ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 239, 2010-05-25 11:00

אופיר אקוניס: אנחנו עוסקים בהצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – דברי פרסומת בבתי צרכנים), של חבר הכנסת זבולון אורלב, ובהצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון –איסור פרסום בבתי מגורים), של חבר הכנסת דוד אזולאי.

אופיר אקוניס: הצעת החוק של חבר הכנסת אורלב התקבלה בקריאה טרומית ב-13 בינואר והצעת החוק של חבר הכנסת דוד אזולאי התקבלה בקריאה המוקדמת ב-3 בפברואר 2010.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורלב, תציג את הרציונאל העיקרי בהצעת החוק שלך.

זבולון אורלב: הצעות החוק של חבר הכנסת אזולאי ושלי עוסקות באותו עניין.

זבולון אורלב: הצעת החוק הזאת הונחה בכנסות קודמות.

זבולון אורלב: כבר מהכנסת ה-16 אנחנו עוסקים בסוגיה הזאת.

אופיר אקוניס: תסביר לי איך קורה שלא הצליחו לקדם את ההצעה הזאת.

זבולון אורלב: גם הפעם לוועדת שרים לחקיקה היו הערות כאלו אחרות.

אופיר אקוניס: האם הממשלה תמכה או התנגדה?

זבולון אורלב: הממשלה תמכה.

זבולון אורלב: החוק הזה התחיל מכך שקיבלנו תלונות רבות של אזרחים על כך שנכנסים בעלי מקצועת שונים, בעלי עסקים שונים ובעלי כל מיני עניינים אחרים לחדרי מדרגות של בתים משותפים.

זבולון אורלב: צריך לומר שחדרי מדרגות הם לא רכוש ציבורי, הם נכס פרטי.

זבולון אורלב: אנשים נכנסים לנכס פרטי של אנשים ועושים בנכס הזה כבתוך שלהם.

זבולון אורלב: האנשים מדביקים בצורות שונות, בין במדבקות, בין בדבק.

זבולון אורלב: גורמים לחדר המדרגות להיות לוח מודעות עירוני.

זבולון אורלב: חשבנו שצריך להיענות לאותם אזרחים - אני בעצמי גר בבית משותף וחווה את החוויה הזאת – על-מנת להפסיק את הלכלוך הזה, על-מנת להגן על הנכסים הפרטיים של אנשים.

זבולון אורלב: מדובר בקירות של חדרי מדרגות, בהדבקות על דלתות הבתים, בהדבקות על תיבות הדואר.

זבולון אורלב: לפעמים לא מדובר רק בבעלי עסקים, לפעמים יש אירועים שונים.

זבולון אורלב: כדי להגביר את הפרסום הוא בא לחדר מדרגות ומדביק את המודעה שלו.

זבולון אורלב: חשבנו שצריך לאסור את הפרסום הזה, אלא אם כן ועד הבית יתלה מודעה שהוא מרשה לכל אחד לעשות בנכס הפרטי כבתוך שלו.

זבולון אורלב: מלכתחילה הצעת החוק שלנו אסרה להכניס דברי פרסום לתיבות דואר.

זבולון אורלב: אנחנו הסכמנו עם הממשלה שהדבר הזה לא ייעשה, כלומר בעל עסק שירצה לשלוח דואר לא באמצעות דואר ישראל אלא באמצעות הגעה ידנית יוכל לעשות זאת.

זבולון אורלב: אנחנו סבורים שצריך לאפשר לאותו בעל עסק שאין לו את המשאבים הרבים לפרסם מודעה במקומון ואין לו לשלם לעירייה על-מנת שתדביק בלוח המודעות לעשות את זה.

זבולון אורלב: אנחנו צריכים לראות את האינטרסים של בעלי העסקים הקטנים, השכונתיים שמוגבלים באמצעים שלהם.

זבולון אורלב: צריך לאפשר להם את הנגישות לתוך תיבות הדואר.

זבולון אורלב: כל יתר הדברים יהיו אסורים.

זבולון אורלב: פנו אלי אנשים בשאלה אם יהיה מותר להדביק על דלתות של דירות.

זבולון אורלב: אני אישית לא אוהב את זה.

זבולון אורלב: אני לא רוצה לצאת בבוקר לבית הכנסת ולמצוא את הדלת שלי מוצפת במדבקות.

זבולון אורלב: אפשר לשים את זה בתא דואר.

זבולון אורלב: תיבת הדואר שלי פתוחה לכל הציבור.

זבולון אורלב: מי שרוצה לשלוח לי מכתב, הודעה שישים את זה בתא הדואר ואני אחליט מה לעשות עם הדבר הזה.

זבולון אורלב: אל תגיעו לדלת הבית שלי.

זבולון אורלב: זה ההסדר הציבורי שיש לנו.

זבולון אורלב: כשאדם רוצה לשלוח משהו לחברו יש לו בשביל זה את תא הדואר.

זבולון אורלב: אנחנו כאמור הסכמנו שהצעת החוק תחול על הדבקה בלבד, לא על חלוקה בתיבות הדואר.

זבולון אורלב: הסכמנו שהתיקון ייעשה במסגרת חוק שמירת הניקיון.

זבולון אורלב: זה היה התנאי של ועדת שרים.

זבולון אורלב: הליכי החקיקה צריכים להיות מתואמים עם משרד המשפטים, משרד התקשורת, המשרד להגנת הסביבה ומשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

זבולון אורלב: אנחנו עושים פה היום פעולה צרכנית חשובה שמגינה על רכוש הפרט, שדואגת לניקיון.

זבולון אורלב: הפעולה הזאת גם חוסכת הרבה מאוד נייר.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אזולאי, מכיוון שאני מבין שהצעות החוק שלך ושל חבר הכנסת אורלב זהות אני מבקש לאחד אותן.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לך על קיום הדיון בהצעות החוק האלו שהן הצעות חשובות מאוד לאיכות חיינו.

דוד אזולאי: אני רוצה להצטרף למה ששמעתי מדבריו של עמיתי, חבר הכנסת זבולון אורלב.

דוד אזולאי: הצעת החוק הזאת לא עולה בפעם הראשונה בוועדה הזאת.

דוד אזולאי: היא הייתה בדיונים בקדנציה הקודמת והגיעה לכלל קריאה ראשונה.

דוד אזולאי: מדובר פה בהשחתת רכוש פרטי של הציבור.

דוד אזולאי: לא צריך להגיד כמה אדם עמל בשביל הבית שלו.

דוד אזולאי: ביתו הוא מבצרו.

דוד אזולאי: אחרי שהוא עושה הכל כדי לשפר ולייפות את המקום בא מישהו עם איזו שהיא מדבקה ומדביק במעלית, מעל הזכוכית של הלובי או בפתח הבית.

דוד אזולאי: אחר-כך לך תוציא את זה.

דוד אזולאי: אם הוצאת את זה ולא גרמת נזק הרווחת.

דוד אזולאי: אנחנו יודעים שלא פעם זה מלווה בנזק כי זה יכול לשבור שמשה, זה יכול לשרוט את הדלת.

דוד אזולאי: למה אני צריך לשאת בהוצאה הזאת?

דוד אזולאי: יש בשביל זה תיבות דואר.

דוד אזולאי: שימו את זה בתיבות הדואר.

דוד אזולאי: למה אתה חייב לעשות לי נזק שמרגיז אותי ופוגע בי?

דוד אזולאי: הנושא הזה הוא נושא חשוב שצריך לסיים אותו כמה שיותר מהר.

דוד אזולאי: חשוב מאוד שהחוק הזה ילווה בסנקציה כי אחרת מה הואילו חכמים בתקנתם.

דוד אזולאי: אם לא תהיה סנקציה העולם כמנהגו ינהג.

דוד אזולאי: אני רוצה להצטרף לאבחנה בין מדבקות לפליירים ללא הדבקה.

דוד אזולאי: אין לי בעיה עם כל מה שנמצא בתיבות הדואר ללא הדבקה.

דוד אזולאי: זכותם של אנשים לפרסם, טוב שיפרסמו, אבל הדבקות בשום אופן לא.

אופיר אקוניס: שניכם מציעים ומאפשרים לנו לאחד את ההצעות שלכם.

אופיר אקוניס: אני מודיע שהצעות החוק אוחדו ונטפל בהן כהצעת חוק אחת.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורלב דיבר קודם שלגבי המגנטים יהיה איסור.

אופיר אקוניס: אני גר בבית משותף.

אופיר אקוניס: בתוך הבניין יש 4 ארגזים גדולים של חברת דפי זהב.

אופיר אקוניס: פעם היו מחלקים את זה בבתי הדואר, אחר כך חילקו את זה ליד פתח הדלת ועכשיו שמו את זה בכניסה לבניין.

אופיר אקוניס: מה לגבי דברים כאלה?

דוד אזולאי: מי שירצה ייקח, מי שלא ירצה לא ייקח.

דוד אזולאי: אם לרשות המקומית זה מפריע היא יכולה לפעול בעניין הזה.

דוד אזולאי: אני רוצה לפתור את הבעיה של האזרח הקטן שמשלם ביוקר על כך שמדביקים לו מדבקות בחלקי הלובי, הבית והדלת.

זבולון אורלב: בעניין המגנטים דעתו של חבר הכנסת אזולאי ושלי היא אותה דעה.

זבולון אורלב: לגבי כל מיני מתקנים אם אין רשות של ועד הבית אי אפשר לשים אותם.

זבולון אורלב: מדובר בנכס פרטי.

זבולון אורלב: אי אפשר להיכנס לנכס הפרטי שלנו ולשים שם ארגזים, מדפים או כל מיני מתקנים אחרים.

זבולון אורלב: אם אין רשות של ועד הבית הוא לא יכול לעשות.

זבולון אורלב: תתכבד החברה הזאת ותפנה לוועד הבית.

זבולון אורלב: יש כאלה שיתירו, יש כאלה שלא יתירו.

זבולון אורלב: לא יכול להיות שזאת תהיה הנחלה הפרטית של אותה חברה.

זבולון אורלב: היום תיכנס חברה אחת, מחר תיכנס חברה אחרת.

אברהם בירנבאום: כ-95% מסוחרי ישראל אינם מפרסמים.

אברהם בירנבאום: כשבוחנים פרסומים ספציפיים כאלה או אחרים רואים שיש בהם משום מתן אינפורמציה חשובה לצרכן.

אברהם בירנבאום: אם בודקים את התמונה כולה רואים שהפרסומים הם תוספת למחיר שהצרכן בסופו של דבר משלם.

אברהם בירנבאום: ביתו של אדם הוא מבצרו.

אברהם בירנבאום: תיבת הדואר שלו והדלת שלו הם רכושו, לא של ועד הבית.

אברהם בירנבאום: הקירות של חדר המדרגות הם עניין של ועד הבית.

אברהם בירנבאום: סעיף 77 לחוק העונשין מחייב הוכחת גרימת נזק.

אברהם בירנבאום: בעל חנות מכולת, חבר שלנו, נסע בערוב ימיו ל-20 יום לחו"ל.

אברהם בירנבאום: שעון השבת כוון להדלקת וכיבוי אורות.

אברהם בירנבאום: שכן שלו הוציא את הדואר יום יום מתיבת הדואר.

אברהם בירנבאום: כאשר הוא שב הוא מצא שתי מודעות של הקו-אופ המתחרה שלו על דלתו.

אברהם בירנבאום: כשהוא פתח את הדלת הוא ראה שהדירה נפרצה.

אברהם בירנבאום: היה הרס מוחלט.

אברהם בירנבאום: נלקח מעט מאוד.

אברהם בירנבאום: לא היה מה לקחת.

אברהם בירנבאום: לך תוכיח על פי סעיף 77 לחוק העונשין שהפריצה נגרמה כתוצאה מתליית אותן מודעות על הדלת.

אברהם בירנבאום: 14 אלף שקלים קנס מרבי לסוחר פרטי זה הוא קנס מרתיע מספיק.

אברהם בירנבאום: לרשת הקו-אופ או השופרסל זה סכום מגוחך.

אברהם בירנבאום: את היעילות של משרד התמ"ת בעת הנוכחית אנחנו מכירים, לכן אנחנו מציעים שתקבע עוולה אזרחית כך שיהיה פיצוי לאזרח.

אברהם בירנבאום: הפיצוי צריך להיות בגובה כזה שהאזרח יתומרץ להגיש עתירה נגד המפרסם פרסומת אסורה.

דוד אזולאי: מי יממן לי את העתירה?

אברהם בירנבאום: אם הפיצוי המינימאלי שייקבע בחוק - יש דברים כאלה למכביר בחוק הגנת הצרכן - יהיה מספיק גבוה כדאי יהיה לי להגיש תביעה באמצעות עורך דין או תביעה לבית הדין לתביעות קטנות.

אברהם בירנבאום: זה יהיה הדבר המרתיע.

יוסי נבו: דף הזהב זה מדריך מסווג וממוגנט מאחור שמגיע ל-2 מיליון בתים בכ-180 אזורים שונים בארץ.

יוסי נבו: הוא כולל בתוכו עשרת אלפים עסקים קטנים שזאת דרכם לפרסם ולהיות שנה שלמה מול עיני הצרכן.

יוסי נבו: אם כל אחד היה צריך לפרסם את עצמו שוב ושוב כדי להגיע לתודעה היינו נזקקים למיליארד וחצי דברי פרסום.

אופיר אקוניס: זה על הדלת?

יוסי נבו: את זה שמים על הדלת.

יוסי נבו: זה תוכנן כך לפני 8 שנים.

יוסי נבו: מאז זה מעסיק כ-130 איש בעקיפין, כ-25 באופן ישיר.

יוסי נבו: נפגעים בקהילה עוסקים בהדבקת המגנטים.

יוסי נבו: זה מכיל הוראות למען הקהילה, מידע חיוני לקהילה, הוראות חירום של פיקוד העורף.

יוסי נבו: בשעת חירום זה הדבר שיימצא.

אופיר אקוניס: המציעים אומרים שאין מניעה שזה יהיה בתיבות הדואר.

יוסי נבו: תיבות הדואר קטנות מידי.

יוסי נבו: 85% מהציבור שומרים את מדריך דף הזהב לאחר הפצתו.

יוסי נבו: כמעט כל אדם שומר אותו כי זה דבר שמשרת את הציבור.

יוסי נבו: זה מדריך מסווג.

יוסי נבו: זה לא מעשי לאתר את ועד הבית.

יוסי נבו: זה מעסיק הרבה מאוד אנשים ומשרת שירות חיוני את הציבור.

זבולון אורלב: האם יש עסק שמופיע פה ולא נמצא בדפי זהב?

יוסי נבו: יכול להיות.

יוסי נבו: אני לא אחראי על הפעילות של דפי זהב.

יוסי נבו: גם דפי זהב הוא מדריך מסווג.

יוסי נבו: ההצעה שלך מונעת את ההפצה שלו.

זבולון אורלב: מה ההבדל בין זה לדפי זהב?

יוסי נבו: בעידן הנוכחי זה נגיש וזמין.

יוסי נבו: דפי זהב תופס הרבה מקום.

זבולון אורלב: איך אתה יכול לחייב מישהו שידביקו לו על הדלת?

יוסי נבו: העסקים האלה לא יתאדו.

יוסי נבו: זה יגיע למקום אחר.

זבולון אורלב: מדובר ברכוש הפרטי שלו, בדלת שלו.

זבולון אורלב: הוא לא רוצה שידביקו לו.

זבולון אורלב: מה, אתה רוצה לאנוס אותו?

זבולון אורלב: אתה רוצה לחייב אותו?

יוסי נבו: פעם בשנה הוא יכול לזרוק את זה לפח.

זבולון אורלב: את שלך אולי זה פעם בשנה, אבל כמוך יש עוד 100.

זבולון אורלב: הפיצה המקומית לא מדביקה?

זבולון אורלב: הסופרמרקט המקומי לא מדביק?

זבולון אורלב: האינסטלטור המקומי לא מדביק?

זבולון אורלב: החשמלאי המקומי לא מדביק?

יוסי נבו: אני מדבר בשם מדריך שמרכז עשרת אלפים עסקים.

דוד אזולאי: היום אתה מגיע לדלת ביתי, מחר תגיע למקרר ביתי.

יוסי נבו: ניתן להגיע עד מפתן הדלת.

יוסי נבו: אם אדם רוצה להגיע לביתך הוא יכול.

זבולון אורלב: אני לא רואה בעיה טכנולוגית לעשות פה קיפול ולשים את זה בתיבת הדואר.

יוסי נבו: תיבות הדואר יפסיקו לשמש למטרתן אם נעמיס עליהן דברים שאינם ראויים.

זבולון אורלב: אני מעדיף להעמיס על תא הדואר מאשר להעמיס על דלת.

אופיר אקוניס: תיבות הדואר ב-10 השנים האחרונות מקבלות הרבה פחות עומס בגלל העולם הדיגיטאלי.

יוסי נבו: זה יוצא פעם בשנה, זה לא מהווה מטרד וזה חוסך טרדות רבות.

יוסי נבו: מדובר בחיסכון של מיליארד וחצי דברי פרסום.

לאה ורון: לכנסת יש קושי לחוקק חוק למר נבו.

יוסי נבו: אנחנו מתנגדים ללכלוך, אנחנו מתנגדים לכניסה ללא רשות.

אתי בנדלר: האם אתה מצפה שהחוק לא יחול על מי שמפרסם פעם בשנה?

אתי בנדלר: מה ההצעה שלך?

יוסי נבו: הציבור מעוניין כי עובדה שהוא שומר את זה בביתו.

יוסי נבו: מה שניתן להשליך לפח משליכים לפח וזה נגמר באותו רגע.

יוסי נבו: המדבקות שמטרידות לא צריכות לגרום להוריד את מה שמשמש.

יוסי נבו: הציבור נזקק לזה.

זבולון אורלב: אין שום בעיה לשים בתיבת הדואר.

יוסי נבו: ברגע שיש בזה כפל קטן זה מאבד את היכולת להיצמד.

זבולון אורלב: אתה טועה.

נמרוד הגלילי: אני חייב לציין שהתקיימו במסגרת הוועדה הזאת בכנסת הקודמת דיונים רבים בנוגע למניעת הפצה של פרסומות, מה שמכונה חוק דואר זבל.

נמרוד הגלילי: במסגרת הדיונים האלה הייתה איזו שהיא הבנה שחייב להיות איזון נכון בין הצורך להגן על הפרטיות לעניין של לשמור על חופש העיסוק, בעיקר של אותם עסקים קטנים ובינוניים.

אברהם בירנבאום: אתם לא מייצגים את העסקים הקטנים.

נמרוד הגלילי: כשמדובר בשליחת דברי דואר יש הוצאה כספית על המפרסם.

נמרוד הגלילי: מדובר בדרך כלל בפרסום ממוקד יותר, לא על דואר שנשלח באי מייל .

נמרוד הגלילי: הוחלט להשאיר את הדואר מחוץ לחוק.

נמרוד הגלילי: אם זה יישאר ככה אנחנו תומכים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה את הצעת החוק הזאת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שוק הפרסום בתיבות הדואר והמגנטים מסתכם בכמיליארד שקל בשנה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מדובר בהרבה מאוד אנשים שעוסקים במלאכה, בין אם אלה אנשי דפוס או בעלי עסקים קטנים שאין להם את האפשרות לפרסם בערוץ 10, בערוץ 2 או בדפי זהב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מדובר פה על איזו שהיא נישה מאוד ספציפית של אנשים שאני רואה אותם כאנשי עסקים בינוניים ומטה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מבדיקה שערכתי, רוב האנשים שמחלקים את הפליירים האלה הם עולים מחבר המדינות, סטודנטים, ילדים, אנשים שעושים את העבודה כהשלמת הכנסה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: במקרים מסוימים מדובר בהכנסה יחידה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מבדיקה שערכתי, המגנטים על הפליירים מודבקים על ידי אנשים שמתעסקים בריפוי בעיסוק, אנשים עם פיגור שכלי שמבחינתם זו עבודה מאוד רצינית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם לי יש דלת פלדלת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשאני נכנסת הביתה גם אני רואה על הדלת המעוצבת שלי הרבה מאוד מגנטים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כעם יהודי במדינה יהודית אני חושבת שאנחנו צריכים להיות קצת יותר סובלניים כלפי החברה שאנחנו חיים בה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשנגיע למצב שאני אבוא הביתה והדלת שלי תהיה מוצפת בפליירים ובמגנטים ואני אצטרך לשבת 10 דקות כדי להוריד אותם אני אהיה מוכנה לדבר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כרגע מדובר על סובלנות חברתית כלפי אנשים שזאת הפרנסה היחידה שלהם והדרך שלהם לבוא ולפרסם.

דוד אזולאי: יש גרימת נזק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא רואה פה גרימת נזק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רואה את הלכלוך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני הייתי מציעה שלא נאפשר לחלק פליירים על המכוניות, כי הרבה פעמים כשבא הנהג ורואה את הפליירים הוא זורק אותם על הרצפה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מציעה לחשוב על עניין הגדלים של אותם מגנטים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל דבר בארץ מתחיל מאצבע ומגיע ליד ואז כשאתה מגיע הביתה אתה רואה מגנט בגודל שאתה כמעט ולא רואה את הדלת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי צריך לדבר על איזו שהיא הגבלה של גודל המגנט, שלא יהיה יותר מידי צורם, שלא יהיה יותר מידי מושך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מפריע לי כאזרחית המדינה כשאני באה ורואה את המגנטים האלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לפעמים אני בוחרת לזרוק אותם, לפעמים אני בוחרת לשים אותם על המקרר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא חושבת שהם נכנסו לי עד למקרר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי שבוחר להיכנס עד למקרר זה אני.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שהצעת החוק הזאת לא נכונה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת שלא נתייחס לעובדה שזה מפריע להרבה אנשים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מסכימה שצריך לדבר על הלכלוך ואיך מונעים אותו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי צריך לדבר על החינוך של האנשים שרואים כזה פלייר וזורקים אותו על הרצפה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכל אחד יש פח זבל בבית שהוא יכול לזרוק את הפלייר פנימה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מדובר פה על סובלנות חברתית.

חמד עמאר: אני רוצה לברך על הצעת החוק, כי אני חושב שצריך להבדיל בין מצב שבו מדביקים ועושים נזק, שעל זה צריך לתת את הדעת, לבין מצב שבו שמים את המגנטים שלא עושים שום נזק.

חמד עמאר: אם אתה מגיע לבית שלך ואתה רואה ששמו לך מגנט אתה יכול לקחת ולזרוק את זה לפח.

חמד עמאר: כל פעם שאני הולך לתיבת הדואר שלי אני רואה שם הרבה פרסום.

חמד עמאר: את מה שאני רוצה לקחת אני לוקח, את מה שאני לא רוצה אני זורק לפח.

חמד עמאר: אני מציע למציעים להבדיל בין הדבקה שעושה נזק להדבקה שלא עושה נזק.

חמד עמאר: אני לא יודע אם הצעת החוק התייחסה למצב שבו אנחנו מגיעים למכונית שלנו ויש שם פליירים שאנשים זורקים על הרצפה.

חמד עמאר: את זה צריך להכניס להצעת החוק.

דוד אזולאי: חבל שלא שמעתי את התייחסות חברת הכנסת הנכבדה להדבקות של פרסומות.

דוד אזולאי: אני בעיקר התכוונתי לזה.

דוד אזולאי: זה מה שגורם נזק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מסכימה איתך במאת האחוזים.

דוד אזולאי: הויכוח הוא אם צריכים להגיע עד לפתח ביתי או אפשר להסתפק בתיבות הדואר.

דוד אזולאי: אנחנו ביקשנו שיגיעו עד לתיבות הדואר.

דוד אזולאי: זה הייעוד של תיבות הדואר, שם זה צריך להיות.

דוד אזולאי: אין צורך להגיע לפתח הבית.

זבולון אורלב: הנתון של מיליארד שקלים שהחוק הזה אמור לגרוע ממפרנסים שונים הוא בעיני נתון מופרך.

זבולון אורלב: אינני יודע מהיכן לקחת את הנתון הזה.

זבולון אורלב: אין לו שום בסיס במציאות.

זבולון אורלב: הצעת החוק הזאת לא אמורה להפחית שום אפשרות של שום פרסומת של שום גורם, אלא לתעל את כל הפרסומות לתא הדואר שבו אדם מקבל את כל ההודעות.

זבולון אורלב: לא לדלת שלו, לא לארון החשמל ולא לשים מתקן ליד הדלת שלו.

זבולון אורלב: העיקרון של החוק שלנו זה שיפרסמו המפרסמים ושאני אמשיך לקבל את ההודעות של מרכול יעקובי מהשכונה שלי בגבעת מרדכי בירושלים.

זבולון אורלב: הוא ישים את המבצעים שלו בתוך תא הדואר כדי שאשתי ואנוכי נדע מה המבצעים ומה כדאי לנו לקנות.

זבולון אורלב: כך גם הפיצה השכונתית שלנו שתשים את הפרסומת בתיבת הדואר על מנת שנדע מה קורה.

זבולון אורלב: מי שמסכים שידביקו לו מגנטים שיכתוב על תא הדואר שלו שהוא מרשה.

זבולון אורלב: אין לנו רשות להפקיר את נחלתו הפרטית של אדם ולתת לכל גורם להיכנס לחדר המדרגות.

זבולון אורלב: 10% מהאוכלוסייה במדינת ישראל הם קשישים.

זבולון אורלב: תשאלו אותם אם הם רוצים שמישהו יגיע לדלת שלהם.

זבולון אורלב: כל תנועה בחדר המדרגות מפריעה להם.

זבולון אורלב: למה צריך להיכנס לחדר המדרגות?

זבולון אורלב: זה מיותר, אין צורך בדבר זה.

זבולון אורלב: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, תחילת דברייך הבהילה אותי מאוד, אבל מטון דברייך נרגעתי.

זבולון אורלב: אין שום מיליארד שקלים, אין שום הגבלה, לא מפטרים אף אחד, לא מגבילים אף אחד, רק אומרים לו לכבד את רכוש הפרט ואת כל מה שהוא רוצה שישים בתיבת הדואר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חבר הכנסת אורלב, אתה לא לוקח בחשבון את הנושא של המגנטים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למגנטים יש כוח מאוד רציני מבחינת אותם אנשי עסקים.

זבולון אורלב: את רוצה להכריח אותי להסכים שעל הנכס הפרטי שלי מישהו זר ידביק?

זבולון אורלב: אני לא רוצה.

זבולון אורלב: זו הדלת שלי.

זבולון אורלב: חדר המדרגות זה נכס פרטי.

זבולון אורלב: מה, אתם מפקירים את רכוש הפרט?

זבולון אורלב: באים אזרחים ואומרים שהם לא מוכנים שמי שאינו בעל הנכס ייכנס לחדר המדרגות.

זבולון אורלב: את רוצה להכריח את כל האזרחים?

יוליה שמאלוב: יש הרבה מקומות שבהם תיבות הדואר הן לא תיבות גדולות.

יוליה שמאלוב: כשאתה מגיע לתיבת הדואר ותיבת הדואר מלאה, אז האדם שמחלק פלייר זורק את הפלייר על הרצפה או שם אותו במפתן הדלת.

יוליה שמאלוב: זה מצב הרבה יותר גרוע.

יוליה שמאלוב: כשאני מדברת איתך על מיליארד שקל שוק אני לא מדברת על חלוקה, אלא על אותם עסקים, על אותם בתי דפוס, על אותם מחלקים.

זבולון אורלב: מי מגביל אותם?

זבולון אורלב: שימשיכו לפרסם באותה כמות.

זבולון אורלב: יש אדם שלא מרוקן את תא הדואר שלו?

יוליה שמאלוב: אני חושבת שזה חלק מהחינוך של החברה הישראלית לסובלנות אחד כלפי השני.

יוליה שמאלוב: כאשר מצלצל אצלי הטלפון בין 14:00 ל-16:00 ורוצים למכור לי משהו זה דבר שמעצבן אותי.

יוליה שמאלוב: זה מניע אותי לפעולה.

יוליה שמאלוב: זה מניע אותי לענות, זה מבזבז לי דקה על שיחה.

יוליה שמאלוב: לפי דעתי צריכים לאסור את זה.

יוליה שמאלוב: דבר נוסף שמפריע לי זה כשמישהו מצלצל, אחרי זה מנתק ואתה עושה שיחה חוזרת ועל חשבונך שומע את הפרסומת שהוא מוכר לך בטלפון.

יוליה שמאלוב: זאת בעיני חוצפה.

יוליה שמאלוב: מה שקורה פה זה עניין של סובלנות שלנו כלפי אנשי עסקים זעירים, קטנים, בינוניים שמעוניינים להרוויח.

זבולון אורלב: מי מונע מהם?

דוד אזולאי: במקום להגיע לדלת שיגיעו לתיבת הדואר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה לגבי המגנטים?

זבולון אורלב: בתא הדואר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמה מגנטים אפשר לשים בתא דואר?

זבולון אורלב: הרבה.

זבולון אורלב: לא הכנסתי את האלמנט הזה שמגנט הוא תוצר של נפט, פלסטיק וחומרים רעילים.

זבולון אורלב: האם מישהו פעם בדק כמה מגנטים מייצרים לחינם ולכמה זיהום סביבתי הם גורמים?

זבולון אורלב: אני לא נכנס לזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו צריכים לבדוק מה קורה עם המגנטים האלה כחומר בלתי מתכלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: פה אני מוכנה לשבת ולחשוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה עדיין לא קשור למה שאתה מציע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי צריך לשים פחי אשפה שמיועדים למחזור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: המגנטים האלה הם האופציה של אותם עסקים קטנים לקבל קריאה אחת או שתיים ולהרוויח מזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא שוכחת את העולים מחבר המדינות שרובם עובדים בעבודות כאלו.

זבולון אורלב: אל תשתמשי באלמנט לא נכון.

זבולון אורלב: אני לא מקטין עבודה של אף אדם.

זבולון אורלב: אותו מחלק פלייר ימשיך להרוויח בין אם הוא עולה מחבר העמים או עולה ממקום אחר.

זבולון אורלב: אנחנו אומרים לו שבמקום להדביק על הדלת שישים בתיבת הדואר.

זבולון אורלב: אל תשתמשי בנימוק פופוליסטי שאני הולך לפטר אנשים.

זבולון אורלב: אני לא הולך לפטר פה אף אחד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שצריך להביא הצעת חוק לכנסת שאנחנו כחברי הכנסת מפסיקים להשתמש במילה "פופוליסטי".

זבולון אורלב: את מכניסה לפה אלמנט של פיטורי אנשים שלא קשור לעניין.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם המגנטים האלה לא יהיו מספיק יעילים אז גם פחות אנשים יחלקו אותם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא פופוליזם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מדברת על כך שצריך להיות קצת יותר סובלניים אחד כלפי השני.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא קרה שום דבר אם הגעתי הביתה ובזבזתי 3 שניות בלהוריד כמה מגנטים מהדלת.

אהוד פלג: הצעות החוק האלו חשובות בכך שהן מעלות את סוגיית המטרד שמהווה הדואר הפרסומי לצרכנים ברכושם הפרטי.

אהוד פלג: אף אחד לא מתכחש לזכות של עסקים לפרסם, אבל הזכות של עסקים לפרסם לא גוברת על הזכות של הצרכנים להחליט מה ייעשה ברכושם הפרטי, במיוחד כאשר הדברים גורמים למטרד.

אהוד פלג: אני שמח על הדוגמאות שחברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ העלתה, משום שהן מהוות פן נוסף של מטרד.

אהוד פלג: הכל שייך למשפחת המטרדים.

אהוד פלג: יכולנו להיווכח בהתרגשות ,

אהוד פלג: שלא לומר רוגז, שצורות המטרד האלו גורמות לך.

אהוד פלג: להרבה מאוד צרכנים הדואר הפרסומי הזה בתיבות הדואר, שלא לדבר על כל חדר המדרגות ובסמיכות הדלת, גורמים גם כן מטרד.

אהוד פלג: אם ניקח באפן מספרי את כמות העסקים, שאני מניח שכל אחד מהם ירצה לבחור בצורת הפרסום הזאת שהצעות החוק האלו באות לאסור, הרי התיבה שלי תהיה עמוסה, חדר המדרגות יהיה עמוס.

אהוד פלג: אם לא נמנע את זה אנחנו נטבע.

אהוד פלג: אני בכוונה לא רוצה להתייחס להיבט הסביבתי, אם כי הוא עלה כבר פה.

אהוד פלג: גם עליו צריך לתת את הדעת.

אהוד פלג: רוב הדברים האלה, בין אם יהיה פח או לא יהיה פח, ממילא הולכים לפח.

אהוד פלג: זה בזבוז משווע של נייר.

אהוד פלג: אני רוצה להתעכב על החלק הצרכני.

אהוד פלג: בסמיכות למקום מושבה של המועצה לצרכנות יש מגרשי חנייה רבים.

אהוד פלג: כל יום אני מגיע למכונית וצריך לקלף ממנה כרטיסי ביקור של מכוני ליווי.

אהוד פלג: פעם אחת ניסיתי לאסוף את הכרטיסים למכונית שלי.

אהוד פלג: אני לא אספר לכם איזה הסברים הייתי צריך לתת למי שהייתי צריך לתת כאשר אותם כרטיסים נתגלו במכונית שלי.

אהוד פלג: זה גם צורה של מטרד.

אהוד פלג: כנגד כל צורות המטרד האלו באות הצעות החוק האלו לפעול, להתערב ולהעמיד את הדברים במדרג הערכי הנכון.

אהוד פלג: אני שומע כאן לראשונה שהממשלה התנגדה לכלול את תיבות הדואר.

אהוד פלג: אגב, זה ייצור בעיה מאוד רצינית, כי תיבות הדואר מועמסות מהר מאוד בפרסומים, במיוחד אם הם בגודל שחורג מגודל מעטפה.

אהוד פלג: ממילא זה ימצא את הדרך לרצפה וימנע מדברי הדואר שלהם אני מצפה להיכנס ולמצוא את מקומם בתיבה.

אהוד פלג: הדברים האלה מהווים מטרד, הפרה ופגיעה של זכות הצרכן להחליט מה ייעשה ברכושו ועל כן צריך למנוע אותם.

אהוד פלג: בנוסף לסנקציה הפלילית הייתי מציע לתת סנקציה אזרחית לא תלוית ההליך הפלילי ולא תלוית הוכחת נזק.

אהוד פלג: איך תוכיח נזק כאשר שמו לך נייר בתיבה או על הרצפה?

אהוד פלג: זה צריך להיות על-פי אותו עיקרון של סעיף 31 בחוק הגנת הצרכן של פיצויים ללא הוכחת נזק.

אהוד פלג: יש לזה תקדים באותה משפחה של מטרדים.

אהוד פלג: זכור לכם התיקון לחוק התקשורת שאסר על ספאם אלקטרוני.

אהוד פלג: אנחנו עוסקים באותה תופעה, רק במדיום אחר.

אהוד פלג: גם שם אסרו את זה, גם שם נתנו בצד הסנקציה הפלילית את הסנקציה של האכיפה אזרחית על-ידי אותם פיצויים ללא הוכחת נזק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה הלכת בצורה גורפת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבינה שאתה דואג לצרכנים, אבל חלק גדול מהצרכנים האלה עובדים בפרסום.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין לי בעיה לשבת עם חברי הכנסת ולהחליט להקים ערוץ טלוויזיה לעסקים קטנים וששם יפרסמו כל אלה שלא יכולים לפרסם בערוץ 2, בערוץ 10, ברשת ב', בגלי צה"ל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך אתה רוצה שהאנשים האלה יפרסמו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה יודע כמה עולה עמוד פרסום ב"ידיעות" או ב"מעריב"?

זאב מוסקוביץ: למעלה מ-15 שנים אני מחלק פליירים ומגנטים בתיבות דואר.

זאב מוסקוביץ: מעולם לא שמעתי טענה מאף לקוח שזה מציק לו או מפריע לו.

זאב מוסקוביץ: זה קידום המכירות היחידי עבורי.

זבולון אורלב: בדפי זהב אתה לא מופיע?

זאב מוסקוביץ: זה לא מתאים לי.

זאב מוסקוביץ: כל הנושא של הפרסום צריך להתאים לעסק עצמו.

זאב מוסקוביץ: ככל שהעסק גדול יותר כך הוא יפרסם יותר.

זאב מוסקוביץ: אני לא יכול ממחזור של 300 אלף שקל להשקיע 100 אלף בפרסום.

זבולון אורלב: שורה בדפי זהב עולה 150 אלף שקל בשנה?

זאב מוסקוביץ: לא, אבל איזה אפקט אני אקבל מזה?

זאב מוסקוביץ: אף אחד לא יתקשר אלי.

חמד עמאר: איך אתה מפרסם?

זאב מוסקוביץ: במגנטים על הדלתות.

חמד עמאר: למה לא בתיבות דואר?

זאב מוסקוביץ: בתיבות הדואר זה ישר הולך לפח.

זאב מוסקוביץ: מר אורלב, אני בטוח שגם אצלך בבית יש מגנט על המקרר.

זאב מוסקוביץ: אני בטוח של-90% מהאנשים שיושבים פה יש מגנטים בבית.

זאב מוסקוביץ: לא שמעתי מאף אחד שזה מציק לו.

זאב מוסקוביץ: אני שומע ממך שזה מציק לאנשים.

זאב מוסקוביץ: במה זה מציק?

זבולון אורלב: זה מטרד.

זבולון אורלב: תשים לי את זה בתיבת הדואר ואני אחליט אם אני רוצה לשים את זה על המקרר.

זאב מוסקוביץ: אתה יכול לזרוק את זה לפח.

זאב מוסקוביץ: אני לא יודע מה קורה בירושלים, אבל בתל-אביב הכמויות שמדביקים על הדלתות הן לא כל-כך גדולות שזה לא נכנס לפח.

זאב מוסקוביץ: היתרון של המגנט הזה הוא שירות מיידי.

זבולון אורלב: אני לא כופר בך, אני רק אומר שבמקום לשים את זה על הדלת שים את זה בתיבת הדואר.

זאב מוסקוביץ: זה לא אפקטיבי בתיבות הדואר, כי זה מיד נזרק לפח.

זאב מוסקוביץ: במשך השנים שאני עוסק בתחום השירותים צברתי לעצמי סטטיסטיקות.

זאב מוסקוביץ: חילקתי בתיבות דואר, בתחנות דלק, הלכתי לכל מיני אופקים בתחום קידום המכירות.

זאב מוסקוביץ: המגנט זאת האופציה הכי נוחה עבורי לקדם את העסק.

דוד אזולאי: השתמשת במדבקות?

זאב מוסקוביץ: לא.

זאב מוסקוביץ: זה דבר נורא.

זאב מוסקוביץ: אני לא עושה את זה.

גיא רזניק: אני מעסיק קרוב ל-600 עובדים שכולם - ללא יוצא מן הכלל - הם עובדים שזה המעגל השני והשלישי שלהם במעגל העבודה.

גיא רזניק: לא מדובר באנשים צעירים, אלא באנשים בני 50 , 60 ו-70.

גיא רזניק: הם עובדים אצלי הרבה שנים.

גיא רזניק: זאת האופציה היחידה שלהם להתפרנס בכבוד.

גיא רזניק: הצעת החוק הולכת לפגוע בהם.

גיא רזניק: חלק מהפרנסה שלהם היא לחלק מגנטים.

גיא רזניק: הצעת החוק הולכת לצמצם לי את העסק בכמעט שני שליש, כי אנחנו חברה שמתמקדת בחלוקת מגנטים ובחלוקת פליירים.

גיא רזניק: האפקטיביות של חלוקה בתיבות דואר פחותה מחלוקה על גבי הדלת.

גיא רזניק: אם נעשה סקר מייצג נראה שרוב האזרחים מתרעמים על תיבת הדואר שהיא מלאה בדברי פרסומת, לאו דווקא על מגנט כזה או אחר שמחולק להם על ידית הדלת.

גיא רזניק: אנחנו לעולם לא הדבקנו מדבקות שאי אפשר להסיר אותן.

גיא רזניק: אנחנו שותפים לדעתכם שאסור להדביק מדבקות שלא ניתנות להסרה.

דוד אזולאי: השאלה כמה אתם משלמים לאותם מסכנים שמחלקים.

גיא רזניק: אנחנו משלמים מעל לשכר מינימום.

גיא רזניק: אנחנו עובדים באופן מאוד מסודר.

גיא רזניק: אנחנו מעסיקים אנשים שגילם הוא מעל הגיל של הקרירה הראשונה, כלומר 45,50 וצפונה מזה.

גיא רזניק: זאת האופציה היחידה שלהם להתפרנס.

גיא רזניק: אנחנו משלמים 30 שקל לשעה.

גיא רזניק: אלה דברים שניתן לבדוק אותם.

גיא רזניק: הם מתפרנסים בכבוד ועובדים אצלנו לאורך הרבה שנים.

גיא רזניק: ברגע שתפנה את כל ערוצי הפרסום לתיבות הדואר אתה תשמע גל תגובה מאוד מתרעם של אזרחים על כך שתיבת הדואר שלהם מפוצצת.

גיא רזניק: הם לא יוכלו לקבל את הדואר השמי שלהם.

זבולון אורלב: איך אתה מדביק את הפלייר על הדלת?

גיא רזניק: במגנט או בתלייה על ידית הדלת.

גיא רזניק: גם את העיתון היומי שמים לך על מפתן הדלת.

זבולון אורלב: אני הזמנתי ורציתי שהוא יבוא עד לדלת.

גיא רזניק: נכון, אבל בלי שביקשת הכניסו לך 3,4 קטלוגים בפנים.

זבולון אורלב: אין בעיה.

זבולון אורלב: אני מוחה על כך שאתה שולח אדם לנכס הפרטי שלי ומדביק נגד רצוני על הדלת כל מיני דברים.

זבולון אורלב: זה הרכוש שלי.

זבולון אורלב: תן לי להחליט ברכוש שלי מה אני רוצה לעשות.

גיא רזניק: הרכוש שלך הוא גם תיבת הדואר.

זבולון אורלב: בזה אני מתיר.

גיא רזניק: אתה הולך לפגוע בתעשייה שלמה שלא יכולה לחלק בתיבות הדואר.

גיא רזניק: זה לא אפקטיבי עבורה.

גיא רזניק: הם ימצאו את עצמם ללא יכולת לפרסם.

גיא רזניק: אתה מנתב את כל הכסף הזה לבעלי ההון.

זבולון אורלב: אני יכול להגיד לך שלאותו פלייר שנמצא באופן לא מכובד ליד הדלת שלי אני לא אתייחס ברצינות, בעוד שלדבר המקופל יפה ומונח בתיבת הדואר שלי אני אתייחס כמו לפלייר שנמצא בין דפי העיתון.

זבולון אורלב: את הדבר שתלוי על הדלת זורקים באופן אוטומטי.

זבולון אורלב: יש צדדים לכאן ולכאן.

גיא רזניק: הפליירים שמחולקים על ידית הדלת נכנסים הביתה וזוכים לתשומת לב .

גיא רזניק: אנשים אוהבים את זה.

זבולון אורלב: אפשר להכניס תיקון לחוק ולכתוב שמי שרוצה יכתוב על תיבת הדואר שלו.

זבולון אורלב: אל תכריח אותי בחוק לעשות בנכס שלי כרצונך.

גיא רזניק: גם תיבת הדואר זה רכוש פרטי.

גיא רזניק: ברגע שתאסור על חלוקה של מגנטים או פליירים במפתן הדלת או על הדלת אתה פוגע בתעשייה מאוד גדולה.

זבולון אורלב: במקום על הדלת שים בתיבת הדואר.

גיא רזניק: היא לא יכולה להיות מנותבת לתיבת הדואר, כי הפרסום לא יהיה אפקטיבי.

זבולון אורלב: מי אמר לך שזה לא יהיה אפקטיבי?

גיא רזניק: אני אומר לך.

זבולון אורלב: התחרות ביניכם מי ימשוך תשומת לב היא המטרד הכי גדול.

גיא רזניק: הרבה בעלי עסקים אומרים שתיבת הדואר היא לא אלטרנטיבה, היא לא פרסום.

זבולון אורלב: היא תחזור להיות אלטרנטיבה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חבר הכנסת אורלב, במה זה מהווה מטרד?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לוקח שנייה, דקה מהחיים שלי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני כל הזמן מדברת על סובלנות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מדברת על חוק הגנת הצרכן ועל הרכוש הפרטי, אלא על סובלנות בחברה, בעם היהודי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם הייתי באה הביתה והיה עומד מישהו בכניסה וחוסם את דרכי זה היה מהווה מטרד, אבל כשאני מגיעה הביתה ויש מול הפרצוף שלי משהו מעצבן אני מורידה.

זבולון אורלב: המונח "סובלנות" לא שייך לעניין.

זבולון אורלב: אין לנו ויכוח על זכותם הבסיסית של עסקים לפרסם את עצמם, מה עוד שמדובר בעסקים קטנים שאין בידיהם אמצעים להיכנס לפרסומת העירונית או הארצית.

זבולון אורלב: מהבחינה הזאת יש לנו סובלנות רבה.

זבולון אורלב: חלק מהמשחק הדמוקרטי זה שבדרך מסוימת הפרסומת תוכל להגיע.

זבולון אורלב: אם מדברים על סובלנות היא צריכה להיות כלפי הרכוש הפרטי של האנשים.

זבולון אורלב: צריכים לבקש מעסקים שעושים את זה למטרת רווח לא להיכנס לרכוש הפרטי.

זבולון אורלב: דלת נועדה להיות דלת, חדר מדרגות נועד להיות חדר מדרגות, לא לשמש לוח מודעות של מפרסמים למטרות רווח.

זבולון אורלב: זה הדבר המטריד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אלו מטרות רווח שהרבה מאוד אנשי עסקים מתפרנסים מהן.

זבולון אורלב: אמרתי שאני לא פוגע בשום פרנסה.

זבולון אורלב: כל הדברים בחקיקה הם בסך הכל איזונים בין ערכים שונים.

זבולון אורלב: אנחנו חושבים שהאיזון הנכון מבחינת הסדר והניקיון ברכוש הפרטי של חדר מדרגות מול הערך שאנחנו רוצים שאנשים יפרסמו נפגש בתא הדואר, לא על הדלת.

גיא רזניק: אתה יוצר עומס בתיבת הדואר.

גיא רזניק: אנשים לא יוכלו לקבל את הדואר השמי שלהם.

זבולון אורלב: בירושלים יש הרבה מאוד פרסומות.

זבולון אורלב: יש לי תא דואר רגיל.

זבולון אורלב: לא באים כל יום כל המפרסמים.

זבולון אורלב: אל תציגו תמונה שכל יום תא הדואר מתפוצץ.

זבולון אורלב: אין ביום יותר מאחד או שניים ששמים את זה.

זבולון אורלב: לא באים 100 אינסטלטורים בבת אחת.

גיא רזניק: העומס על תיבת הדואר ייצור מטרד יותר גדול, לכלוך יותר גדול.

זאב מוסקוביץ: יש קיבולת מוגבלת לתיבת דואר.

דורון עציץ: המגנטים שמגיעים לדלת הרבה יותר אפקטיביים מהפרסום בתיבת הדואר.

דורון עציץ: האינסטלטור, המכבסה, המדביר והפיצרייה מוציאים מכיסם יותר כסף עבור ההפקה של המגנט לעומת הפלייר.

דורון עציץ: ברגע שבחוק תקבעו שהמגנט הזה ייכנס לתיבת הדואר ולא יהיה על הדלת, האפקטיביות שלו תרד משמעותית ואפילו תהיה פחותה מזו של הפלייר.

דורון עציץ: ברגע שאני שם את המגנט על הדלת האדון שמגיע הביתה מסתכל ומחליט אם הוא צריך את זה או לא.

דורון עציץ: כשזה נכנס אליו הביתה רוב הסיכויים שהוא ישתמש בזה.

דורון עציץ: זאת הסיבה שבעלי העסקים מוכנים לשלם פי 4 על ההפקה של המגנט לעומת הפלייר.

דורון עציץ: אם זה לא היה אפקטיבי הוא לא היה משלם את הסכום הזה.

דורון עציץ: המגנט בתיבת הדואר ילך לאיבוד, לא יראו אותו.

דורון עציץ: המגנט הזה ישכב בתיבת הדואר.

דורון עציץ: הפליירים בולטים מהתיבות, המגנט מסתתר בתוך התיבה.

דורון עציץ: את הצד שהוא שחור לא יראו.

דורון עציץ: בעל העסק ישלם לבטלה, הוא לא יקבל שום פידבק מזה שזה יחולק בתיבת הדואר.

דורון עציץ: הצעת החוק תגרום לכך שהחברה שלי תאבד כ-30% מהפעילות שלה, כי 30% מהפעילות שלי זה פרסום על גבי דלתות.

דורון עציץ: מיליארד שקל זה לא רק חברות ההפצה.

דורון עציץ: מיליארד שקל אלה ספקי המגנטים, הגרפיקאים, המעצבים, מובילי הנייר, ספקי הנייר, בתי הדפוס, שוק ההפצה.

דורון עציץ: זה שוק עצום שמתפרנס ומפרנס.

דורון עציץ: ברגע שלא תהיה אפקטיביות אני אפגע ב-30%, כי בעלי העסקים לא יפרסמו אצלי.

דורון עציץ: אנחנו לא מתעלמים מהנושא הזה של פגיעה בדלת.

דורון עציץ: אנחנו לא מעיזים לעשות את זה.

דורון עציץ: גם כשלקוחות פונים אלינו ומבקשים ומוכנים לשלם כל מחיר כמעט כדי להדביק אני אוסר על אנשי המכירות שלי למכור את שיטת העבודה הזאת, אני אוסר על המפיצים שלי להשתמש בשיטת העבודה הזאת.

דורון עציץ: אנחנו לא מעיזים להשחית רכוש של אף אחד.

דורון עציץ: אנחנו מפיצים משהו שדומה לדף הזהב.

דורון עציץ: זה יכול להיכנס לתיבת הדואר.

דורון עציץ: הם שילמו לנו כדי שנשים את זה על הדלת.

דורון עציץ: מי שהדביק את המגנטים אלה מרכזי שיקום שאנחנו עובדים איתם כ-18 שנה.

דורון עציץ: מדובר במרכזי שיקום לאנשים מוגבלים.

דורון עציץ: מה שהם יודעים זה להדביק מגנטים ולהכניס עלונים לתוך מעטפות.

דורון עציץ: אי אפשר להקל בזה ראש.

דורון עציץ: זה לא פופוליזם זול.

דורון עציץ: אני באופן אישי מבקר במרכזים האלה ומספק להם עבודה.

דורון עציץ: אני עושה את זה ברוחב לב ובשמחה.

דורון עציץ: כל מחיר שהם מבקשים הם מקבלים.

דורון עציץ: יש אצלי עובדים שמקבלים הרבה מעל המינימום.

דורון עציץ: אנשים שמגיעים לחלק על דלתות משתכרים שכר של 6000,,7000, 8000 שקלים.

דורון עציץ: עבודת ההפצה היא עבודה מאוד גמישה.

דורון עציץ: חלק מהעובדים אצלי הם סטודנטים, חלק מהם פנסיונרים שיכולים לבחור אם לעבוד יום בשבוע, יומיים בשבוע, שבוע מלא.

דורון עציץ: בהתאם לזה גם נקבע השכר שהם מקבלים.

דורון עציץ: זבולון אורלב: אתה מזכיר לי מישהו שיכול לעודד אנשים שיעברו בתמרור אדום, שיחצו קו לבן ושתהיינה יותר תאונות כי על ידי כך תהיה יותר פרנסה למוסכים.

דורון עציץ: גם במוסכים מועסקים כל מיני אנשים.

דורון עציץ: כל פעולה שמצמצמת את תאונות הדרכים גורמת לפגיעה בפרנסה שלהם.

דורון עציץ: אנחנו עוסקים במפגע ציבורי, בהסרת מטרד ציבורי.

דורון עציץ: הנימוקים שלך הם לא מן העניין.

דורון עציץ: הדוגמה שנתת היא דוגמה של לעבור על החוק.

דורון עציץ: לא שמעת ממני מילה אחת על משהו בפעילות שלנו שעובר על החוק.

דורון עציץ: לגבי העניין של להשיג אישור מוועד הבית.

דורון עציץ: רבותיי, אני לא יודע איפה אתם חיים, אבל ועד בית זה דבר שמתחלף אחת לשנה.

דורון עציץ: אי אפשר להשיג אישורים של ועד בית, זה לא ישים.

דורון עציץ: גם אם נשיג אישורים של 5000 ועדי בית במדינת ישראל, היום ועד הבית זה אדון דוד כהן, מחר זה אדון אחר.

דורון עציץ: לעניין הסנקציה הפלילית שדובר בה וההכנסה לכלא.

דורון עציץ: לאיזה בית כלא תכניסו את הגננת השכונתית שרוצה להביא עוד 2,3 ילדים לגן?

ישראלה ברייב: אני אם חד הורית ל-5 ילדים.

ישראלה ברייב: אף בן אדם לא רצה להעסיק אותי במשך שנתיים כיוון שהעדיפו לקחת אמא לילד או רווקה, לא אמא ל-5 כי זה מטרד וזה קשה.

ישראלה ברייב: אני מניחה מגנטים על דלתות.

ישראלה ברייב: זאת העבודה שהצלחתי להשיג כדי לפרנס את הילדים שלי בכבוד.

ישראלה ברייב: אתם מורידים את הפרנסה שאני מצליחה להביא לילדים שלי, כי המגנט מפריע לכם על הדלת.

ישראלה ברייב: גם אני מקבלת הרבה מגנטים.

ישראלה ברייב: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ דיברה ופשוט ריגשה אותי.

ישראלה ברייב: היא נכנסה לי ללב.

ישראלה ברייב: היא היחידה שהבינה אותי.

ישראלה ברייב: אתם יכולים להגיד לי שהמגנט הזה מפריע לכם כל כך?

ישראלה ברייב: אתם תיתנו אוכל לילדים שלי?

ישראלה ברייב: אני מרוויחה בין 4000 ל-5000 שקלים, תלוי לכמה זמן אני יוצאת .

ישראלה ברייב: אני עובדת בחברת כפיים, חברה שמעסיקה אנשים עם פיגור שכלי, אנשים שלא יכלו להתקבל לאף מקום.

ישראלה ברייב: הם יוצרים את המגנטים, את הפליירים.

ישראלה ברייב: מעסיקים אותם כדי שלא ישבו בבית.

ישראלה ברייב: האנשים שמפיצים איתי אלו אמהות חד-הוריות, אנשים משכבה מאוד נמוכה, עולים מחבר העמים, פנסיונרים שלא יכולים להתקבל לאף מקום.

ישראלה ברייב: מדובר באנשים ששורדים את חיי היום יום ומנסים להביא את הפרנסה שלהם בכבוד, לא לשבת ולחפש אבטלה.

ישראלה ברייב: גם אני יכולה לשבת ולבקש אבטלה מהמדינה.

ישראלה ברייב: אני רוצה לתת דוגמה לילדים שלי בכך שבזיעה שלי אני מצליחה לפרנס אותם בכבוד ולתת להם אוכל הביתה.

ישראלה ברייב: מה שאומרים לי פה זה שבגלל המגנט הזה אני לא אוכל לפרנס את הילדים שלי.

ישראלה ברייב: מה זה כל-כך מפריע?

זבולון אורלב: כל מה שמבקשים ממך זה שבמקום לשים את זה על הדלת תשימי את זה בתיבת הדואר.

ישראלה ברייב: כשזורקים מגנט קטן לתוך תיבת הדואר לוקח הרבה זמן כדי להוציא אותו.

ישראלה ברייב: הוא מאבד את האפקט שלו.

גיא רזניק: יש הרבה ישובים בישראל שאין להם תיבת דואר כי רשות הדואר לקחה בעלות ומונופול ואפשרה לחלק רק במרכז חלוקה.

גיא רזניק: אין אפשרות לפרסם אצלם אלא רק לשים מגנט על השער.

זבולון אורלב: אתה רוצה לאנוס אותו על ידי כך שתיכנס לרכוש שלו ותדביק לו?

ישראלה ברייב: לגביה הרעלים שדיברו עליהם כאן.

ישראלה ברייב: בחיים שאנחנו חיים אנחנו אוכלים ונושמים בלי סוף רעלים.

ישראלה ברייב: האנשים שעובדים איתי אלה אנשים לפני צבא ואחרי צבא, סטודנטים.

ישראלה ברייב: אתם לא מסתכלים על כל המגזר.

ישראלה ברייב: גם ככה המצב הכלכלי קשה.

ישראלה ברייב: מדובר בהישרדות.

ישראלה ברייב: זאת מלחמה של כל משפחה.

ישראלה ברייב: החברה שבה אני עובדת הצליחה להיכנס למעמד האישי שלי בתור אמא ל-5 ילדים.

ישראלה ברייב: אם מתקשרים אלי מבית הספר, אם הילד חולה או אם קרה משהו אני תמיד זמינה.

דוד אזולאי: אני לא רוצה לפגוע לך בפרנסה, אבל אני גם לא רוצה שתפגעי ברכוש שלי.

דוד אזולאי: שילמתי עליו הרבה כסף.

ישראלה ברייב: אני לא פוגעת.

ישראלה ברייב: אם שמתי לך מגנט קטן זאת פגיעה?

דוד אזולאי: אני לא רוצה.

ישראלה ברייב: אני מייצגת את עצמי ולא אף אחד אחר.

ישראלה ברייב: אתה תהיה מוכן למצוא לי עבודה אם תחוקק את החוק הזה?

דוד אזולאי: את חושבת שבאנו לפגוע בך?

ישראל ברייב: אם תחוקק את החוק הזה אני לא אוכל להביא לחם וחלב הביתה.

ישראל ברייב: מגנט כזה שאני מחלקת הציל את החיים של הילד שלי.

ישראל ברייב: הילד שלי נכנס בשמשה והבת שלי הצליחה להתקשר בזכות המגנט למגן דוד.

דוד אזולאי: כל מה שאני אומר זה לשים את זה בתיבה, לא על הדלת.

ישראל ברייב: ברגע שתוציאו את המגנטים מהדלתות לתיבות הדואר אתם באופן אוטומטי מצמצמים לכל המנכ"לים ולכל מי שמעסיק אותנו 50% מהעבודה.

ישראל ברייב: כתוצאה מזה אני נפגעת, כי מתוך 200 עובדים הם ייקחו רק 100 עובדים.

ירון לוינסון: אנחנו חושבים שהחוק הזה הוא חיובי.

ירון לוינסון: החוק הזה לא בא כיוון שראו יום אחד שיש כמה מחלקים, אלא זאת תופעה שהולכת ומתגברת.

ירון לוינסון: אני לא בטוח שיש צרכנים שאומרים שהם בעד זה.

ירון לוינסון: מה שאני שמעתי זה תלונות על ההדבקות, תלונות על האנשים שמסתובבים בתוך הבתים ומפריעים לפרטיות.

ירון לוינסון: לי באופן אישי לא איכפת שישימו מדבקה, אבל אני יודע שאנשים מתעצבנים וזורקים את זה בחדר המדרגות.

ירון לוינסון: הפליירים הפכו למשהו בלתי נסבל.

ירון לוינסון: זה הבית שלי, זה הרכוש שלי.

ירון לוינסון: על מה אנחנו מתווכחים?

ירון לוינסון: על הדלת שלי ישימו מה שאני רוצה.

ירון לוינסון: זאת הזכות הכי בסיסית שיש.

ירון לוינסון: אני לא רוצה לפגוע פה באף אחד, אבל הדלת היא הדלת שלי.

ירון לוינסון: אם מישהו רוצה שישימו לו גם לוח מודעות.

ירון לוינסון: התיבות זה דבר מקובל.

ירון לוינסון: דיברו פה על סובלנות.

ירון לוינסון: הצעת החוק הגיעה כי הסובלנות פקעה.

ירון לוינסון: חבר הכנסת אזולאי לא דואג פחות ממישהו אחר לעניין זכויות היצרנים.

דוד אזולאי: אני מוכן שידביקו על הדלת שלי את כל המודעות תמורת תשלום.

ירון לוינסון: האופציה של תיבות דואר היא אופציה שבאה בחשבון.

ירון לוינסון: אני לא חושב שצריכים לפגוע בדייר או בצרכן במדינת ישראל ללא הסכמתו.

שושן שניר: דיברו על מיליארד שקלים.

שושן שניר: כל שוק המשלוחים מתבסס על הדבקת המגנטים האלה.

שושן שניר: אנחנו מפרנסים מאות עובדים.

שושן שניר: מר אורלב, האם כשאגיע למפתחן דלתך ואבקש כוס מים אתה תיתן לי?

זבולון אורלב: ברצון רב.

זבולון אורלב: אני אראה בזה מצווה חשובה.

שושן שניר: הדלת זה מקום החפיפה הסביר שאני יכול להגיע אליך ולשים לך משהו בלי להשחית, בלי להזיק, בלי להדביק.

שושן שניר: אתה מקסימום תיקח ותזרוק אותו לפח.

זבולון אורלב: אתה מחליט מה לעשות בדלת שלי?

זבולון אורלב: פה לא מדובר בדבר של צדקה וחסד, פה מדובר באינטרסים מסחריים, במטרות רווח.

זבולון אורלב: החוק מדבר על עוסק, הוא לא מדבר על ארגון צדקה שיבקש צדקה.

זבולון אורלב: אתה מדבר על פעילות עסקית שבה אני מבקש ממך לכבד את הנכס הפרטי שלי.

זבולון אורלב: אם יש לך עסק ואתה רוצה לפרסם תשים לי בתיבת הדואר.

זבולון אורלב: אני לא מוכן לקבל אותך ליד הדלת.

זבולון אורלב: אני חושב שאני מייצג את רוב האזרחים.

זבולון אורלב: גם אם מדובר במיעוט אני חייב להגן עליו שלא יגיעו אליו הביתה.

זבולון אורלב: אם רוצים אפשר לבקש רשות מוועד הבית.

שושן שניר: לבקש מוועדי בית זה לא ישים.

שושן שניר: זה לא סביר להתחיל לחפש מאות אלפי ועדי בית.

שושן שניר: אף אחד לא יעשה את זה.

שושן שניר: הם מתחלפים.

שושן שניר: המגנט יידבק לתיבת הדואר ולא תמצא אותו חודשים רבים.

זבולון אורלב: תדביק אותו מבחוץ.

שושן שניר: הוא ייפול לרצפה ואתה תגיד לי שאני מלכלך.

חמד עמאר: יש כאן הצעה להכניס את המגנט לתוך מעטפה ואת המעטפה לתיבת הדואר.

שושן שניר: אתה מוסיף עוד לכלוך ועוד נייר.

שושן שניר: אתה פוגע באפקטיביות של המפרסמים.

שושן שניר: אתם שוכחים שבשוק הזה יש אלפי פיצריות, אלפי בתי עסק קטנים שמתבססים על משלוחים.

שושן שניר: מדובר על אלפים רבים של אנשים שמתפרנסים ומרוויחים שכר מינימום, אולי קצת מעל.

שושן שניר: לא יושבים שם אנשים שמרוויחים מאות אלפי שקלים.

זבולון אורלב: מה הקשר?

שושן שניר: בחוק כזה אתם פוגעים בעשרות אלפי עובדים.

זבולון אורלב: מאיפה ההמצאה הזאת?

זבולון אורלב: מה, יוכלו פחות פיצות, ישתמשו פחות באינסטלטורים?

שושן שניר: עשרות אלפי עובדים במשק הישראלי ייפגעו.

שושן שניר: אני אישית מספק עבודה לכ-100 בעלי מוגבלויות.

שושן שניר: אני יכול לקחת אותך, מר זבולון אורלב, לטיול איתי במרכזי תעסוקה שיקומיים שאני מספק להם עבודה יום יומית.

שושן שניר: יש כ-100 עובדים מוגבלים.

שושן שניר: אף אחד אחר במשק לא מוכן להעסיק אותם ולתת להם עבודה.

שושן שניר: אנחנו משתדלים לייצר ולתת להם עבודה.

בני רוזנר: אני רוצה לעשות חיבור בין העובדת המכובדת ללקוח האינסטלטור.

בני רוזנר: הבאתי איתי ספר שבו מרוכזים כל בתי הדפוס בארץ ונותני השירותים לבתי הדפוס.

בני רוזנר: מדובר על 4000 בתי דפוס שמעסיקים כ-15 עובדים כל אחד.

בני רוזנר: אנחנו מדברים על 60 אלף עובדים.

בני רוזנר: נותני השירותים הנוספים לענף הדפוס הם גרפיקאים, מעצבים, ספקי נייר, צבע, מכונות, מכונאים, מובילים.

בני רוזנר: אנחנו מדברים על תעשייה של קרוב ל-100 אלף שעוסקת בענף הדפוס.

בני רוזנר: ענף הדפוס מחבר בין העובדת האם חד הורית לאינסטלטור.

בני רוזנר: אם נרד מהדלתות לתיבות הדואר לא יקרה שום דבר, אנחנו רק נקטין את השוק ב-30%,40%.

בני רוזנר: לא ישתלם לנו לפרסם ולא ישתלם לאם החד-הורית לעבוד.

בני רוזנר: על הדלתות אנחנו משלמים יותר ממה שמשלמים בחלוקה בתיבות.

בני רוזנר: זאת הסיבה שאין כל כך הרבה כמו שאתם מנסים לתאר.

בני רוזנר: אתה מקבל בממוצע 2,3 דברי פרסום על הדלת.

בני רוזנר: מה שאתם עושים זה מקטינים לנו את השוק.

זבולון אורלב: אתה מחזיר אותי לתאונות הדרכים.

זבולון אורלב: הקטנת תאונות הדרכים גורמת לאבטלה במוסכים ובבתי החולים.

בני רוזנר: אתה מדבר איתי על חיים ומוות, אני מדבר איתך על פרנסה, על אוכל.

זבולון אורלב: המוסכים זה פרנסה.

זבולון אורלב: ככל שגרף התאונות יורד כך צריך להעסיק פחות ולפטר אנשים.

בני רוזנר: שם אתה מדבר על פצועים והרוגים, פה אני מדבר איתך על המגנט שאם אתה רוצה אתה יכול לשמור אותו ואם לא אתה יכול לזרוק אותו.

זבולון אורלב: אם אתה מדבר על 100 אלף עובדים אני חייב לחזור לתאונות הדרכים.

זבולון אורלב: אתה מדבר על נתונים מופרכים.

בני רוזנר: נכון, אתה צודק, זה לא 100 אלף, זה קצת יותר.

בני רוזנר: 4000 בתי דפוס כפול 15 עובדים זה 60 אלף.

זבולון אורלב: הם עוסקים רק בזה?

בני רוזנר: 80%90% מהמחזור זה דברי פרסום.

אברהם בירנבאום: מה עם הפרנסה של אלה שאינם מפרסמים ואתם גוזלים את הפרנסה שלהם?

בני רוזנר: הם מוזמנים לפרסם איתנו במחירים הוגנים.

אברהם בירנבאום: אם כולם לא יפרסמו זה יחסוך כסף.

בני רוזנר: אם כולם לא יוכלו ולא ישתו גם הכנרת תתמלא.

בני רוזנר: כל מה שגורם לנזק, אם זה הדבקה על שמשות, על מעליות, על משקופים, חד וחלק מאסר עולם עם עבודת פרך.

בני רוזנר: אפשר לרתום את 5,6 חברות ההפצה הגדולות בארץ להפצה בחינם עבור תאונות הדרכים, עבור פעולות מחזור, עבור פרויקטים כאלה ואחרים.

בני רוזנר: אני מוכן לחלק חינם עבור מדינת ישראל דברים שאתם תחליטו עליהם.

חמד עמאר: הממשלה ביקשה שהתיקונים לא יהיו בחוק הגנת הצרכן אלא בחוק שמירת הניקיון.

חמד עמאר: האם הממשלה גיבשה הצעת תיקון?

חמד עמאר: בהחלטת הממשלה כתוב שהצעת החוק תחול על הדבקה בלבד.

חמד עמאר: מה בקשר למגנטים?

דוד אזולאי: אני מציע שנעביר את זה היום לקריאה ראשונה.

דוד אזולאי: יש זמן לממשלה להביא את כל ההסתייגויות שלה לקריאה שנייה ושלישית.

אתי בנדלר: אתה מציע שהתיקון יהיה במסגרת חוק הגנת הצרכן?

דוד אזולאי: כן.

דוד אזולאי: אנחנו ניצמד להחלטת הממשלה.

אתי בנדלר: אני רוצה להפנות את תשומת הלב של חברי הכנסת לסעיף קיים בחוק שמירת ניקיון, התשמ"ד-1984.

אתי בנדלר: אני מדברת על סעיף 5א שיש בו חזקות לעניין לכלוך רשות הרבים.

אתי בנדלר: שם כתוב כך: "הכותב, מצייר, משרטט או חורט על מקרקעין של זולתו שלא כדין, או מדביק תולה, מניח או קובע עליהם שלא כדין כל כתב, מודעה או שלט רואים אותו לעניין סעיף 2 כמלכלך את רשות הרבים".

אתי בנדלר: זה לא מכסה את ענייננו, משום שלא ברור שהפעולות שנעשות כאן הן פעולות שלא כדין.

אתי בנדלר: לא יצאו מכלל הנחה שתלייה היא בגדר הדבקה או בגדר קביעה על הרכוש.

אתי בנדלר: הדבר הזה טעון בירור והחלטה ברורה מצד הוועדה.

זבולון אורלב: אני מציע שנעביר בקריאה ראשונה כמו שהממשלה אישרה, כשבדברי ההסבר נאמר שבסוגיית ההצמדה נחזור לדון בקריאה שנייה ושלישית.

זבולון אורלב: אז גם נביא עוד דעות ועוד אנשים.

זבולון אורלב: גם משרדי הממשלה יוכלו להביע את דעתם.

זבולון אורלב: שמענו בסבלנות את החברות, אבל יש גם צד שני למטבע שלא הושמע כאן היום, שאלה הצרכנים.

חמד עמאר: אני מציע שנקבל תשובה מהממשלה לתיקון שנדרש.

חמד עמאר: בדיון הבא נתחיל בקריאה ובהצבעה.

חמד עמאר: תודה.