ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 236, 2010-05-24 10:00

אופיר אקוניס: שלום לכם.

אופיר אקוניס: אנחנו פותחים גם את השבוע הזה בהצעת חוק שידורי טלוויזיה (תיקוני חקיקה), התש"ע-2009, ובינתיים זה כבר הפך ל-2010.

אופיר אקוניס: בסוף הישיבה הקודמת אני ביקשתי מהממשלה, מאנשי האוצר, לרכז את העמדה הסופית והאחידה של משרדי הממשלה.

אופיר אקוניס: קרי, של משרדי: האוצר, התקשורת והמשפטים, וקיבלתי דרך העיתונות הכלכלית תשובה.

אופיר אקוניס: אגב, זה בהחלט דבר בלתי תקין בכל ממשל נורמאלי, ובכל מקום שבו ממשלה רוצה למשול, וכנסת צריכה לחוקק, לקבל תשובות דרך העיתונים.

אופיר אקוניס: אבל, הבנתי את התשובה.

אופיר אקוניס: משרד האוצר הודיע שהוא לא מתכוון להעביר נוסח חדש, אלא אם כן יתקנו אותי אנשי האוצר, או המשפטים או/ו התקשורת.

אופיר אקוניס: ובכן, כפי שאתם שומעים, כולם שותקים שתיקה מהדהדת.

קריאה: - - -

אופיר אקוניס: סלח לי, לא העברת.

אופיר אקוניס: אני לא קיבלתי שום נוסח.

אופיר אקוניס: האם חבר הכנסת אפללו קיבל?

אופיר אקוניס: התשובה היא לא.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת וקנין?

אופיר אקוניס: אין שום נוסח שהעברתם מאז שנעלנו את הישיבה ב-26 באפריל.

אופיר אקוניס: ולכן, אנחנו פשוט נחוקק את החוק הזה, נמשיך ונעבוד עליו כפי שחברי הכנסת מוצאים לנכון, ולא כפי שהממשלה מוצאת לנכון, או פקידי הממשלה מוצאים לנכון, כי אני עדיין לא הבנתי מהי העמדה האחידה של הממשלה.

אופיר אקוניס: אנחנו נעסוק היום בבעלויות צולבות בחברת החדשות, ואם נספיק גם בהגנות ינוקא.

אופיר אקוניס: כל זה פחות או יותר עד השעה 12:00.

אופיר אקוניס: ואם נספיק עוד דברים, נקדם את חלק א' של החוק.

אופיר אקוניס: מנהלת הוועדה, האם חבר הכנסת שאמה שלח מכתב?

לאה ורון: כן, אדוני היושב ראש.

אופיר אקוניס: התקבל מכתב, יפה.

לאה ורון: חבר הכנסת שאמה הודיע לי גם בעל-פה, וגם היום הוא גיבה את ההודעה בעל-פה גם בכתב, שהוא מושך את בקשתו לרביזיה בנושא פיצול החוק.

אופיר אקוניס: יפה.

אופיר אקוניס: היועצת המשפטית, אנחנו צריכים להביא את הפיצול למליאת הכנסת.

אתי בנדלר: ודאי.

אופיר אקוניס: כדי שהיא תאשרר את מה שכבר החלטנו לפצל את שני החלקים.

אתי בנדלר: אכן כך.

אתי בנדלר: אני שומעת עכשיו שהגיע מכתב מחבר הכנסת שאמה.

אתי בנדלר: אני אשתדל עוד היום להניח את הבקשה לפיצול על שולחן המליאה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: מר סבן, בבקשה.

יהודה סבן: בעקבות שאלתך בדיון הקודם פנינו לשר האוצר.

יהודה סבן: החלטתו חד משמעית היתה לדבוק בסיכום כפי שהוא הבין אותו בינו לבין שר התקשורת לבין יושב-ראש הוועדה.

יהודה סבן: כפי שאנחנו מבינים אותו, לא נכחנו גם בכל הדיונים, אבל כפי שאנחנו מבינים שהצעת החוק שהעברנו לפני כשבועיים וחצי תואמת באופן מלא את הסיכום בין שר האוצר לבין שר התקשורת, לבין יושב-ראש הוועדה – כך אנחנו הבנו אותו.

יהודה סבן: אם יש מחשבות אחרות אז אולי צריך להתקיים דיון ברמה הזאת שבו יהיה דיון כולל, שוב, על כל רכיבי הרפורמה, וניתן יהיה לקבל החלטות מחדש.

יהודה סבן: אבל, אנחנו בדקנו עם שר האוצר, וזו בהחלט עמדתו.

אופיר אקוניס: האם מה שאתה אומר לוועדה הוא שהממשלה מבקשת לקיים דיון מחדש?

אופיר אקוניס: אנחנו לא בממשלה, אנחנו בכנסת.

אופיר אקוניס: החוק הזה הוא עכשיו בידנו, הוא לא בידי הממשלה.

אופיר אקוניס: אם הממשלה רוצה לשנות את עמדתה, זו זכותה.

אופיר אקוניס: האם אתה מודיע לנו את זה?

יהודה סבן: לא, אני אומר - - -

אופיר אקוניס: יפה, אתה לא מודיע.

יהודה סבן: רגע, אני אסביר בפירוט.

יהודה סבן: אם הוועדה מחליטה לעשות שינוי כל כך משמעותי בהצעת החוק הממשלתית, ואני מזכיר שכשהמצגת הראשונית הוצגה כאן לפני כשמונה חודשים גם על ידינו, גם על-ידי שר התקשורת, וגם על-ידי הרשות השנייה, הובהר שכל הרכיבים קשורים זה בזה.

יהודה סבן: גם הרישיונות וגם שני החלקים האחרים תלויים זה בזה.

יהודה סבן: ודאי שאם יש שינוי כל כך משמעותי אנחנו נצטרך לחזור לשרים.

אתי בנדלר: בשינוי כל כך משמעותי, האם אתה מתכוון לפיצול?

יהודה סבן: פיצול, קל וחומר.

יהודה סבן: אבל, גם שינוי משמעותי בשני הרכיבים האחרים מחייב אותנו לפחות לחזור ל - - -

לאה ורון: למה הכוונה בשני הרכיבים האחרים?

יהודה סבן: החבילה הצרה והפרסומות.

יהודה סבן: ודאי ששינוי משמעותי בשניהם, וקל וחומר פיצול - - -

אתי בנדלר: הוא אומר, גם בהנחה שלא מפצלים את החוק, אם רוצים להכניס שינויים - - -

לאה ורון: איזשהו שינוי כלשהו?

יהודה סבן: לא, לא - זה לא מה שאמרתי.

לאה ורון: אז אולי תבהיר את דבריך.

יהודה סבן: אם עושים שינוי מהותי בשני הרכיבים האלה של החבילה הצרה והפרסומות, או הרישיונות.

יהודה סבן: אבל, אני מבין שאין כאן תכנון ל-.

יהודה סבן: וקל וחומר במצב שבו הוועדה מחליטה לפצל בין שלושת חלקי הרפורמה, אנחנו נצטרך לחזור לשרים ולקבל את החלטתם, או אפילו גם לממשלה.

יהודה סבן: אנחנו נצטרך לחזור לשרים, ויכול להיות שהם יחליטו שהם גם צריכים לחזור לממשלה.

יהודה סבן: ברור שלקיים דיון, לפחות בעיניי, רק על רכיב אחד של הרפורמה זה יכול להיות מאוד מאוד בעייתי.

יהודה סבן: צריך לבחון את ההשלכות של זה גם על שוק הטלוויזיה הרב-ערוצית, גם של הטלוויזיה המסחרית, גם על הצופים וכו' וכו'.

אופיר אקוניס: כפי שאמרת, לפני כשבעה-שמונה חודשים אנחנו באמת התחלנו את הדיון.

אופיר אקוניס: אבל, חבר הכנסת הסיקו מסקנות.

אופיר אקוניס: ראשית, חברי הכנסת הצביעו בעד פיצול.

אופיר אקוניס: אני אומר לך, וזה כרגע העובדה.

אופיר אקוניס: הוועדה הזאת פיצלה כבר את החוק.

אופיר אקוניס: עכשיו מליאת הכנסת אמורה לאשרר את החלטת הוועדה - זה דבר ראשון.

אופיר אקוניס: ולמה עשינו את זה?

אופיר אקוניס: כי הגענו למסקנה שאני חושב שהיא נבונה, לקדם את הרישיונות ולעבור משיטת הזיכיונות המיושנת לשיטת הרישיונות, ובתוך חלק א' אנחנו החלטנו להוסיף ל-DTT ערוצים, וגם בזה הגענו למסקנה בוועדה הכלכלה ברוב גדול, ובכך בעצם במידה רבה לתת תשובה של חברי הכנסת להצעת הממשלה לחבילה צרה, ובעצם לתת לציבור הצרכנים, מר סבן, תחליף ראוי לרעיון שלכם לחבילה צרה.

אופיר אקוניס: כי רוב חברי הכנסת הסיקו כאן בחודשים האחרונים, אם אינני טועה, שחלק ב' של החוק הוא הרבה יותר בעייתי, והרבה יותר מסובך בראייה רחבה מחלק א'.

אופיר אקוניס: כלומר, אנחנו חשבנו, ואנחנו עדיין חושבים - ועובדה שגם הרביזיה הוסרה אתמול - שאפשר לקדם את חלק א', לסיים אותו, להביא אותו להצבעה, ולדון בחלק ב' בנפרד, כשהיא באמת שאלה כבדת משקל גם החבילה הצרה, וגם הפרסום בכבלים ובלוויין.

אופיר אקוניס: בהנחה שמערכת עידן פלוס של הרשות השנייה תורחב, ואני מניח מבלי להתחייב שתהיה כאן הרחבה של המערכת הזאת, כי כך חושבים רוב חברי הכנסת, בעצם ציבור הצרכנים מקבל מענה ברור ומובהק למה שאתם מכנים חבילה צרה, שמשרד האוצר הפך לאיזה דגל שהוא לא יורד ממנו, והפך אותו באמת לאיזשהו נושא דרמטי ביותר של חלק ב' לפחות של החוק.

אופיר אקוניס: לכן, אנחנו חושבים - ואני חוזר על מה שכבר החלטנו - שנכון יהיה להמשיך בחלק א', לסיים את חלק א', להביא אותו לחקיקה לקריאה השנייה והשלישית, ולדון מייד אחריו בחלק ב'.

אופיר אקוניס: אתם יכולים לבוא ולומר שאתם תומכים בעמדתכם הראשונית כפי שהצגתם כבר בממשלה הקודמת.

אופיר אקוניס: אבל, לעשות את זה פשוט בנפרד.

אופיר אקוניס: זו עמדתנו.

אופיר אקוניס: אחר כך אם הממשלה תרצה להסיק מסקנה, ולמשוך את החוק, תעשה כפי שהיא מבינה.

אופיר אקוניס: אבל, הכנסת היא סוברנית להחליט החלטות עצמאיות, לא לפי הממשלה – לפעמים כן, לפעמים לא.

יהודה סבן: להבנתנו ה-DTT אינו מהווה תחליף לחבילה הצרה.

יהודה סבן: אני חושב שהסברנו את זה בצורה די מפורטת.

יהודה סבן: כתבו את זה וגם אמרו את זה כאן ארגוני הצרכנים.

יהודה סבן: לצערי, קולם של הצרכנים נשמע פה בקול יחסית עמום - זה לגבי החבילה הצרה.

יהודה סבן: שנית, ברור שהפיצול והשארת המודל של הרישיונות זה שינוי מאוד משמעותי בהצעת החוק.

יהודה סבן: אנחנו נצטרך לחזור לשרים, להציג בפניהם את המורכבויות.

יהודה סבן: ואנחנו אומרים מראש, אין ספק, או לא ברור כלל שהעברת מודל הרישיונות הוא דבר שנכון לציבור כשהוא עומד רק בפני עצמו.

יהודה סבן: זו נקודה שלהבנתנו חייבים לבחון אותה.

יהודה סבן: נצטרך לחזור לשרים, ולקבל את ההחלטה שלהם.

אופיר אקוניס: טוב, יפה.

אופיר אקוניס: לגבי העמדה הצרכנית - אחת המסקנות העיקריות כאשר דנו פה במשך למעלה מחצי שנה במערכת עידן פלוס וה-DTT, אל מול החבילה הצרה – ואגב, לא היה פה דיון מעמיק מאוד בחבילה הצרה ובפרסום בכבלים ובלוויין, מכיוון שפשוט טכנית לא הגענו לחלק ב' - אנחנו חושבים שההרחבה של ה-DTT היא בהחלט תחליף מצוין לחבילה הצרה.

אופיר אקוניס: מבחינה צרכנית, ודאי.

אופיר אקוניס: עוד אפילו עולה על החבילה הצרה.

אופיר אקוניס: אם אינני טועה, זו היתה עמדתם של רוב מוחץ של חברי הוועדה.

אופיר אקוניס: כל אחד שיושב פה בצד הזה של השולחן גם הציע הצעות אופרטיביות איזה ערוצים.

אופיר אקוניס: אם אינני טועה, גם מנהלת הוועדה יכולה להקריא.

אופיר אקוניס: לא כרגע, כי אנחנו לא עוסקים בזה.

אופיר אקוניס: אבל, היא רשמה בצורה מסודרת איזה ערוצים רואים חברי הכנסת כאינטרס צרכני, ואינטרס ציבורי כתוספת ל-DTT.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת ברקוביץ, את ביקשת להעיר משהו.

אופיר אקוניס: לאחר מכן נחזור לחלק א', ונתחיל להתכנס לסיכומים כדי להביא אותם להצבעות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רציתי להתייחס למשרד האוצר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשאתה אומר ששר האוצר סיכם את זה עם שר התקשורת, וזה מה שאתה יודע - - -

יהודה סבן: ועם יו"ר הוועדה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ועם יו"ר הוועדה, אז יש פה משהו קצת תמוה בעיניי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מעבר לזה שכולם יודעים את דעתי שאם עושים רפורמה אז כולם צריכים להיות בפנים, כולל רשות השידור, כולל אינטרנט, כולל סלולאר, ואם לא - אז אני אישית לא רואה מה הסיבה לקשר בין רישיונות לבין החבילה הצרה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לפני כשבועיים-שלושה שבועות היה לי ראיון ברדיו 100FM, ובמקרה התראייני דקה אחרי שהתראיין שר האוצר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שר האוצר אמר בפירוש בראיון שלו שהוא הולך לבדוק בשנת 2014 - לא עד שנת 2014, אלא בשנת 2014 - את נושא ההשפעה של הרישיונות.

יצחק וקנין: האם הוא נביא?

יצחק וקנין: האם הוא יהיה שר האוצר בתקופה הזאת?

יצחק וקנין: אני לא יודע מה יהיה מחר, אתה רוצה שאני אדע מה יהיה ב-2014?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אומר לך, מחר יהיה יום שלישי בוודאות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מכל מקום, אני ביקשתי ממר בן בסט להקליט את הקטע הספציפי הזה, ואני מבקשת מהסדרן לחלק את החבילה הזאת של התחייבות שר האוצר.

אופיר אקוניס: היא יכולה להקריא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא רוצה להקריא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מציעה שהוא יחלק את זה לחברי הוועדה על מנת שהם ישמעו את מה שהוא יתחייב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שלפני שהוא נותן ריאיון כדאי שהוא ייפגש מידי פעם עם שר התקשורת כדי שיהיה ביניהם איזשהו שיתוף פעולה יותר פורה.

אלי אפללו: גם בגלובס, דרך אגב.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת שמאלוב, כמובן הכוונה כאן היא לחלק ב' שאנחנו פיצלנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם אדם בא ואומר שלא, אז אני אומרת ששר האוצר, אותו שר אוצר – אני לא יודעת, אולי אתה חושב שזה ביבי, אבל אני מבינה שיובל הוא זה שהיה בריאיון.

אופיר אקוניס: השמות הוא שמות רשמיים.

אופיר אקוניס: אנחנו לא משתמשים בשמות ביבי ויובל, אלא בשמות ראש הממשלה ושר האוצר.

אופיר אקוניס: אנחנו פשוט בדיון רשמי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סליחה, אתה צודק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבינה ששר האוצר זה לא בנימין ביבי נתניהו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא שר על, אבל ד"ר יובל שטייניץ שר האוצר הוא זה שהתראיין.

אופיר אקוניס: בואי נהיה עניינים לגבי הכינויים.

אופיר אקוניס: הבנו, אז יש פה ציטוטים של שר האוצר.

אלי אפללו: אולי גם צריך לתת לו כדי שגם הוא יקרא.

אופיר אקוניס: אני יכול להקריא את זה, זה לא כזה דבר דרמטי.

אופיר אקוניס: האם אתה מכיר את זה?

יהודה סבן: - - - ששמענו.

יהודה סבן: אבל, אנחנו דיברנו עם שר האוצר, וזו העמדה.

אופיר אקוניס: מה העמדה?

אופיר אקוניס: בואו נשמע את העמדה, ונחזור לחקיקה של חלק א'.

יהודה סבן: העמדה שהוא אמר לנו בשני נושאים גם של החבילה הצרה וגם לגבי הפרסומות שהוא עומד מאחורי הסיכום שלו גם עם יו"ר הוועדה וגם עם שר התקשורת.

יהודה סבן: להבנתנו, הסיכום הוא שהבדיקה לפרסומות תתבצע עד שנת 2014, ולא תיפגע סמכותו של שר התקשורת שיוכל לאשר פרסומות גם קודם לכן.

אופיר אקוניס: אז אנחנו חוזרים לוויכוח מהישיבה הקודמת.

יהודה סבן: שוב, אנחנו בדקנו עם שר האוצר, וזו העמדה שהוא הציג לנו.

יהודה סבן: בדקנו שוב גם עם שר התקשורת, וזו העמדה.

יהודה סבן: אני נכחתי - אמרתי את זה גם בדיון הקודם - בדיון עם שני השרים, והם אמרו את זה בצורה מפורשת ללא כחל וסרק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם אתה רוצה שנשמע את הקטע הזה?

אופיר אקוניס: לא חשוב, כי אנחנו לא דנים בזה כרגע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר לשמוע את זה – פשוט התחייבות של שר האוצר כאשר נשאלה השאלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני הקשבתי לראיון.

אופיר אקוניס: האם את מבקשת שנשמיע את זה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן.

אופיר אקוניס: אז נשמיע את זה.

אופיר אקוניס: האם אפשר להשמיע את הדבר הזה כדי לפתור את הבעיה הזאת?

אופיר אקוניס: אני אומר לכם שאנחנו לא דנים כרגע בדבר.

אופיר אקוניס: אנחנו לא בית משפט.

אופיר אקוניס: ביקשה חברת הכנסת יוליה שמאלוב ברקוביץ להשמיע, למרות שאני הודעתי שאנחנו לא עוסקים בזה, אלא בחלק הראשון, ואנחנו מייד בתוך דקות ספורות נגיע אליו.

אופיר אקוניס: היא ביקשה, אז בבקשה נשמיע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: המראיין הוא בן בסט שיושב פה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הראיון עם שר האוצר שהושמע בוועדה:

מראיין: יובל, במסגרת הרפורמה המובלת על ידי משרד התקשורת ומשרד האוצר, נעשו שתי עבודות כלכליות: אחת על ידי משרד התקשורת, והשנייה על ידי הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.

מראיין: משתי העבודות הללו עולה כי במידה ואתם תאפשרו פרסומות בכבלים ובלוויין, ייגרם לשוק התקשורת נזק כלכלי משמעותי שעלול ליצור כאוס בשוק, ולפיטוריהם של אלפי עובדים – 10,000 עובדים רק מהכבלים והלוויין.

יובל שטייניץ: אנחנו רוצים לבצע רפורמה מקיפה בשוק התקשורת, ולא לפגוע בשום פנים ואופן בתקשורת המקומית, בתקשורת העברית הכתובה, המודפסת, האינטרנטית, הרדיו והטלוויזיה.

יובל שטייניץ: ואנחנו נהיה מספיק זהירים כדי לבצע את הבדיקות הראויות, ולא להביא לפגיעה או לקריסה.

יובל שטייניץ: לכן, ההצעה שלנו היא שתיערך בעתיד בדיקה.

מראיין: מה זה בעתיד?

יובל שטייניץ: בעתיד, בשנת 2014, בדיקה שבעקבות הבדיקה, בדיקה של שוק הפרסומת, התפתחות שוק הפרסומת, תהיה - - -

מראיין: ב-2014, ולא עד 2014 כמו שהיתה הצעה?

יובל שטייניץ: בעקבות הבדיקה תהיה הערכה מחדש האם אפשר להכניס פרסומות לכבלים, או לא.

מראיין: ב-2014, אתה אומר.

יובל שטייניץ: זו ההצעה שהגענו אליה ערב הפסח, ואני מקווה שהיא תעבור בקרוב בוועדת הכלכלה.

מראיין: אז קודם כל, בישרת פה בשורה מאוד חשובה, ואולי קצת מרגיעה.

מראיין: אז אני רוצה להבהיר עוד פעם בצורה ברורה - לא עד 2014, אלא בשנת 2014 תיערך בדיקה של שוק הפרסום, וההיתכנות הכלכלית של חבילה צרה.

מראיין: בשנת 2014.

מראיין: אני שמח לשמוע את זה.

יובל שטייניץ: זו היתה הצעת הפשרה.

יובל שטייניץ: היא הצעת פשרה סבירה בעיניי.

יובל שטייניץ: נתתי לה את ברכתי.

יובל שטייניץ: אני מקווה שבקרוב היא תעבור בוועדת הכלכלה.

מראיין: אני שמח לשמוע את זה.

אופיר אקוניס: תודה רבה, אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: האם את רוצה להוסיף משהו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להוסיף רק נקודה אחת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא סתם הבאתי את הדבר הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חוזרת על עצמי, ואני כנראה אחזור על עצמי כמו תוכי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אי אפשר לתת לערוצים מסחריים להיות במצב של חוסר ודאות כי קושרים את זה למשהו ואני מבינה שאף אחד לא רוצה לקשור את זה בכלל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היה לי חשוב מאוד להגיד את זה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ.

אופיר אקוניס: כידוע לך, אנחנו לא עוסקים עכשיו בחלק ב'.

אלי אפללו: אבל, זה לא יהיה קשור.

אופיר אקוניס: לא, משרד האוצר אומר שהוא קושר בין שני הדברים.

יהודה סבן: קיבלתי עכשיו עדכון על כך שאנחנו נפעל למשיכת הצעת החוק.

אתי בנדלר: שמה?

אופיר אקוניס: יפעלו למשיכה.

אופיר אקוניס: בסדר, זו זכותה של הממשלה.

אופיר אקוניס: אנחנו יכולים לסיים את חלק א' בינתיים.

לאה ורון: ממי קיבלת את העדכון?

יהודה סבן: הבוס שלי שבדק.

אלי אפללו: תגיד בשמות מי הבוס שלך.

אלי אפללו: אני לא יודע מי זה.

יהודה סבן: מר ערן פולק.

אופיר אקוניס: אה, מר ערן פולק.

אופיר אקוניס: תשמע, תקשיבו טוב, אתם לא קובעים.

אופיר אקוניס: ערן פולק הוא לא שר האוצר, מה כל כך קשה להבין את זה?

אופיר אקוניס: אני שאלתי אם שר האוצר הודיע.

אופיר אקוניס: כששר האוצר יודיע לנו – אולי כדאי להזמין אותו לישיבה הבאה.

אופיר אקוניס: מר סבן, עם כל הכבוד, ערן פולק לא שר האוצר.

אופיר אקוניס: יגישו את מועמדותו באחת מהרשימות לכנסת התשע-עשרה.

אופיר אקוניס: ייבחר - יטיל עליו ראש הממשלה או לא יטיל עליו, ואז נדע.

כרמל שאמה-הכהן: שר לא חייב להיות חבר כנסת, אדוני היושב ראש.

אופיר אקוניס: נכון, צודק חבר הכנסת שאמה.

אופיר אקוניס: שר המשפטים איננו חבר כנסת.

אופיר אקוניס: אני מודה לך, אכן כן.

אופיר אקוניס: אז בכלל לא צריך לחכות לכנסת התשע-עשרה, הוא יכול לעשות את זה גם מחר.

אופיר אקוניס: אנחנו ממשיכים.

אופיר אקוניס: אתי, בבקשה.

אופיר אקוניס: אנחנו בבעלויות צולבות.

אתי בנדלר: אני רק רוצה לקרוא את הסעיף התקנוני המדבר על סמכותה של הממשלה לחזור בה מהצעת החוק.

אתי בנדלר: דן בכך סעיף 132 לתקנון הכנסת, והוא אומר כדלקמן: "(א) כל עוד לא נתקבל החוק בקריאה השלישית, רשאית הממשלה בכל שלב של הדיונים בוועדה, או במליאת הכנסת, לחזור בה מהצעת החוק כולה, אם על-ידי הודעה בכנסת" – זאת אומרת, באופן ששר מודיע על כך במליאה – "ואם על-ידי הודעה בכתב ליושב-ראש הכנסת.

אתי בנדלר: ".

אתי בנדלר: אחר כך ישנה הפרוצדורה מה קורה.

אתי בנדלר: זאת אומרת, כמובן ההודעה שלך היא הודעה לכל היותר על כוונה של הממשלה לעשות כן.

לאה ורון: הוא אמר: נפעל למשיכת הצעת החוק.

אופיר אקוניס: עכשיו אנחנו עוסקים בחלק א' של החוק, והנושאים שהיו במחלוקת.

אופיר אקוניס: אני מקווה שנגיע לפתרון של רובם.

אופיר אקוניס: אני לא יודע אם נספיק היום, אבל לפחות נתקדם.

אתי בנדלר: הנושא הבא הן פסקאות (37) ו-(38) להצעות החוק שהוועדה דילגה עליהן.

אתי בנדלר: פסקה (37) מבקשת לתקן את סעיף 58 לחוק - - -

אופיר אקוניס: רגע, מנהלת הוועדה מפנה אותנו למקום המדויק.

לאה ורון: בנוסח הצעת החוק כפי שהיא עברה בקריאה הראשונה במליאת הכנסת, מדובר בעמוד 468.

לאה ורון: בנוסח שהפצנו אתמול שהעביר אלינו משרד האוצר זה עמוד 19 באמצע.

אתי בנדלר: דילגנו על פסקאות (37) ו-(38).

דנה נויפלד: זה לא בעלויות.

אתי בנדלר: זה לא הבעלויות, אני מסכימה איתך.

אתי בנדלר: אבל, זה קשור לריכוזיות בתחום התקשורת, כולל הערות והצעות שהועלו במהלך הדיון בפסקאות אלה.

אתי בנדלר: עו"ד אסי מסינג, אנחנו מדברים על הגדרה של הפקה עצמית.

אתי בנדלר: תקרא שוב את הפסקה ותסביר אותה, בבקשה.

אסי מסינג: "פסקה (37) בסעיף 58, בהגדרה "הפקה עצמית" אחרי "לשידורי טלוויזיה" יבוא "בעל רישיון לשידורי טלוויזיה" ואחרי "שבעל זיכיון" יבוא "או שבעל רישיון"; (38) בסעיף 62א רבא - (א) בסעיף קטן (א), במקום "בעל זיכיון לא יתקשר" יבוא "בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה או בעל רישיון לשידורי טלוויזיה לא יתקשר" ובמקום "עם בעל זיכיון אחר" יבוא "עם בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה אחר או עם בעל רישיון לשידורי טלוויזיה אחר"; (ב) בסעיף קטן (ג) - (1) ברישה, אחרי " 51(ג) " יבוא " 51 א רבא (י)"; (2) בהגדרה "בעל זיכיון", במקום ""בעל זיכיון"" יבוא ""בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה"", במקום "בעל זיכיון אחד" יבוא "בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה, אחד" ואחרי "בבעל זיכיון" יבוא "כאמור"; (3) אחרי ההגדרה "בעל זיכיון" יבוא: ""בעל רישיון לשידורי טלוויזיה" - לרבות בעל עניין בו, ולרבות תאגיד בשליטתו של בעל רישיון לשידורי טלוויזיה, אחד או יותר, או של בעלי העניין בבעל הרישיון כאמור, יחד או לחוד.";

אתי בנדלר: תסביר את זה כדי לרענן את הזיכרון, למרות שאני מזכירה הוועדה כבר קראה את זה, וניתנו את הסברים.

אסי מסינג: אנחנו לפחות בהצעה כאן דיברנו על תיקונים שהם למיטב זיכרוני תיקונים טכניים, בטח לגבי סעיף 58, גם 62א.

אסי מסינג: שני הסעיפים מתקשרים.

אסי מסינג: אחד, בסעיף 58 יש הגדרה של הפקה עצמית, ומה שהותאם כאן את העובדה שיהיה שידורים באמצעות בעל רישיון.

אסי מסינג: סעיף 62א רבא מדבר על איסור התקשרות שבעל זיכיון עם בעל זיכיון אחר.

אסי מסינג: סעיף קטן (א) עושה את ההתאמה.

אסי מסינג: הסעיפים האלה מתייחסים היום לאפשרויות של התקשרות בין בעלי זיכיון באותו ערוץ טלוויזיה, וכמו שהוסבר בפעם הקודמת כשהיה דיון, מאחר ולא יהיו יותר בעלי רישיון שישדרו באותו ערוץ, אז ממילא העניין הזה לא רלוונטי.

אסי מסינג: עלו טענות שונות בוועדה, למיטב זיכרוני, בכל מה שקשור לאפשרויות בסיטואציות מסוימות של שיתופי פעולה בין בעלי רישיונות שונים.

אופיר אקוניס: בבקשה, הערות.

ורד אשכנזי: אני ורד אשכנזי משידורי קשת.

ורד אשכנזי: אני רוצה לחזור ולחדד את מה שנאמר פה.

ורד אשכנזי: אנחנו הערנו על זה לפני מספר רב של חודשים.

ורד אשכנזי: הסעיף הזה מקשה עלינו ומגביל אותנו מלעשות שיתופי פעולה שיש בהם איזשהו הקשר תוכניתי, כמו מה שנעשה בעניין האולימפיאדה, או כל מיני שיתופי פעולה מהסגנון הזה כשאנחנו חוברים לרשת, לדוגמה.

ורד אשכנזי: ההגדרה בו לבעל עניין היא יחסית רחבה, ולא רק מקשה עלינו לעשות שיתופי פעולה עם זכיין באותו ערוץ, אלא היא גם מקשה עלינו לעשות שיתופי פעולה עם עוד מפיקים שיש להם קישור לזכיין אחר, כמו למשל, JCS.

ורד אשכנזי: אנחנו מבקשים בסעיף הזה לתת לנו הקלה, ולאפשר לנו לעשות את ההתקשרויות האלה ולהתקשר ללא צורך בכל המנגנון והפרוצדורה המסובכת, כי לפעמים זה באמת לטובת הצופה, כמו שנעשה באולימפיאדת חורף שבה שידרנו אולפן משותף ביחד עם רשת.

אופיר אקוניס: דנה, האם יש לך פתרון?

דנה נויפלד: קודם כל, לעניין ספורט - למיטב הבנתי, אלא אם כן דורון יתקן אותי, סעיף (ב) נותן מענה.

דנה נויפלד: לכן, כאשר יש אירוע כזה של ספורט כמו שאת מדברת עליו, אז - - -

ורד אשכנזי: אני צריכה לקבל אישורים.

נגה רובינשטיין: ברור שכפוף לאישור.

אופיר אקוניס: של מועצת הרשות השנייה.

אופיר אקוניס: מצוין, אז יש פתרון.

קריאה: והממונה על ההגבלים.

דורון אבני: אבל, צריך כן לתקן נקודה אחת בהקשר הזה.

דורון אבני: הסעיף הזה אכן מאפשר שיתופי פעולה היום בין שני זכיינים בערוץ 2, כפי שצוין.

דורון אבני: אבל, הוא למשל לא מאפשר שיתוף פעולה בין ערוץ 2 לבין ערוץ 10.

דורון אבני: גם למועצת הרשות השנייה אין שום סמכות לאשר שיתוף פעולה מהסוג הזה.

דורון אבני: לכן, כאשר אנחנו עוברי לעידן של רישיונות ממילא בטל המצב של שני גורמים משדרים באותו ערוץ, ואז אנחנו נשארים רק עם החלופה שלפיה אי אפשר להתיר שום שיתוף פעולה בין בעלי רישיון.

אופיר אקוניס: האם באופן גורף אי אפשר להתיר שיתוף פעולה?

דורון אבני: באופן גורף.

אופיר אקוניס: האם אין איזה מנגנון שכן מתיר?

אופיר אקוניס: תקבע מנגנון כלשהו.

אתי בנדלר: אולי צריכים לקרוא את סעיף קטן (ב) שמאפשר שיתופי פעולה.

אתי בנדלר: הרעיון של לאפשר שיתופי פעולה בין זכיינים באותו ערוץ הוא, ואני קוראת מתוך סעיף קטן (ב) מתי המועצה רשאית להפעיל בכלל את שיקול דעתה ולאפשר את זה: "אם שוכנעה כי יש חשיבות בהבטחת רצף תכני ושידורים בין יחידות השידור של בעלי הזיכיון, כולם או חלקן.

אתי בנדלר: "

אופיר אקוניס: איפה ההפניה?

אתי בנדלר: אני קוראת את זה מתוך החוק הראשי.

אתי בנדלר: אז זה דבר אחד, ככל שמדובר בזכיינים באותו ערוץ אמרו:

אתי בנדלר: אם יש חשיבות בקיום רצף של התכנים, אז נאפשר את שיתוף הפעולה.

אסי מסינג: זה לא רצף, בסיטואציה הזאת אין רצף.

אסי מסינג: אם כבר רלוונטי - הסיפא פה.

אתי בנדלר: בסיפא של אותו סעיף נאמר: "וכן רשאית היא במקרים מיוחדים לאשר התקשרות כאמור" – שוב, התקשרות כאמור זה בין שני זכיינים באותו ערוץ – "בשים לב לחשיבותה וייחודיותה של ההפקה או הרכישה המשותפת".

אתי בנדלר: השאלה היא האם יש מקום להרחיב את זה לשיתופי פעולה בערוצים - - -

אופיר אקוניס: ניתנה דוגמה של אולימפיאדת החורף.

נחמן שי: מה הבעיה עכשיו?

נחמן שי: היה להם פתח מסוים בנסיבות מסוימות.

נגה רובינשטיין: נכון, אבל כאשר הם משדרים באותו ערוץ.

אתי בנדלר: לא ל-10 ולרשת, או ל-10 ולקשת, כי הרעיון הוא פלורליזם בתכנים.

אתי בנדלר: אבל, אומרים כשיש צורך באותו ערוץ אז מאפשרים.

נגה רובינשטיין: כשמשדר ברצף שבעה ימים בשבוע יש איזשהו צורך בשיתוף פעולה.

נגה רובינשטיין: הרציונאל הזה לא מתקיים באותו אופן כאשר פועלים בשני רישיונות נפרדים, ובשני ערוצים נפרדים.

נגה רובינשטיין: זאת אומרת, אותו רצף שנדרש בערוץ אחד, כמובן שלא נדרש בשני ערוצים.

נגה רובינשטיין: השאלות התחרותיות הן הרבה יותר בעייתיות.

נגה רובינשטיין: השאלה היא למה נדרש שיתוף פעולה שכזה שלא נעשה בעבר בין ערוץ 2 ו-10, למשל?

נגה רובינשטיין: למה הוא יידרש בין רשת וקשת בעתיד אם יהיו להם רישיונות נפרדים?

אופיר אקוניס: מר סמירה, בבקשה.

אופיר אקוניס: מהו המנגנון שמייחד, אם יש כזה?

אופיר אקוניס: מה קורה במצב ושתי בעלות רישיון מבקשות שידור משותף?

אופיר אקוניס: בעיניי זה יכול להיות נדיר ביותר.

מנשה סמירה: אומנם לא יהיו יותר שני גופי שידור בתוך אותו ערוץ.

מנשה סמירה: אבל, הבקשה יש לה כן מקום.

מנשה סמירה: יש מקום להשאיר אותה באופן מסוים עם קריטריונים, ולאפשר לרשות השנייה לקבוע כללים מיוחדים במקרים מיוחדים בין שני בעלי רישיונות, בין שני ערוצים.

מנשה סמירה: אני אסביר גם למה ואיך.

מנשה סמירה: זה לא נכון שעיקרון אחד היה של רצף שידורי בתוך שבעה ימים בין בערוץ שיש בו – זה כבר מתייתר, אין בזה צורך.

מנשה סמירה: העיקרון השני – על מנת להבטיח שהציבור בישראל יזכה לקבל אירועים מסוימים שעלותם גבוהה ביותר ושערוץ אחד לא יקנה את הזכויות ולא יפיק אותן לבד, ואנחנו רוצים למנוע מצב שיהיה צורך לראות אותם רק באמצעות ערוצי pay.

מנשה סמירה: לדוגמה, משדרי ספורט מאוד יקרים, אולימפיאדה, או דברים מהסוג שערוץ ברודקאסט לבד לא מעז להרים אותו בגלל העלויות הכבדות – הסיכון, התחרות – אזי יש משדרים, יש אירועים בסדר גודל ארצי שראוי ונכון לאפשר לברודקאסטרים לשדר אותם, להביא אותם לציבור חינם אין כסף בעלויות משותפות.

אופיר אקוניס: מציע מנכ"ל הרשות השנייה מנגנון שבו הוא יאפשר את זה.

מנשה סמירה: לאפשר במקרים מיוחדים כן שיתופי פעולה בין ערוצים על מנת להבטיח שברודקאסטרים ישדרו אירועים מסדר גודל שברודקאסטר לבד לא ירים אותם, וכדי שהם לא יזלגו לערוצי pay.

מנשה סמירה: לדוגמה, אולימפיאדה שהעלות היא מאוד גבוהה.

מנשה סמירה: שיתוף פעולה בין ברודקאסטרים יכול להבטיח שהציבור יזכה לראות אותם חינם אין כסף.

מנשה סמירה: אפרופו, אנחנו עובדים גם בעתיד לשיטות טכנולוגיות חדשות.

מנשה סמירה: כלומר, יש מקום לאפשר את זה במסורה על-ידי קביעת כללים וקריטריונים, והרשות השנייה תבחן כל מקרה לגופו, והממונה על ההגבלים.

מנשה סמירה: ומי שהעיר פה על הממונה על ההגבלים, יש גם ממונה על ההגבלים שיבדוק את ההגבלים בכל מקרה.

אלי אפללו: אני חושב שהוא צודק.

אופיר אקוניס: רק אל תציע ועדה בראשות שופט.

אופיר אקוניס: בכל דבר מציעים עכשיו ועדה בראשות שופט.

נחמן שי: כאילו עכשיו יש לנו קבוצה חדשה שנקראת בעלי רישיונות מסחריים ללא תשלום, מול בעלי זיכיונות או בעלי רישיונות בתשלום.

נחמן שי: זו חלוקה חדשה.

מנשה סמירה: חבר הכנסת שי, הציבור רוצה לראות את זה חינם.

מנשה סמירה: למה הוא צריך לראות את האולימפיאדה ב-pay?

נחמן שי: אז ערוץ אחד מבעלי הרישיונות - - -

מנשה סמירה: נמצאים פה גופי השידור.

מנשה סמירה: וראה איזה פלא, בשנים האחרונות ערוץ ברודקאסט אחד מתקשה מאוד להפיק ולשדר אירועים בסדרי הגודל האלה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, אני לא מבין את הבעיה.

אופיר אקוניס: יהיה מנגנון ברשות השנייה שאתה מכיר אותה היטב.

קריאה: והממונה על ההגבלים.

אופיר אקוניס: ואז הם יקבעו.

אופיר אקוניס: או שיאשרו, או שלא יאשרו.

אופיר אקוניס: זה שיהיה מנגנון לא אומר שהם יאשרו את ההתקשרות.

אופיר אקוניס: זה רעיון טוב.

קריאה: אבל, ישנה איזושהי סכנה אם לא יתורגם ברבות השנים שבעל רישיון אחד יפיק לבעל רישיון אחר, והנה אתה נועל את עצמך ב- - -

קריאות: לא, לא.

משה דנון: זו היתה הסכנה, ולכן זה נרשם וחוקק.

משה דנון: אתה מציע הצעה טובה, אבל איך מונעים?

מנשה סמירה: כל מקרה ייבדק לגופו על-ידי הממונה על ההגבלים, ועל ידי הרשות השנייה, וזה יפורסם.

מנשה סמירה: אם באמת אתה רואה שיש בעניין הזה היסחפות, יש מה להגיד על העניין הזה.

אופיר אקוניס: מדובר על מנגנון חדש שמציע מנכ"ל הרשות השנייה שייפנו לרשות והממונה על ההגבלים.

נחמן שי: זה גם המנגנון הקיים, הוא לא השתנה.

אופיר אקוניס: מה אתה מציע?

נחמן שי: שכל אחד יחיה את חייו.

אופיר אקוניס: אז זה בלי שינויים.

אופיר אקוניס: אז להצביע על זה בלי שינויים.

אופיר אקוניס: זה מה שבעצם מציע חבר הכנסת שי.

אופיר אקוניס: אתה מציע לאמץ את עמדת הממשלה כמו שהיא חד וחלק, ללא שום תיקון.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: נפל דבר בישראל, חבר הכנסת שי שמציע לאמץ את נוסח הממשלה בלי שום תיקון.

אסי מסינג: הסעיף הזה - במתכונת של הצעת החוק אנחנו לא הצענו שינוי.

אסי מסינג: רק חשוב להבין שגם כשמסתכלים על סעיף (ב) כפי שהוא קיים היום, מאחר והוא נועד לאותו ערוץ אז הוא מאוד מאוד רחב מבחינת סוגי המשדרים שאפשר לתת לגביהם אישור, ובוודאי שהוא לא יכול להיות מתאים במתכונת כפי שהוא גם לגבי שני ערוצים מתחרים.

אסי מסינג: כי כל הטענות, למשל, שנאמרו כאן היו על משדרי ספורט.

אסי מסינג: אבל, לא דובר על תעודה, לא דובר על תוכניות אחרות, ואני מתקשה להבין את הרציונאל בצורך לרכוש אותן.

נגה רובינשטיין: אין שום סיבה.

נגה רובינשטיין: מה הסיבה שבתעודה תהיה להם אפשרות לרכוש הפקה באופן משותף?

אופיר אקוניס: כלומר, אתם מציעים להשאיר אותו בלי התוספת שהציע מנכ"ל הרשות השנייה.

אופיר אקוניס: יש מענה.

אופיר אקוניס: אבל, אומרת היועצת המשפטית של משרד התקשורת, ובצדק, שאין סיבה לתת להם, למשל, תעודה לשדר על שני צ'אנלים.

מנשה סמירה: אבל, החלק השני מדבר על מקרים מיוחדים.

נגה רובינשטיין: איזה מקרים מיוחדים?

נגה רובינשטיין: ולמה לא עם רשות השידור ולא עם הוט ויס?

נגה רובינשטיין: למה דווקא בין בעלי רישיונות שמתחרים אחד בשני?

דורון אבני: ההבהרה של מר מסינג היא נכונה במובן הזה שאי אפשר לקחת את סעיף קטן (ב) כנוסחו כפי שהוא היום בחוק, ולאמץ אותו as is לעניין שיתוף פעולה בין בעלי רישיונות, ולו בגלל שהוא מדובר באחד השיקולים, כפי שקראה פה היועצת המשפטית של הוועדה, להבטחת רצף שידורים שזה לא רלוונטי בין שיתוף פעולה בין בעלי רישיונות.

דורון אבני: מה שאנחנו אומרים - שיש כאן מקום לפתוח.

דורון אבני: אנחנו מסכימים שהדבר הזה צריך להיעשות במסורה ובשום שכל.

דורון אבני: לכן, אנחנו חושבים שצריך להסמיך את הרשות השנייה לקבוע כללים - -

אתי בנדלר: - - רלוונטי להרבה מאוד סעיפים כאן.

דורון אבני: אנחנו מסכימים.

דורון אבני: וכן, לקבוע כללים בעניין הזה שהכללים האלה יגדירו בצורה מאוד מדויקת מתי מאשרים ומתי לא מאשרים - פרמטרים כללים - ועדיין כל מקרה ייבחן לגופו.

דורון אבני: זה סמכות של הרשות השנייה, לצד סמכות של הממונה על ההגבלים העסקיים כפי שהדבר נעשה היום, לבחון כל בקשה כזאת לגופה.

נגה רובינשטיין: מה הסיבה?

נגה רובינשטיין: הרשות השנייה לא הציגה את הטעם למה צריך שיתופי פעולה בין בעלי רישיונות שמתחרים אחד בשני.

מנשה סמירה: אני אסביר פעם נוספת.

אופיר אקוניס: הוא יסביר, ואחר כך נצביע על הסעיף.

אופיר אקוניס: יש או את הצעת הממשלה כמו שהיא, או שנעלה תוספת כפי שביקש או הציע מנכ"ל רשות השנייה.

אתי בנדלר: הוא מציע?

אתי בנדלר: בכל הכבוד, חבר הכנסת יכול להציע שינוי.

אתי בנדלר: הוא העלה את האפשרות.

אופיר אקוניס: הוא העלה.

אופיר אקוניס: נו, אז אני מציע, מה זה משנה?

אופיר אקוניס: נציע ונצביע על אחד משני הנוסחים.

מנשה סמירה: אני מבקש להסביר פעם נוספת.

מנשה סמירה: ישנם אירועים מסוימים שישנה חשיבות מרובה שהם יגיעו לציבור הרחב בערוצי הברודקאסט, אירועים שמן הסתם בשגרה או בשוטף יהיה קשה מאוד לערוץ אחד מסוים להרים אותם, במיוחד לנוכח התחרות.

לאה ורון: מר סמירה, האם אתה מדבר רק על אירועי ספורט?

מנשה סמירה: למשל, לא רק.

לאה ורון: לא, זה למשל או רק?

מנשה סמירה: לאה, ברשותך, ניקח את אירועי הספורט כדוגמה, ואחר כך נראה.

מנשה סמירה: אני לא רוצה עכשיו, יכול להיות שצריך להגביל את זה.

מנשה סמירה: קודם כל, נבין את העיקרון.

מנשה סמירה: נדבר כרגע על אירועי הספורט, בסדר?

מנשה סמירה: ישנם אירועים שחשוב שהם יגיעו לציבור הרחב באופן חופשי בערוצי הברודקאסט.

מנשה סמירה: לנוכח התחרות שאמורה להתגבר מעצם זה שאנחנו עוברים למשטר של רישיונות, והעובדה שהעוגה תתפזר בין יותר שחקנים, יהיה קשה מאוד לערוץ אחד ברודקאסט שהוא חופשי באוויר להפיק ולהרים אירועים כאלה, ולהביא אותם לידיעת הציבור באופן חופשי.

מנשה סמירה: ומן הסתם מה שיקרה, הציבור ייאלץ, כמו שקורה היום הרבה, ללכת לערוצי pay, ולשלם מכיסו עוד על מנת לראות את האירועים הגדולים הללו שהיום הוא לא יכול לקבל אותם באופן חופשי.

מנשה סמירה: ראו דוגמה, אולימפיאדת החורף.

מנשה סמירה: אומנם זה היה בתוך ערוץ, אבל זה יכול להיות דוגמה.

מנשה סמירה: זה לא אירוע שמביא רייטינג שיחזיק את העלויות שלו.

נחמן שי: האם אותה תוכנית תשודר בשני הערוצים באותה עת?

קריאות: כן, ודאי.

מנשה סמירה: תלוי מה הממונה על ההגבלים יאשר.

מנשה סמירה: יש אפשרות כזאת, יש אפשרות שנייה שזה יהיה לסירוגין.

מנשה סמירה: יש אפשרות שלישית.

אופיר אקוניס: מר סמירה, אתם תקבעו?

מנשה סמירה: לא אנחנו, הממונה.

אופיר אקוניס: אם אתה מאשר אז תאשר.

אופיר אקוניס: אם אתה לא מאשר, אל תאשר.

מנשה סמירה: בסדר, אז אנחנו נאשר.

אופיר אקוניס: או לא תאשר.

מנשה סמירה: אני לא רוצה כרגע לסכם כי כל אירוע לגופו.

מנשה סמירה: ולכן, צריך לחשוב על מתן האפשרות עם מגבלות, לא אוטומאטי.

מנשה סמירה: לא לחסום, כי אם נחסום פה אז לא משאירים שיקול דעת לדברים שאכן נצטרך אותם - אירוע לאומי, טקסים לאומיים שיכול להיות שיש מקום לחשוב על שיתוף פעולה.

נחמן שי: כולם משדרים בלאו הכי את שני הטקסים הלאומיים האלה.

מנשה סמירה: אבל, למה לבזבז כספים ועלויות אם אפשר לשמור את הכסף להפקות?

מנשה סמירה: למה אנחנו צריכים להפעיל ארבעה אולפנים בו זמנית אם יכולים להפעיל אירוע כזה שיש לו צפייה נרחבת?

מנשה סמירה: כל מה שאנחנו באים ואומרים – יש עדיין מנגנון להתווכח.

מנשה סמירה: לא ייתן את זה באופן גורף.

אופיר אקוניס: מנשה, הבנו את הצעתך.

אופיר אקוניס: תודה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם אפשר לשאול את קשת ואת רשת ואת ערוץ 10 מה דעתם על זה?

אופיר אקוניס: שמענו את דעתם.

אופיר אקוניס: מיכל, בבקשה.

מיכל רפאלי כדורי: אם הוועדה דנה בצרכים ציבוריים שבשבילם שווה לאפשר שיתופי פעולה, אני חושבת שזהו המקום להרחיב את העניין.

מיכל רפאלי כדורי: הוועדה דיברה הרבה על הצורך בהרחבת נושא החדשות, ולאפשר לכבלים וללוויין לעשות חדשות.

אופיר אקוניס: לא, לא.

אופיר אקוניס: המדויק הוא שאתם הצעתם, ואנחנו ביקשנו את עמדת הממשלה, והיא לא נמסרה עד עצם היום.

מיכל רפאלי כדורי: על זה אתה לא יכול לכעוס עליי.

מיכל רפאלי כדורי: אני מבקשת לומר לפרוטוקול שאולי זה המקום לאפשר שיתוף פעולה, לחדד בחקיקה את האפשרות לשיתוף פעולה כשמדובר בחדשות ארציות לכבלים וללוויין, מה שהיום החוק לא מאפשר, לדעתי.

מיכל רפאלי כדורי: זה לטובת הציבור ולפלורליזם.

אופיר אקוניס: תודה.

שאול מגנזי: אנחנו לא נלהבים מהסיפור הזה.

שאול מגנזי: בואו נגיד גם את האמת, לא מדובר כאן באיזה משהו שהולך להיות המוני.

שאול מגנזי: מדובר על משהו שהוא הולך להיות במסורה, ובאמת מדובר על משהו שהוא ישרת את הציבור - רק על אירועים גדולים ועצומים.

שאול מגנזי: אני אתן דוגמה לא מאירוע ספורט.

שאול מגנזי: מחר רוצים לצלם איזושהי סדרה היסטורית.

שאול מגנזי: אם מישהו חושב שערוץ ברודקאסט יתעסק עם צילם סדרה היסטורית - הוא לא יתעסק עם זה.

אופיר אקוניס: מתי שידרת לאחרונה סדרה היסטורית?

אופיר אקוניס: זה משודר בערוץ אחד או בערוץ ההיסטוריה.

נחמן שי: הסדרה על הרמב"ם היא סדרה מאוד יפה.

נחמן שי: זה נקרא אוצרות העם היהודי.

אופיר אקוניס: איפה היא שודרה?

נחמן שי: זה אצלם בארכיון.

קריאה: אצלנו אני יכולה להגיד על אלטלנה.

אופיר אקוניס: מר חן, בבקשה.

ניצן חן: אני מתאפק, אבל אני לא יכול להשאיר את הדברים ללא תגובה.

ניצן חן: מנכ"ל רשות השנייה רמז פעמיים-שלוש על הזליגה לערוצי pay.

ניצן חן: יש רגולאטור בשם מועצת הכבלים והלוויין שחלק מיעדיו זה לשמור את האי זליגה לערוץ pay, ואנחנו עובדים על זה יום יום, שעה שעה.

ניצן חן: אבל, לא יכול להיות שכל פעם בשביל לנמק תכלית מסוימת, מעלים את הנושא של זליגה לערוצים בתשלומים.

ניצן חן: טלוויזיה רב ערוצית רוב רובה, בטח בחבילת הבסיס, זה ערוצים שניתנים לציבור הרחב ללא תוספת תשלום מעבר לחבילת הבסיס.

ניצן חן: זה נימוק שלא צריך לשכנע את חברי הוועדה בשינוי שערוצי הברודקאסט רוצים.

מנשה סמירה: אם זה היה משודר בחבילה הצרה ולא ב-pay, ניחא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כדי לפתור את הבעיה הזאת אולי כדאי לחשוב על איזשהם אירועים באמת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מכירה מה זה אירועים בארץ.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מתחיל מאירוע טקסים, אחר כך הם יחליטו לעשות ביחד דרמות, אחרי זה היסטוריה ביחד, וביחד, וביחד, וביחד, וככה זה במדינת ישראל.

אופיר אקוניס: אין להם שום אינטרס מסחרי לעשות את זה.

מנשה סמירה: 15 שנה המנגנון הזה קיים.

מנשה סמירה: איזה שת"פים היו לא מטופלים?

מנשה סמירה: הרשות השנייה הוכיחה שהוא לא ניתן באופן חופשי.

מנשה סמירה: יכולנו גם שם לעשות את החגיגה.

מנשה סמירה: הראייה - המגבלות קיימות.

מנשה סמירה: את הסעיף של הרצף השבועי סיימנו.

מנשה סמירה: עכשיו אנחנו באים ואומרים - על אירועים גדולים, מיוחדים, עם מגבלות, עם קריטריונים.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת ברקוביץ, הממשלה מציעה סעיף, ומה לעשות?

אופיר אקוניס: לפעמים, הממשלה גם צודקת.

אופיר אקוניס: היא מציעה סעיף שמגביר תחרות, והסעיף כמו שהוא נדמה לי ש- - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא לא מגביר.

אופיר אקוניס: בוודאי שהוא מגביר.

אופיר אקוניס: הוא מגביר בצורה מז'ורית תחרות, שהם ישדרו בנפרד.

אתי בנדלר: הצעת החוק איננה כוללת סעיף שמאפשר שיתופי פעולה, כפי שהציע מר סמירה.

אתי בנדלר: מר סמירה הציע עכשיו סעיף חדש שלא כלול בהצעת החוק, ונציגי הממשלה מתנגדים להצעה שלו.

אופיר אקוניס: נכון, הם מציעים להשאיר את זה.

אופיר אקוניס: הממשלה מציעה להגביר את התחרות, זה הכול, וזה בסדר.

אתי בנדלר: בואו נגיד כך - הממשלה לא הציעה סעיף שמצמצם את התחרות.

אתי בנדלר: ונטען, ולדעתי בצדק, שההצעה של מר סמירה מצמצמת את התחרות.

מנשה סמירה: אני לא מדבר בשם האוצר, אבל אני חושב שיש מקום לשקול את זה.

מנשה סמירה: האוצר מוכן לשקול את זה להציע ל - - -

אופיר אקוניס: לא, לא.

אופיר אקוניס: האוצר לא מוכן, וגם המשפטים, וגם התקשורת לא מוכנים.

אתי בנדלר: אסי, תגיב.

אופיר אקוניס: תודה, לא צריך.

אופיר אקוניס: שמענו את העמדות שלהם.

דב אברמוביץ: אני פשוט לוקח על עצמי להזכיר דבר שנאמר באחד הדיונים הקודמים על-ידי מנכ"ל חברת JCS גבי רוזנברג שלא נמצא פה.

דב אברמוביץ: הנושא עולה שוב לדיון, ודומה שהדברים נשכחו, ואני בכל זאת מזכיר את זה.

דב אברמוביץ: סעיף 62א כפי שהוא כתוב היום יוצר זהות מוחלטת בין בעל זיכיון לשעבר או בעל רישיון בעתיד, לבין גורם שהוא בעל זיקה אליו.

דב אברמוביץ: כלומר, כל חברת הפקה, אפילו שהזיקה העסקית בפועל היא לא ממשית, או היא זניחה, ובכל מקרה היא קטנה, החוק רואה אותו כאילו הוא בעל הרישיון ממש.

דב אברמוביץ: משרד התקשורת והרשות השנייה כבר מכירים את הנושא הזה.

דב אברמוביץ: הנושא הזה הוצג לפניהם על-ידי JCS כמה וכמה פעמים.

דב אברמוביץ: הסעיף הזה הוא בלתי מידתי, מכיוון שהוא לא נותן לחברות להפקה כאלה מקום להתגדר בו.

דב אברמוביץ: השוק הוא ממילא קטן.

דב אברמוביץ: אם אתה לא יכול למכור לבעלי רישיונות של הרשות השנייה, וההפקות שלך גם לא נחשבות כהפקות מקור חיצוניות ביחס למשדרים הרב-ערוציים אז בעצם אין לך שוק.

דב אברמוביץ: ולכן, נמסרה ליועצת המשפטית של הוועדה בשעתו הצעה שתגביל את הסעיף הזה, ותיצור בכל זאת נתח מסוים של הפקות שיוכלו להיות נרכשות על-ידי חברות הפקה שהן בעלות זיקה כלשהי לבעלי רישיון, בעוד שחלק אחר, נתח אחר, יישמר לחברות הפקה שאין להן זיקה כלל וכלל לבעלי הרישיונות האלה.

דב אברמוביץ: גם אם יש פתרון אחר כמו פתרון של מתן שיקול דעת לרשות השנייה, ייתכן ואפשר לבחון את זה.

דב אברמוביץ: אבל, המצב הקיים שבו יש זיהוי מוחלט בין בעל הזיכיון או בעל הרישיון בעתיד, לבין חברת הפקה שהיא בעלת זיקה בשוק היום שהוא שוק משוכלל מאוד שבאמת הבעלויות יכולות להשתנות ולהתחלף, ופתאום יום בהיר אחד חברת הפקה יכולה למצוא את עצמה במצב שהיא לא יכולה למכור את ההפקות שלה לאף אחד והיא תצטרך להיסגר – זה לא מצב סביר, וצריך לתקן.

אופיר אקוניס: תודה.

אתי בנדלר: אני רק רוצה להעיר שלא זכור לי שאני הצעתי איזשהו סעיף שמצמצם את זה – ממש לא.

דב אברמוביץ: לא שאת הצעת, שנמסרה לך.

אופיר אקוניס: הם העבירו לך.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, בבקשה.

נחמן שי: אני תומך ברעיון הזה כל עוד הוא לא פוגע בהיקפים של ההפקה המקומית.

אופיר אקוניס: באיזה רעיון אתה תומך?

נחמן שי: ברעיון לאפשר גם לגוף מסוים שיש בו בעלות של אחד מהזכיינים בכל זאת להפיק תוכניות, ולמכור אותן לזכיינים.

נחמן שי: כרגע המגבלות הן מאוד קשות בעניין הזה.

נחמן שי: הלוא כל הרעיון הוא קצת לפתוח את השוק הזה, ואפשר אז גם להקל בסעיף הזה שנועד בשעתו למנוע, או לבנות פה חומות סיניות.

נחמן שי: למדתי את זה לא מעט, אפשר להקל.

נחמן שי: לא מדובר ביותר מידיי שחקנים כאלה.

נחמן שי: ישנו גוף אחד מרכזי שמשלם מחיר כבד על העובדה שיש בעלות משותפת לבעלים שלו עם אחד הזכיינים.

נחמן שי: אני חושב שפה אפשר ללכת לקראתם.

נחמן שי: אולי אפשר לקבוע אחוז מסוים מההפקות שלהם, או אחוז מסוים מההיקפים.

נחמן שי: צריך להקל בעניין הזה מפני שזה סתם להדיר שחקן מסוים מתוך השוק הזה בגלל עניין הבעלות, ואין לזה שום משמעות.

משה דנון: מצד שני, אתה פוגע בי.

משה דנון: אתה פוגע בחופש התחרות שלי.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, אין ספק שזהו סעיף מובהק של הקטנת ריכוזיות והגברת תחרות.

אופיר אקוניס: זה אחד הסעיפים שאנחנו עכשיו רוצים.

אופיר אקוניס: אגב, בכלל המדינה הולכת להקטנת ריכוזיות.

אופיר אקוניס: אני מקווה, כך קראתי.

אתי בנדלר: אני אולי רק אזכיר במה מדובר.

אתי בנדלר: החוק קובע שיעור מסוים של חובת הפקות מקומיות שחלות על בעל זיכיון - עכשיו יחול גם בעל רישיון בהתאם למוצע – שמתוך סך ההפקות המקומיות, אחוז מסוים מהן, שיעור מסוים צריך להיות הפקות מקומיות קנויות.

אתי בנדלר: והשאלה – בעצם מה שמוצע כאן - היא האם לראות את זה כהפקה מקומית קנויה, או הפקה מקומית אחרת?

אתי בנדלר: דהיינו, אם תתקבל ההצעה של מנכ"ל JCS, זה אומר שייראו באותה הפקה כהפקה קנויה, ולא הפקה עצמית.

דורון אבני: אם אפשר רק לתקן, ההעמדה היא עמדת ממשלה.

דורון אבני: אבל, רק להבהיר את הנקודה – כאן לא השאלה אם זה הפקה קנויה או הפקה עצמית.

דורון אבני: כאן עצם השאלה היא האם בכלל הם יכולים להפיק?

דורון אבני: הם לא יכולים להפיק גם לא בהפקה עצמית.

אתי בנדלר: הם יפיקו וייראו את זה כהפקה עצמית.

דורון אבני: לא.

דורון אבני: לפי הסעיף JCS לא יכולה להפיק לערוץ 2.

דורון אבני: לערוץ 10 היא יכולה.

משה דנון: - - -JCS יכלו להפיק לערוץ 10 כשהבעלים שלהם זה רון לאודר, וזה לא סוגר חברה.

משה דנון: זה שהם לא הפיקו לערוץ 10 – צריך לבחון את מערכת היחסים שם.

משה דנון: ואם רון לאודר קנה את ערוץ 10 והוא גם הבעלים של JCS , שיעשה את החשבון בינו לבין עצמו כשיש לו הפקה איזה שיקולים ואיזה רכישות הוא עושה.

אופיר אקוניס: אנחנו נצביע על פסקאות (37) ו-(38) כהצעת הממשלה, מי בעד?

אופיר אקוניס: אני מצביע בעד.

אופיר אקוניס: אם אתה רוצה להצביע אחרת, תצביע.

נחמן שי: לא, ואני רוצה להשאיר את הנושא הזה של הפקת - - -

אופיר אקוניס: תגיש הסתייגות.

נחמן שי: איך אני מבודד את זה?

נחמן שי: אני בעד אי-שיתוף פעולה ב- - -

אופיר אקוניס: יופי, מצוין - אז זה זה.

נחמן שי: בסדר, אבל לא מונע ממני לנסות לקדם את הנושא השני.

אופיר אקוניס: אתה יכול להגיש הסתייגות.

אתי בנדלר: לא, אתה צריך להגיש נוסח שצריכים להצביע עליו.

נחמן שי: העניין השני.

אתי בנדלר: לעניין השני.

אתי בנדלר: אם הנוסח לא יתקבל אז זה הופך להסתייגות.

אתי בנדלר: אבל, זה קשור לפסקה (38), איך שלא יהיה.

נחמן שי: כרגע אני לא יכול להגיש.

נחמן שי: אני אנסח את זה.

אופיר אקוניס: מייד אחרי הישיבה.

אופיר אקוניס: לא חייב כרגע.

אתי בנדלר: בוא נגיד כך – אל תיתן לי את הנוסח, תגדיר מה אתה רוצה.

אתי בנדלר: הוועדה תצביע על זה ברמת העיקרון.

אתי בנדלר: אם הוועדה לא תקבל את זה, זה יהפוך להסתייגות.

נחמן שי: מה שאני רוצה הוא שחברת הפקה שהיא נמצאת בבעלות אחד הזכיינים תהיה יכולה להפיק תוכניות עבור אחד משני הזכיינים.

משה דנון: אבל, זה בדיוק מה שאמרו פה קודם והתנגדו לזה.

משה דנון: זאת אומרת, שבעל רישיון יכול להפיק לבעל רישיון אחר.

נחמן שי: זה לא דומה לרכישה משותפת של ויזה-ישראכרט-וויזה כאל שקונים ביחד.

אופיר אקוניס: אני מצביע שוב.

אופיר אקוניס: האם בנפרד?

אתי בנדלר: כן, בנפרד.

אתי בנדלר: ולסעיף (38) תצביע קודם על ההצעה של נחמן שי.

אופיר אקוניס: אם כך, אנחנו מצביעים על (37) – הפקה עצמית.

אופיר אקוניס: מי בעד (37)?

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה בעד – 4 נגד – אין נמנעים – אין.

אופיר אקוניס: פסקה (37) אושרה.

לאה ורון: שלושה חברי כנסת בעד.

לאה ורון: מי נגד?

אופיר אקוניס: אין.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני הצבעתי בעד.

לאה ורון: אז ארבעה בעד.

אופיר אקוניס: את בעד.

אופיר אקוניס: אז אין מתנגדים, אין נמנעים.

אופיר אקוניס: הסעיף אושר.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים ל-(38).

אתי בנדלר: קודם כל, בסעיף (38) מי בעד ההצעה לתוספת של הצעתו של חבר הכנסת שי?

לאה ורון: חברת הכנסת יוליה שמאלוב ברקוביץ מצביעה במקום חבר הכנסת ישראל חסון.

נחמן שי: לישיבה הבאה אגיש הצעה מנוסחת.

אופיר אקוניס: האם אנחנו יכולים להצביע עכשיו, והוא יגיש את ההצעה שלו?

אתי בנדלר: לא, כי זה חלק מהסעיף.

אופיר אקוניס: זה פשוט מעכב.

נחמן שי: אמרתי מה העיקרון.

אופיר אקוניס: בדיוק.

אופיר אקוניס: למה?

אופיר אקוניס: לא צריך.

אופיר אקוניס: שיגיש את זה, ואז נקבל את ה - - -

אתי בנדלר: בסדר, אני מקבלת.

אתי בנדלר: הוא פשוט ביקש לדחות את ה- - -

אופיר אקוניס: לא, הוא השתכנע שאפשר.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אתי בנדלר: רגע, בעד מה?

אופיר אקוניס: אנחנו מצביעים על (38) כמו שהוא?

אתי בנדלר: אדוני, כשיש הצעה לתיקון צריכים להצביע קודם על ההצעה לתיקון.

אופיר אקוניס: אז אנחנו מצביעים על ההצעה לתיקון, ואחר כך על הסעיף עצמו.

לאה ורון: על הצעתו של חבר הכנסת נחמן שי.

אופיר אקוניס: דבר מסורבל, אבל בסדר.

אופיר אקוניס: אני גם מוכן להצביע בעד ההצעה שלך, בעד העובדה שתגיש את ההצעה.

אופיר אקוניס: זה לא אומר שנקבל.

אתי בנדלר: לא, לא – בעד ההצעה לגופה.

אופיר אקוניס: אני מצביע עכשיו על (38) כמו שהוא, זה הכול.

אופיר אקוניס: סעיף (38) כמו שהוא, כמו שמציעה הממשלה.

אופיר אקוניס: אני מציע את (38) כמו שהוא, זה מה שאני מציע להצביע - כמו שהוא, כמו שמציעה הממשלה.

אופיר אקוניס: רוצה להגיש הסתייגות – שיגיש לו הסתייגות או תיקון, או לא להצביע עליו.

אתי בנדלר: אדוני, אני רוצה להסביר מה זה הסתייגות.

אתי בנדלר: הסתייגות היא הצעה לתיקון נוסח שאם היא נופלת בהצבעה, היא הופכת להסתייגות.

אתי בנדלר: אבל, כדי שנדע אם היא הפכה להסתייגות, צריכים קודם כל להצביע עליה.

אתי בנדלר: ולכן, צריכים לראות אם הצעתו של חבר הכנסת שי מתקבלת.

אתי בנדלר: אם היא מתקבלת אז מצביעים על פסקה (38) עם התיקון של חבר הכנסת שי.

אתי בנדלר: אם ההצעה שלו איננה מתקבלת, מצביעים על נוסח הסעיף כפי שהוצע על-ידי הממשלה.

אתי בנדלר: ואם ההצעה הזאת מתקבלת, הצעתו של חבר הכנסת שי תהפוך להסתייגות לנוסח הממשלה.

אופיר אקוניס: אוקיי, אז אני מוכן לקבל את ההצעה של חבר הכנסת שי.

אופיר אקוניס: אז אנחנו מצביעים עליה.

לאה ורון: אוקיי, קודם מצביעים על הצעתו של חבר הכנסת נחמן שי.

אופיר אקוניס: בדיוק, כי הדבר הזה פשוט מעכב.

לאה ורון: מי בעד?

לאה ורון: 2 - בעד.

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: אין מתנגדים.

לאה ורון: חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ?

אופיר אקוניס: בעד.

אופיר אקוניס: הסרבול הזה הוא נורא.

אופיר אקוניס: הוא מיותר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מוכרחה להגיד לכם, אני ממש לא הבנתי בכלל.

לאה ורון: האם את נגד או נמנעת?

לאה ורון: את נמנעת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודעת בעד מה אני, ונגד מה אני.

אופיר אקוניס: לא משנה יש רוב בלאו הכי.

אופיר אקוניס: הצבעתי בעד.

אופיר אקוניס: תודה, זה אושר.

אופיר אקוניס: הצעתו של חבר הכנסת שי אושרה.

קריאות: אולי יוסבר על מה הצביעו כאן.

אתי בנדלר: הצעתו של חבר הכנסת שי שמאפשרת - - -

אופיר אקוניס: אני אגיש רביזיה על שלושים ו- - -

קריאה: זה מאוד פוגע.

אופיר אקוניס: אין ברירה פה, הכול נכנס לנו לאיזה סרבול.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי עבר.

נגה רובינשטיין: מה ההצעה אומרת?

אופיר אקוניס: שהוא מביא נוסח אחר.

נגה רובינשטיין: האם מצביעים על זה שהוא יעביר נוסח אחר?

לאה ורון: כן, אבל הוא אמר מה העיקרון.

לאה ורון: הוא לא חייב לנסח את זה.

לאה ורון: העיקרון שחבר הכנסת שי אמר הוא שחברת הפקה הנמצאת בבעלות של אחד הזכיינים תוכל להפיק עבור זכיינים אחרים.

קריאה: אני לא מאמין.

לאה ורון: - - - על-ידי הוועדה, וחבר הכנסת אקוניס הגיש רביזיה.

נגה רובינשטיין: יש לי שאלה.

נגה רובינשטיין: זאת אומרת, האם בעל השליטה בקשת מחר יוכל למכור הפקה לערוץ 10?

נגה רובינשטיין: האם זה המשמעות של הצעתך?

נגה רובינשטיין: אבל, זה הנוסח שאמרת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא הצבעתי בכלל כי עוד לא הבנתי על מה מדברים.

אופיר אקוניס: לא הצביעה.

אופיר אקוניס: בואו ניתן ליועצת המשפטית של הוועדה לפתור לנו את כל הפלונטר שנוצר פה בהצבעה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם אפשר לעשות מהתחלה, כי אני פשוט לא הבנתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נראה לי שנכנסו לפה מאה דברים שונים.

אתי בנדלר: חבר הכנסת שי הציע הצעה, והיתה לגביה הצבעה.

אתי בנדלר: שני חברי כנסת הצביעו בעד ההצעה.

אופיר אקוניס: שלושה.

אתי בנדלר: שלושה חברי כנסת הצביעו בעד ההצעה של חבר הכנסת שי.

אתי בנדלר: ולכן, היא התקבלה.

אתי בנדלר: משהסתיימה ההצעה, הציע חבר הכנסת אקוניס, יושב-ראש הוועדה, רביזיה.

אתי בנדלר: ולכן, הבקשה לדיון מחדש תידון - - -

נגה רובינשטיין: המשמעות של ההצעה היא שבעל השליטה של קשת יוכל למכור לערוץ 10 את ה- - - שלו.

נגה רובינשטיין: אין יותר הפקה עצמאית.

משה דנון: כל תחנת שידור תקים חברות הפקה מפה ועד לירושלים, ויפיקו אחד לשני, וכולם יחגגו – סבבה.

משה דנון: מה זה קשור להפקות מקור בכלל?

משה דנון: יש פה בעיה עסקית הרבה יותר חמורה.

נגה רובינשטיין: ההצעה שאתה ניסחת כנראה בגלל לוח זמנים, היא נורא קיצונית.

נגה רובינשטיין: היא הצעה שפותחת את הכול מבלי שום מגבלה.

נגה רובינשטיין: זאת אומרת, שמחר ערוץ 10 יוכל להפיק לכולם, או שערוץ 2 יוכל להפיק לכולם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אני חושבת שהבעיה פה היא הגדרה של מה זה בעל רישיון של JCS, למשל?

נגה רובינשטיין: לא, מה זה הפקה עצמית, ומה זה הפקה חיצונית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה פחות בעיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שהבעיה היא כמו שאמר דב אברמוביץ היא בעצם ההגדרה של JCS שנחשבת לבעל רישיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צריך להחליף הגדרה ל-JCS.

קריאות: - - -

לאה ורון: רבותי, תאפשרו ליושב ראש לנהל, ולרשמת הפרוטוקולים לרשום.

אופיר אקוניס: האם את סיימת את התסבוכת שנקלענו אליה, בבקשה?

אתי בנדלר: מאחר שהתקבלה הצעה שרק העקרונות שלה הונחו, היא התקבלה, אבל אתה ביקשת דיון מחדש, אני מציעה, אדוני היושב ראש, שהבקשה לדיון מחדש, והדיון מחדש יתקיימו בישיבה הבאה.

לאה ורון: אנחנו גם נוודא שיגיעו נציגים של ההגבלים העסקיים לדיון הבא, למרות שהם הוזמנו גם לדיון הזה.

נחמן שי: אני אסביר לך מה אני רוצה, ואת תסבירי.

אופיר אקוניס: לא, אתה לא תסביר.

אופיר אקוניס: אתה תעביר נוסח, ונדון עליו.

אתי בנדלר: ועד אז נקבל נוסח.

אתי בנדלר: הנוסח יופץ, ומלוא המשמעויות שלו יידונו במסגרת הבקשה לדיון מחדש ככל שיהיו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי בעיה קצת עם מה שאתם עושים עכשיו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מניחה שזה משהו שכבר נדון הרבה פעמים, זה משהו שכאשר שהגישו את הצעת החוק הזאת כבר טיפלו בזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם באים כאילו לשנות.

אופיר אקוניס: מה את מציעה?

אופיר אקוניס: האם את חושבת שאת מצביעה על ההצעה כמו שהיא?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודעת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני בכלל לא מצביעה בשעתיים הקרובות כי אני לא מבינה על מה אתם מדברים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פה משהו שאני לא יודעת איך להגדיר אותו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל, אני יכולה להבין מאוד את היוצרים.

אופיר אקוניס: אם את מבינה את היוצרים המשמעות היא שאת מצביעה כמו שהיא.

אתי בנדלר: הצעת הממשלה ללא - - -

אופיר אקוניס: בדיוק.

אמיר רוזנברג: יש פה פגיעה.

אמיר רוזנברג: זה שערוץ אחד לא יכול לעשות שיתוף פעולה עם ערוץ שני, ולהפיק עבורו - זה ברור, כולם מסכימים.

אמיר רוזנברג: כל השאלה היא מה קורה כאשר מישהו הוא בעל ערוץ, והוא יכול לעקוף את זה באמצעות זה שהוא יקים לעצמו חברת הפקה.

אמיר רוזנברג: כרגע יש אחת שקמה, יש בה איזה פגיעה מסוימת.

אמיר רוזנברג: אבל, הוא יכול להקים לעצמו גם חברת הפקה חדשה.

אמיר רוזנברג: ואז במקום שהוא יפיק, החברה שבבעלותו, בבעלות מי שמחזיק בעצמו את הערוץ, היא תפיק עבור הערוץ השני, ובזה רוקנת את הסעיף הזה מתוכן.

אמיר רוזנברג: ההצעה שהעקרונות שהם בלתי מסויגים והם גורפים שהועברו עכשיו על-ידי חבר הכנסת שי, הם עקרונות כאלה שהם מרוקנים את הסעיף הזה מכל תוכן, וכל הסעיף של הצלבת בעלות אין לו שום נפקות מעשית.

אמיר רוזנברג: יש לזה משמעויות, אנחנו לא נדבר על המשמעויות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מתחילה לקלוט מה קורה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שצריך באיזושהי דרך לעשות הפרדה בין בעל רישיון, לבין אותם גופים שיש להם זיקה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי, למשל, אם לוקחים את JCS, JCS לא הוקמה אחרי שלאודר הגיע לערוץ 10.

קריאה: אבל, הוא קנה את ערוץ 10 כשיש לו את JCS ביד.

קריאה: הוא היה יכול למכור אותה, ולקנות את ערוץ 10.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שנייה, רגע.

דנה נויפלד: למה זה משנה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה משנה מאוד, כי ברגע שמישהו רוצה להצטרף, כמו שלאודר הצטרף לערוץ 2, אז הוא פוגע מאוד חזק בכל אלה שנמצאים איתו, ובעצם במקרה הזה JCS מאוד נפגעת עכשיו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכן, אני חושבת שאולי צריך פה לדבר על ההגדרות של מה זה זיקה, ומה זה בעל רישיון, כי לדעתי זוהי הבעיה כאן למעשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נהיה פה בליל שכולם אותם הדבר.

אמיר רוזנברג: שלא תהיה טעות, זה שלא בעקבות החוק הזה JCS לא יכולה להפיק עבור אף אחד.

אמיר רוזנברג: החוק הזה אומר דבר אחד שערוץ 10 מחליט לא להשתמש בו.

אמיר רוזנברג: הוא אומר - JCS יכולה להפיק עבור ערוץ 10 - - -

קריאה: והכבלים והלוויין כי לא יוכר לה.

אמיר רוזנברג: לא, יוכר לה כהפקה עצמית בתוך ההפקות המקומיות.

אמיר רוזנברג: אין שום בעיה, זה בסדר.

נחמן שי: חבל על הזמן שלנו, אני אביא הצעה ונגדיר את זה באחוזים.

נחמן שי: לא יהיה 100%, יהיה אחוז מסוים.

אופיר אקוניס: תשתדל להביא אותה במהירות, כי אנחנו מתעכבים על סעיף שהיינו יכולים לאשר כבר, ולהתקדם – חבל.

אופיר אקוניס: הסעיף הזה הוא חשוב, הוא אמור להגביר את התחרותיות ולהקטין את הריכוזיות, ואנחנו רוצים את זה, וזו כל מטרת החוק.

אופיר אקוניס: הצעת חבר הכנסת נחמן שי בולמת את הקטנת הריכוזיות – זו בעיה חמורה.

אופיר אקוניס: אם כן, נעשה את זה בפעם הבאה ביחד – גם את הבקשה לרביזיה שלי, וגם את ההצעה.

אופיר אקוניס: אם תוכל עד סוף השבוע, או עד תחילת השבוע הבא תעביר את ההצעה שלך.

נחמן שי: בסדר גמור.

אופיר אקוניס: האם יש לנו עוד הצבעות?

אתי בנדלר: כן.

אתי בנדלר: אנחנו יכולים לעבור עכשיו לפסקה (41).

אתי בנדלר: אני רואה שחבר הכנסת שאמה יצא.

אתי בנדלר: זהו נושא של הגנת ינוקא.

אופיר אקוניס: לפני זה היה נושא החדשות.

אתי בנדלר: מספר חברת החדשות.

אתי בנדלר: אוקיי, הנושא שנדון הוא פסקאות (44) ו-(51), הדיון שנערך לבקשת חבר הכנסת נחמן שי.

אופיר אקוניס: חלק הצביעו.

קריאה: מר שי התמקד בשאלה של כמה חברות חדשות יצטרכו להיות.

לאה ורון: גם עלה הנושא של הוט ויס – הבקשה שלהן לשדר.

קריאה: חבר הכנסת שי התמקד בפסקה (51).

אתי בנדלר: נכון, פסקה (51).

קריאה: אבל, הוא לא הציע את הוט ויס.

אופיר אקוניס: אף אחד לא הציע.

אופיר אקוניס: החברות הציעו, והממשלה לא הביאה עמדה.

אתי בנדלר: אני רק רוצה להזכיר לכם רק מה היה.

אתי בנדלר: פסקה (51) בהצעת החוק, מוצע להוסיף בסעיף 70א, ואני מפנה אתכם לעמוד 472.

אתי בנדלר: בנוסח המקורי שלה כפי שהוצע על-ידי הממשלה נאמר כדלקמן: "היו חמישה בעלי רישיון לשידורי טלוויזיה או יותר, רשאית המועצה לקבוע כי יחולו כללים שונים מהאמור בסעיפים 63א(ג) ו-63א1".

אתי בנדלר: חבר הכנסת שי העלה כאן שתי בעיות.

אתי בנדלר: ראשית, מדוע על חמישה בעלי רישיון?

אתי בנדלר: מדוע שאנחנו מחכים שיהיו לפחות חמש חברות חדשות?

אתי בנדלר: האם זה לא מוזגם לדרוש זה?

אתי בנדלר: ודבר שני אגב אותו דיון, הסתבר שהנוסח הזה יכול להתפרש כך שאם יש כבר חמישה בעלי רישיונות, המועצה רשאית לקבוע כללים לגבי שידורי חדשות לכל בעלי הרישיון החל מבעל הרישיון הראשון, ובעצם לאיין את כל הכללים שהמחוקק הראשי קבע בחקיקה.

אתי בנדלר: ביקשת ממני להכין איזשהו תיקון לנוסח, ומה שאני מציעה בהתאם להנחיות שלך, חבר הכנסת שי, הוא כדלקמן.

אתי בנדלר: אני אקרא את הנוסח שאני מציעה, ואני אזכיר מה הם השינויים: היו שלושה בעלי רישיון לשידורי טלוויזיה או יותר – במקום חמישה – רשאית המועצה באישור ועדת הכלכלה של הכנסת – מנשה, עוד לא קפצת – לקבוע כי לגבי בעל רישיון נוסף המבקש זאת, יחולו כללים שונים מהאמור בסעיפים 63א(ג) או 63א1, ובלבד שקבעה חלופה ראויה להשקעה של הסכום הקבוע בסעיף 4 לתוספת השנייה.

נחמן שי: שהוא 50 מיליון או משהו כזה, לא?

אתי בנדלר: 40 ומשהו.

אתי בנדלר: היום הוא עומד אולי על 50 ומשהו.

מנשה סמירה: אנחנו רוצים לעכל את הנוסח.

אתי בנדלר: אני אקריא ואסביר מה הנוסח.

אתי בנדלר: כיוון שמדובר כאן על סמכות לקביעת כללים חדשים בנוגע לשידורי חדשות, אז קודם כל מדובר כאן על כך שיש לפחות שלושה בעלי רישיונות לשידורי טלוויזיה.

אתי בנדלר: דהיינו, יש כבר שלוש חברות חדשות שפועלות.

אתי בנדלר: ואז המועצה תהיה רשאית לקבוע באישור ועדת הכלכלה שלגבי שידורי חדשות של בעל רישיון נוסף – דהיינו, מהחברה הרביעית ואילך – בתנאי שאותה חברה באמת ביקשה את זה, זאת אומרת, זה לא שהמועצה תחליט מיוזמתה לקבוע עקרונות חדשים לגבי שידורי חדשות, היא יכולה לקבוע משהו אחר, כללים אחרים לגבי שידורי חדשות.

אתי בנדלר: אבל, בכסף הנחסך, וזה כדי לשמור על התחרות, כדי שלא יצא ששלושה בעלי הרישיונות הראשונים צריכים להשקיע סכום מסוים לעניין שידורי חדשות, והחברה הרביעית או החמישית, כל מי שתבקש, לא תצטרך להשקיע את הסכומים האלה, וזה מה שאומרת הסיפא, מר סמירה, המועצה תצטרך גם לקבוע חלופה ראויה לשימוש באותם כספים, ולא פשוט לחסוך את הכספים האלה לבעלת הרישיון.

אתי בנדלר: חבר הכנסת שי יצא.

אתי בנדלר: אני לא יודעת – זה בעצם מה שהוא ביקש.

נגה רובינשטיין: אני רוצה לדבר על תכלית הצעת החוק.

נגה רובינשטיין: הצעת החוק במקטע של הרישיונות מטרתה היא להגביר את הפלורליזם.

נגה רובינשטיין: החשיבות של הגברת הפלורליזם והפחתת הריכוזיות היא לא בתחום של הז'אנר התחתון דווקא.

נגה רובינשטיין: היא בדיוק בתחומים שבהם הביטוי יש לו ערך ייחודי וערך מוסף כמו בתחום החדשות.

נגה רובינשטיין: ולכן, ההסדר שמוצע על-ידי הממשלה שמכוון לקראת חמישה בעלי רישיונות כאשר ברור לנו שלא יהיו מחר בבוקר חמישה בעלי רישיונות, וגם סביר להניח שבשנת 2014 לא יהיו חמישה בעלי רישיונות, הוא נראה לנו הסדר שמאוד חשוב לשמר אותו.

נגה רובינשטיין: והעובדה שמתבקשת הקלה, ואפשרות שלא לשדר במסגרת של חברת חדשות כבר כאשר יש שלוש חברות עם שלוש חברות חדשות, נראית לנו הדרך הלא נכונה.

נגה רובינשטיין: אם רוצים להקל על חברות, על חברות חדשות, אפשר להקל עליהן בתחומים שהם לא ז'אנר עליון, והם לא בתחומים של חדשות, הם לא בתחומים של תעודה, אלא בתחומים אחרים.

נגה רובינשטיין: ודווקא במקום שבו אמור לבוא לידי ביטוי הערך הנוסף של הרישיונות, הגברה של הפלורליזם, לבוא ולהחליש את הצעת החוק, זה נראה לנו הסדר לא נכון.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, אולי אתה לא בעד הגברת התחרות והקטנת הריכוזיות - זה מה שנראה לי.

אופיר אקוניס: אם אתה גם בסעיף הקודם בולם אותנו, וגם בסעיף הזה בולם אותנו, לא צריך את כל החוק.

אופיר אקוניס: לא צריך, אנחנו יכולים להשאיר את כולם אותו הדבר.

אופיר אקוניס: לתת לשיח השמאלי והשמאל הקיצוני לדבר בינו לבין עצמו, ואף אחד לא ייכנס יותר – כלום, הכול אותו הדבר.

אופיר אקוניס: כולם חושבים אותו הדבר, נכון?

אופיר אקוניס: אין מחשבות אחרות בחברה הישראלית.

אופיר אקוניס: זה בדיוק מה שקורה.

אופיר אקוניס: וכשיש עיתון חדש, אז יש הצעות חוק בולשביקיות לסגור אותו.

נחמן שי: אבל, אני לא בעד.

נחמן שי: מה אתה רוצה ממני?

אופיר אקוניס: אני שמח לשמוע.

נחמן שי: אני התנגדתי לפגוע.

אופיר אקוניס: אז או שהתפיסה היא תחרות חופשית ופתיחה, או שהיא הקטנה.

אופיר אקוניס: או שאנחנו סובייטים, או שאנחנו לא.

נחמן שי: אני בעד תחרות.

נחמן שי: במדינת ישראל היה תהליך כזה, ועכשיו פתאום התעוררו כמה אנשים ואמרו שמסתבר שהתחרות הזאת הולידה בסופו של דבר חצי מהדרך תוצאה הפוכה – מהתחרותיות נעשתה ריכוזיות.

נחמן שי: לפני שאנחנו נלך אותה דרך בנושא הזה, קודם נפזר את הכול, ואז נגיע מסקנה שצריך לרכז את זה, אז אני אומר שנעשה את זה בצורה מדורגת, ויותר חכמה – זה הכול.

נחמן שי: אני לא צריך לשמוע את ההרצאות שוב ושוב על פלורליזם, כי אני הצבעתי על בעיה אחרת שאולי לא כל אחד בחדר הזה מכיר אותה, וזה שכאשר אתה צריך לעשות חמש או שש מהדורות חדשות ביום אז אתה הופך את החדשות עד לקורקבן שלהם.

נחמן שי: זה לא פלורליזם, זה השחתה של חדשות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה חדשות?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חדשות זה יכול להיות גם כאשר נכנסה אליי ציפור לחצר ואכלה אורז.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: במקרה קראתי את זה.

נחמן שי: אני אמרתי שכשיהיו לנו במדינת ישראל בעזרת השם שלושה בעלי רישיונות, ויהיו שלוש מהדורות, ותהיה המהדורה של ערוץ 1, ויהיה שם מה שהטלוויזיה החינוכית משדרת שגם זה נופל במשפחת חדשות/אקטואליה - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה הבעיה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה איכפת לך?

נגה רובינשטיין: אבל, חלק ממאפיין של בעל רישיון, ערוץ ברודקאסט, זה קיומן של חדשות.

נחמן שי: תסלחי לי, זו תפיסה מרובעת מאוד שאומרת שברודקאסט צריך שיהיה לו חדשות ובידור, וספורט וכן הלאה.

נגה רובינשטיין: זה תפיסת חוק הרשות השנייה.

נחמן שי: תסתכלי על עולם יותר מגוון שבו מחר התקשורת היא שילוב של האינטרנט, וכן הלאה.

נגה רובינשטיין: אז בוא נסתכל גם על חוק התקשורת, על הטלוויזיה הרב-ערוצית באותן עיניים.

נחמן שי: העולם נעשה יותר ויותר מגוון, והווריאציות יותר גדולות.

נחמן שי: לא צריך לקבוע שיש שלוש רגליים או ארבע רגליים לזכיין ברודקאסט שהן: חדשות, ספורט וכו'.

נחמן שי: יש כבר וריאנטים, יש גיוונים של זה.

נחמן שי: יכול להיות שהוא ישדר רק אקטואליה, יכול להיות שהוא ישדר מבזקים.

נחמן שי: אפשר לחשוב.

נחמן שי: לכן, ביקשתי לשמור על גמישות.

נחמן שי: אני עוקב אחרי ההצעה הזאת, ואני קורא אותה.

נחמן שי: אני חושב שהיא מבטא יפה את הרעיון של גמישות, והליכה מדורגת.

נחמן שי: אני בעד.

נחמן שי: תאמין לי, אני עברתי את כל המסלול הזה גם לכיוון של הביזור, וגם עכשיו.

נחמן שי: מה הממשלה אומרת?

נחמן שי: עשינו כל כך הרבה ביזור שעכשיו אולי כדאי בכל זאת להחזיר את זה לרגולאציה.

נחמן שי: בדיוק אותו תהליך צריך לקרות עם התקשורת, בדיוק אותו הדבר – זה הכול.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם אתה אומר שלא צריך חדשות?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני היום לא מבינה אותך.

אופיר אקוניס: אתי, כדי שלא תהיה פה הבעיה של מה שהיה קודם, תסבירי לנו עכשיו כדי שכולנו נבין, מהו המעמד החקיקתי של הסעיף הזה.

אתי בנדלר: יש הצעה כפי שהיא באה לידי ביטוי בהצעת החוק.

אתי בנדלר: חבר הכנסת נחמן שי מציע תיקון לאותו סעיף.

אתי בנדלר: לכן, מצביעים קודם על הצעתו לתיקון.

אתי בנדלר: אם הצעתו לתיקון מתקבלת, מצביעים על הנוסח - זה הנוסח שיתקבל של הסעיף, כי זה לא פסקה (1).

אתי בנדלר: אם הצעתו איננה מתקבלת, הצעתו הופכת להסתייגות, ואז מצביעים על הנוסח הממשלתי.

אופיר אקוניס: הבנתי.

אופיר אקוניס: עכשיו אני מצביע, מספיק.

אופיר אקוניס: אי אפשר פה עם הדבר הזה.

אופיר אקוניס: עכשיו מצביעים על ההצעה לתיקון של חבר הכנסת שי.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה בעד – 1 נגד – 2 נמנעים - אין הצעתו של חבר הכנסת שי לתיקון לא נתקבלה.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: ההצעה הזאת נפלה.

אתי בנדלר: הסתייגות חבר הכנסת שי?

אופיר אקוניס: אתה רושם הסתייגות.

נחמן שי: כן, ברור.

אופיר אקוניס: יפה.

אופיר אקוניס: כלומר, ההצעה עכשיו היא כהצעת הממשלה.

אתי בנדלר: עכשיו אתה מצביע על הצעת הממשלה.

קריאה: עם התיקון שהקראת?

אתי בנדלר: לא.

אופיר אקוניס: לא, לא.

אופיר אקוניס: התיקון שלו הופך להסתייגות.

אתי בנדלר: עכשיו מצביעים על הצעת הממשלה כפי שהיא בנוסח הצעת החוק – פסקה (51).

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מצידי שיהיה חדשות ב- - -

אופיר אקוניס: נכון מאוד.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת ברקוביץ, אנחנו רואים עין בעין את התפיסה הזאת.

אופיר אקוניס: בלתי אפשרי.

אופיר אקוניס: אדוני, האם אתה רוצה להגיד משהו?

אופיר אקוניס: בואו נצביע, אני פשוט רוצה לאשר את זה, חבל.

אופיר אקוניס: מר חן, בבקשה.

ניצן חן: כמי שערך חדשות הרבה מאוד שנים אני אומר לך שלפני שמאריכים חברת חדשות רביעית וחמישית, אם באמת התכלית זה הגיוון והפלורליזם, צריך להעמיד פה על שולחן הוועדה את העניין הזה של חדשות בסגנון אחר בכבלים ובלווין, כשכל התפיסה החדשותית שלהם היא שונה.

ניצן חן: כל פעם שהנושא הזה בא לדיון זה מתמסמס באיזשהו מקום.

ניצן חן: זה חלק אינטגראלי מהדיון הזה.

ניצן חן: חברת חדשות חמישית לא מייצרת גיוון ופלורליזם, היא עלולה גם לייצר more of the same.

אופיר אקוניס: למה?

אופיר אקוניס: האם FOX לא ייצרה שינוי בשיח הליברל-דמוקראטי בארצות הברית?

אופיר אקוניס: בוא נדבר רק בליברל-דמוקרטי.

אופיר אקוניס: אף אחד לא יעשה challenge על השלטון הדמוקרטי.

אופיר אקוניס: כולם יכתבו: אובאמה גאון, אובאמה צודק, קלינטון גאון, פורד גאון, קרטר גאון – כולם גאונים.

אופיר אקוניס: אף אחד לא יביא לידי ביטוי את השיח הרפובליקני.

אופיר אקוניס: מזל של ארצות-הברית שיש שם גיוון בשיח, תאמין לי.

ניצן חן: אין שום סיבה שלא יהיו חדשות בכבלים ובלוויין.

ניצן חן: ברוב מדינות העולם יש חדשות בכבלים ובלוויין.

אופיר אקוניס: אני אומר לך - אין עמדת ממשלה.

ניצן חן: אבל, אתה מחכה לעמדת הממשלה הזאת כבר עשר - - -

מיכל רפאלי כדורי: אנחנו מבקשים להרים את הכפפה, ולהביא בשבוע הבא נוסח חקיקה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל, הייתם צריכים לעשות את זה לפני חודש וחצי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי דה-ז'ה-וו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם הלכו להביא עמדה, ולא באו עם עמדה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איפה העמדה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם שוכחים מה שמבקשים מכם.

אופיר אקוניס: לא הביאו.

אופיר אקוניס: בואו נשאל את משרד התקשורת.

אופיר אקוניס: הגברת רובינשטיין, בבקשה.

נגה רובינשטיין: משרד האוצר.

אופיר אקוניס: למה משרד האוצר?

נגה רובינשטיין: כי משרד האוצר מוביל את תיקון החקיקה הזה.

לאה ורון: יהודה פה, לא?

אופיר אקוניס: לא, יהודה הלך.

אתי בנדלר: אני רק מזכירה לנציגי האוצר דווקא, ההצעה לאפשר חדשות בכבלים ובלוויין, ככל שתתקבל הצעה שכזאת, מקומה בחוק התקשורת בזק ושידורים.

אתי בנדלר: האוצר עומד על כך שהתיקון לחוק התקשורת בזק ושידורים יתקיים במקביל וביחד עם התיקון לחוק הרשות השנייה.

אתי בנדלר: בין אם הצעת האוצר תתקבל, ובין אם תתקבל החלטת הוועדה בדבר פיצול, הוועדה מתי שהוא תגיע לדיון בחוק התקשורת.

אסי מסינג: אם יש פיצול אז בשלב הזה לא מגיעים לחוק התקשורת.

אתי בנדלר: אז בשלב הבא.

אופיר אקוניס: מר מסינג, העיר הערה חשובה.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת ברקוביץ, חבר הכנסת שי, אם אינני טועה כולנו הצבענו בעד הפיצול.

אופיר אקוניס: לא ביטלנו ולא מחקנו את חלק ב'.

אופיר אקוניס: אתם מתייחסים לזה כאילו הכנסת ביטלה את חלק ב', ומחקה אותו.

אופיר אקוניס: התשובה היא לא.

אופיר אקוניס: אנחנו רוצים לסיים את חלק א', ולהעביר את שוק התקשורת במדינת ישראל, ובעיקר להסדיר את ה-DTT, וכמובן לעבור משיטת הזיכיונות לשיטת הרישיונות.

אופיר אקוניס: אם אינני טועה, גם אמרתי את זה בישיבה שבה פיצלנו, כדי פשוט לסיים עם זה.

אופיר אקוניס: אתם מתייחסים לפיצול כאילו הפרק הזה נמחק.

אופיר אקוניס: הוא לא נמחק, הוא פשוט פוצל.

אופיר אקוניס: יהיה דיון נפרד בחלק ב', ואני מתחייב לקיים אותו.

לאה ורון: אם אפשר לשאול את נציג האוצר לגבי עמדת הממשלה בנושא שידורי חדשות על-ידי הכבלים והלוויין.

לאה ורון: האם יש עמדה בנושא?

קריאה: יהיה דיון ב- - -

לאה ורון: מה זאת אומרת, יהיה דיון?

נגה רובינשטיין: לתשומת הלב, היום הכבלים והלוויין יכולים לשדר חדשות באמצעות מפיק ערוץ עצמאי.

נגה רובינשטיין: להבנתי, מה שהכבלים והלוויין מבקשים כאן זה אפשרות שהם יעשו את זה, ועם פרסומות, להבנתי.

אופיר אקוניס: נכון.

קריאה: אכן, זו ההצעה.

קריאה: שתהיה אופציה כזאת - - -

דנה נויפלד: זה משהו אחר לגמרי, זה משהו חדש.

אופיר אקוניס: זה לא קשור עכשיו, זה נושא חדש.

ניצן חן: לא, אדוני היושב ראש, זה לא נושא חדש.

דנה נויפלד: בכל הכבוד, זה נושא חדש.

אופיר אקוניס: משרד המשפטים אומר לך שזה נושא חדש, למה אתה אומר שלא?

ניצן חן: אז אני עומד דום.

ניצן חן: בכל הכבוד, ערוץ חדשות הוא אחד מחמשת הערוצים הייעודיים שהממשלה קבעה.

קריאות: - - -

לאה ורון: אל תפריעו, תאפשרו למר ניצן חן לדבר.

לאה ורון: מה זה?

ניצן חן: אדוני היושב ראש, גם אם דבריי אינם דברי טעם, לא יכול להיות ועדה פרלמנטארית ויושב ראש הוועדה הזאת יבקש במשך מספר ישיבות עמדת ממשלה, וכל פעם בנימוק כזה או אחר - - -

אופיר אקוניס: מסכים, בזה אתה צודק.

מיכל רפאלי כדורי: ופתאום זה נהיה נושא חדש.

מיכל רפאלי כדורי: איפה הייתה הממשלה חודשיים?

ניצן חן: יש הבדל של שמיים וארץ אם מפיק ערוץ עצמאי מייצר חדשות כמו שהוא מייצר ערוץ אוכל או ערוץ בריאות, או שיש חברת חדשות של הוט ויס, כמו שזה קיים בחברות כבלים ולוויין בכל העולם?

ניצן חן: למועצת הכבלים והלוויין יש אפשרות היום בחוק בלי שינויי חקיקה, בלי כלום, לייצר ערוץ חדשות ייעודי שהמודל שלו הוא מודל פרסום, כמו שקיים ערוץ 9, כמו שקיים ערוץ 24.

ניצן חן: לכן, אין שום סיבה שכאשר דנים בחברת חדשות רביעית וחמישית לערוץ ברודקאסט שלא תעלה על השולחן גם האופציה הזאת לעשות את השינוי - - -

קריאה: זה ממה לא אותו הדבר.

אופיר אקוניס: משרד האוצר יענה.

אסי מסינג: ראשית, אין ספק שזה נושא חדש שלא הועלה בדיון במסגרת הצעת החוק, בטח ובטח בסימן א' שפוצל – עניינו חוק הרשות השנייה.

אסי מסינג: עניין שידורי חדשות בשידורי כבלים ולוויין לא רלוונטי למעבר מזיכיונות לרישיונות.

אופיר אקוניס: נכון, אני מסכים.

אסי מסינג: ולכן, ככל שיהיה מקום לדון בעניין הזה בכפוף להסתייגות שלנו שמדובר בנושא חדש, הדיון יהיה במסגרת חוק התקשורת.

אופיר אקוניס: אני מודה לך.

אופיר אקוניס: יהודה, בבקשה.

יהודה סבן: גם ברמה הכלכלית יש קושי מאוד גדול להתייחס לעניין הזה עכשיו, משום שזה מאוד תלוי במכלול הכולל של הרפורמה.

יהודה סבן: למשל, אם יאושרו פרסומות לכבלים וללוויין יכול להיות שיכולה להיות בעייתיות מסוימת עם החדשות, כי אז אנחנו נצטרך לשאול את עצמנו האם החדשות האלה גם משדרות פרסומות או לא, וכהנה וכהנה שאלות שיכולות לעלות.

יהודה סבן: לכן, אנחנו חושבים שזה ממש לא הזמן לדון בזה.

אופיר אקוניס: זה לא הזמן, אבל אנחנו ביקשנו עמדת ממשלה.

אופיר אקוניס: אגב, אני מסכים איתכם, גם עם הייעוץ המשפטי של משרד האוצר, וגם עם הייעוץ המשפטי של משרד המשפטים, וגם עם הייעוץ של הוועדה – אנחנו לא כאן.

אופיר אקוניס: אבל, ביקשנו, ואמר בצדק ניצן חן שלפני חודשיים או שלושה ביקשנו עמדת ממשלה מסודרת.

אופיר אקוניס: מה כל כך קשה להבין את זה?

יהודה סבן: אני אומר – הממשלה מתנגדת להצעה הזאת כל עוד שלא תתבהר לחלוטין תמונת המצב של מכלול הרפורמה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ב-2014.

אופיר אקוניס: לא, מתי שהיא תתברר.

מיכל רפאלי כדורי: האם זוהי גם עמדת משרד התקשורת, או רק של האוצר?

נגה רובינשטיין: אנחנו ממשלה כאן.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: רבותי, אנחנו צריכים להצביע עכשיו על הסעיף כהצעת הממשלה.

אופיר אקוניס: הצבענו רק על חבר הכנסת שי.

אופיר אקוניס: פסקה (51), מי בעד?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: מי נמנע?

אופיר אקוניס: אין.

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה בעד – רוב נגד – אין נמנעים - אין פסקה (51) אושרה.

אופיר אקוניס: הסעיף אושר.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אפשר להתחיל עם נושא הגנות ינוקא.

לאה ורון: זהו כבר לא הסעיף של חבר הכנסת שאמה משהצביעה הוועדה על נושא של הרביזיה, ופתחה את זה שוב.

לאה ורון: אנחנו חוזרים לסעיף, וזה הכול.

אתי בנדלר: אסי, פסקה (41), התקבלה בקשה לדיון מחדש.

אתי בנדלר: תסביר את זה מחדש, בבקשה, והוועדה תחליט.

אופיר אקוניס: אם אינני טועה, הצבענו על פתיחה של הסעיף.

אתי בנדלר: התקבלה הבקשה לדיון מחדש.

אתי בנדלר: אני מציעה שתגיש את זה שוב.

אתי בנדלר: אני לא יודעת אם יש צורך לקרוא את זה שוב, כי ההקראה היתה.

אתי בנדלר: הסעיף אושר כהצעת הממשלה.

אתי בנדלר: חבר הכנסת שאמה הגיש בקשה לדיון מחדש.

אתי בנדלר: הבקשה נדונה, והתקבלה.

אתי בנדלר: אשר על כן, הפסקה פתוחה, דנים בה מחדש.

אסי מסינג: למיטב זכרוני, הרביזיה היתה לגבי הגנת הינוקא בלבד, לא על כל הסעיף.

אתי בנדלר: נכון.

אופיר אקוניס: נכון, לא על הכול.

לאה ורון: רק על הנושא של הגנת ינוקא.

אתי בנדלר: אם אינני טועה, מדובר על סעיף קטן (א2).

אסי מסינג: עמוד 20.

אסי מסינג: סעיף 62ג רבא עניינו הוצאה שנתית למימון הפקה ורכישה של תוכניות, והוא מתייחס להתאמה הנדרשת במצב שבו יהיו בעלי רישיונות.

אסי מסינג: הסעיף הקטן (א2) פסקה (1) מדבר על כך שבעל רישיון חדש יהיה רשאי במהלך השנתיים הראשונות החל במועד תחילת תוקפו של הרישיון לשדר מחצית מהיקף השידורים הקבוע לגביו בתוספת השנייה.

אסי מסינג: מדובר בהגנת ינוקא שניתנה לערוץ 10 בעבר, ומוצע לתת אותה לבעל רישיון כשהדיון יתמקד כאן האם לתת אותו לבעל רישיון שיזכה, אם יזכה במכרז לשידור בערוץ 2 או בערוץ 10.

אסי מסינג: למיטב זכרוני, זה היה הדיון.

אופיר אקוניס: נכון.

אסי מסינג: אנחנו הסברנו את עמדת הממשלה שהגנת הינוקא אינה קשורה לשאלת הזכייה במכרז.

אסי מסינג: אלו שני דברים שאין ביניהם קשר.

אסי מסינג: התוצאה של אי החלת הגנת הינוקא למי שזוכה במכרז, משמעותה הפיכת המכרז לבעל רישיון חדש ללא כדאי, ולא רציונאלי, והיא למעשה יכולה לפגוע בהוספה של בעל רישיון נוסף.

אופיר אקוניס: ולמה שנתיים דווקא?

אסי מסינג: זה מה שהיה נהוג עד היום.

נגה רובינשטיין: למשל, גם ערוץ 10 קיבל את זה.

אופיר אקוניס: זאת אומרת, מ-2002.

נגה רובינשטיין: כן, ואף מעבר לזה - הרבה הקלות.

אופיר אקוניס: ואחר כך היו ההקלות, אחר כך עברו תיקוני חקיקה.

אופיר אקוניס: אנחנו בהגנות ינוקא למפעילים חדשים גם אם יזכו במכרז להפעלת הערוץ שלהם על הצ'אנלים הידועים כ-10 ו-22.

אופיר אקוניס: היתה על זה רביזיה.

נחמן שי: אולי אפשר להסביר.

נגה רובינשטיין: הכלל שקבוע בהצעת החוק שלבעל רישיון חדש תהיה הקלה בשנתיים הראשונות בקשר לסוגה עילית בהיקף של 50%, כמו שניתן בעבר לערוץ 10.

נגה רובינשטיין: היתה כאן רביזיה שככל שאותו בעל רישיון חדש מתמודד על המותג 2 ו-10 וזוכה באחד משני המותגים האלה, הקלת הינוקא לא תחול עליו.

נגה רובינשטיין: עמדת הממשלה היא שיש להתנגד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה?

נגה רובינשטיין: אנחנו נסביר עכשיו למה.

נגה רובינשטיין: מכיוון שזהו למעשה חסם.

נגה רובינשטיין: אם אנחנו רוצים באמת שתהיה תחרות אמיתית על המותג, ותהיה אפשרות לכל גורם להתמודד במכרז הזה, ושלכל אחד תהיה אופציה שווה להיכנס למשחק הזה, אז גורם חדש צריך לקבל את ההקלה בין אם הוא מתמודד על המותג הזה, ובין אם לא.

נגה רובינשטיין: המשמעות של הטלת קנס בגובה של 50 מיליון שקל במשך שנתיים, היא יצירת תמריץ שלילי להתמודדות על המותג, ובכלל כניסה לתחום הרישיונות.

נגה רובינשטיין: אנחנו מבינים למה ערוץ 2 ו-10 תומכים בהטלת הקנס הזה.

נגה רובינשטיין: למה מי שמעז ומתמודד על המותג שנקרא 22 והמותג שנקרא 10, מוכן להוציא כסף ולהתמודד ולסכן את עצמו במהלך המכרז בשביל להעלות ערוץ חדש על אף כל הרגלי הצפייה שקיימים - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא חדש, אבל הוא מתמודד על 10 ועל 2.

נגה רובינשטיין: לא, הוא מתמודד על מותג שהוא אולי מותג שהוא קיים, אבל ערוץ עצמו הוא ערוץ חדש.

נגה רובינשטיין: את הערוץ עדיין צריך לבנות מההתחלה.

קריאה: זה רק מחזק את דברנו מה השווי של 2 ו-10.

קריאות: - - -

אופיר אקוניס: רק רגע, זה הרי הוויכוח הגדול.

אופיר אקוניס: תנו לה.

נגה רובינשטיין: מה שמעוניינים בעלי הזיכיונות היום - 2 ו-10 - זה להטיל קנס, ואני אסביר למה זה קנס.

נגה רובינשטיין: זאת אומרת, אותה הקלה שזכה לה, למשל, ערוץ 10 כשהוא נכנס להתמודד רק מול ערוץ 2 - לא מול ערוץ 2 וערוץ 10, ואולי קשת ורשת בתור בעלי רישיונות, וערוץ 10 בתור בעלי רישיונות - מה שעכשיו אותם בעלי זיכיונות שכבר זכו להקלות ולהטבות האלה מבקשים למנוע את ההקלה במהלך שנתיים בלבד מבעלי רישיונות חדשים.

נגה רובינשטיין: משמעות הדבר הזה היא שיהיה לבעל רישיון חדש הרבה פחות כדאי להיכנס לתחום של שידור באמצעות רישיון, ובטח בהתמודדות על המותג.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם ערוץ 2 וערוץ 10 מתמודדים בעצמם על 2 ו-10, האם גם משלמים?

נגה רובינשטיין: לא, מכיוון שהם בעלי רישיונות קיימים כבר.

נגה רובינשטיין: ערוץ 2 פועל משנת 92, וערוץ 10 פועל כבר עשר שנים.

נגה רובינשטיין: לכן, אין סיבה שהם יקבלו הקלות ינוקא.

אופיר אקוניס: ערוץ 2 פועל מסוף 93.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לי יש קצת בעיה בכלל בכל הנושא של ינוקא כי אני חושבת ששוק זה שוק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לתחרותיות יש איזושהי נשמה משלה, וכבר נתנו לערוץ 10 את הינוקא שהוא לא יוצא ממנה, נשאר באינפנטיליות, ולא התכוונתי למשהו רע, אלא בקטע החיובי של הדבר שהוא לא גדל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עכשיו אתם רוצים לעשות עוד אחד כזה, ועוד אחד.

נגה רובינשטיין: לא, אנחנו מציעים את זה לשנתיים במידה מוגבלת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל, למה הוא צריך לקבל ינוקא אם הוא זכה ב-2 ו-10?

אופיר אקוניס: לא, לא.

אופיר אקוניס: 10 ו-22 הנוכחיים אם יזכו במכרז, וימשיכו להפעיל - חברת ישראל 10 תפעיל את ישראל 10, לא תזכה בינוקא.

אופיר אקוניס: אבל, אם תבוא קבוצה חדשה לגמרי, חדשה לגמרי- - - אגב, מה יקרה מקבוצות - - - יזכו ב-10?

דנה נויפלד: לא, בעל רישיון חדש יש הגדרה - - -

אופיר אקוניס: לגמרי, רישיון חדש לחלוטין.

נגה רובינשטיין: מי שאין לו ניסיון, מי שלא נמצא כבר בשוק 17 שנה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת, אני חדשה ואני ניגשת לרישיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מתמודדת על 2 ו-10.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זכיתי ב-2 או ב-10, ואני מקבלת גם ינוקא?

קריאות: כן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם זכיתי ב-2 ו-10?

נגה רובינשטיין: את זכית כי שילמת, והכסף ששילמת הולך להפקות מקור, מתחלק בין כולם באותן הפקות מקור.

נגה רובינשטיין: זכית כי תיקנת את עצמך ברמה הכלכלית, כי על אף שאת חדשה ואין לך קהל לקוחות - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם 2 ו-10 יכולים גם להתמודד על - - -

אתי בנדלר: בוודאי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם הם גם משלמים על זה?

אתי בנדלר: בוודאי.

נגה רובינשטיין: יש כאלה שהם חדשים בתחום, ואין להם מפרסמים, ואין להם ניסיון.

משה דנון: הם מקבלים הרגלי צפייה ברורים, הם מקבלים את האצבעות של 22 בכפתור בשלט.

משה דנון: קל להם.

אופיר אקוניס: יוסי ורשבסקי, בבקשה.

אופיר אקוניס: אחר כך חבר הכנסת שי שמשהו לא מובן לו.

יוסי ורשבסקי: גברת רובינשטיין, ברשותך, אני רוצה להסביר לך כמה דברים, ובמה את שוגה.

יוסי ורשבסקי: ראשית, כשערוץ 10 הלך למכרז הוא התמודד מול גוף קיים.

יוסי ורשבסקי: הוא לא קיבל אפיק שידור קיים, אלא הוא התמודד מול אפיק שידור מאוד חזק.

יוסי ורשבסקי: בגלל זה הוא קיבל הגנות ינוקא.

יוסי ורשבסקי: אני רוצה לחדד את מה שאמר מוש דנון.

יוסי ורשבסקי: אני חושב שעוצמות האפיק הן בהחלט מספיקות לכ מי שמתמודד עליו.

יוסי ורשבסקי: הלוא למה רוצים להתמודד עליו?

יוסי ורשבסקי: כי יש לו עוצמה.

יוסי ורשבסקי: למה הולכים לשלם כל כך הרבה כסף על המכרז?

יוסי ורשבסקי: תשקיע את הכסף הזה בערוץ חדש, תקבל הגנות ינוקא, ותשקיע בערוץ חדש.

יוסי ורשבסקי: אני מדבר כרגע על ערוץ 2, למשל, ואני חושב שנתתי את הדוגמה הזאת בפעמים הקודמות - עוצמת מותג אדירה.

יוסי ורשבסקי: אם תיקחו את הטקסים האחרונים שנערכו, גם טקס יום הזיכרון, וגם טקס יום השואה, אותו טקס בדיוק שודר.

יוסי ורשבסקי: רבותי, תנו לכל אחד - לא לי - לשדר ערוץ 2.

יוסי ורשבסקי: באופן אוטומאטי יש לו רייטינג יותר גדול מערוץ 2 שילך לערוץ 44.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה את כל הדבר הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא מבינה למה את צריכה לתת לו את 22 או את 10, וגם לתת לו - - -

נגה רובינשטיין: הוא מקבל הגנת ינוקא כי הוא חדש, וזה לא משנה על מה הוא מתמודד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אין דבר כזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צריך לעשות סעיף שאומר שאם הוא זכה ב-2 ו-10 אין לו הגנת ינוקא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם הוא עשה לא 2 ו-10 יש לו.

קריאות: בדיוק.

נגה רובינשטיין: אבל, הגנת ינוקא לא נובעת מהמותג.

אופיר אקוניס: אומרת חברת הכנסת ברקוביץ, ובמידה די גבוהה של היגיון, שהגנת הינוקא במירכאות היא כבר זה שהם יושבים על צ'אנל 2 או על צ'אנל 10.

אופיר אקוניס: אני מבין מה אומרת הממשלה, אבל יש בזה באמת סוג של היגיון.

אופיר אקוניס: לכן, את מציעה להחריג את 2 ו-10.

אתי בנדלר: למה זה יביא?

אתי בנדלר: זה יביא לכך שאף בעל רישיון חדש לא יתחרה על המותג.

משה דנון: לערך הכלכלי יש פתרון.

משה דנון: יש היגיון גדול מאוד בבקשה לעשות הצעת ינוקא, ואני רוצה לחדד את מה שאמרתי קודם.

משה דנון: ההיגיון הגדול בהצעת ינוקא הוא להגביר את התחרות.

אופיר אקוניס: אתי, אני חושב שבחדר הזה יש קונסנזוס שלם, גדול מאוד ונרחב, שמפעיל חדש צריך לקבל הגנת ינוקא לשנתיים.

אופיר אקוניס: אבל, לא כשהוא על 10 ו-2.

משה דנון: אבל, עדיין גם כאן יש בעיה במכרז.

אתי בנדלר: למה?

אתי בנדלר: כדי להנציח את האחיזה של - - -

קריאה: זיכיון לנצח, הם רוצים את המותג לנצח, למתנה.

יוסי ורשבסקי: איזה מתנה?

יוסי ורשבסקי: הולכים למכרז.

אסי מסינג: - - - תן להם את זה מתנה - - -

קריאות: - - -

אופיר אקוניס: דנה, בבקשה.

דנה נויפלד: תודה רבה.

דנה נויפלד: זה כלל ידוע, וזו לא פעם ראשונה בתחום התקשורת שמכניסים שחקנים חדשים, ונותנים להם בשביל לעודד אותם, בשביל ולתת להם את הדחיפה הראשונית.

דנה נויפלד: זה כולה שנתיים.

אופיר אקוניס: בסדר, זה אין בעיה.

אופיר אקוניס: טלי, דווקא בעניין הזה אנחנו קיבלנו את עמדתכם.

אופיר אקוניס: אנחנו מבינים אותה.

אופיר אקוניס: לא לגמרי כי עוד לא הצבענו.

אופיר אקוניס: אבל, הדיון הזה הוא קשה.

אופיר אקוניס: לדעתי, זהו הסעיף הכי קשה.

אופיר אקוניס: בעצם באים ואומרים לכם, דנה, שהגנת הינוקא היא כבר בזה שהם על הצ'אנל של 2 או 10.

קריאות: לא, אין שום הגנה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז שלא יתמודדו על 2 ו-10 אם זה לא ינוקא.

אתי בנדלר: למה?

אתי בנדלר: כדי להנציח את האחיזה שלהם בערוצים האלה?

אתי בנדלר: כל מטרת הצעת החוק זה לעורר תחרות.

דנה נויפלד: לכניסה לערוץ 2, למספר 22, וערוץ 10 באפיקים האלה יש מחיר כניסה – זה ה-bid.

דנה נויפלד: כולם יעמדו בישורת אחת על אותה נקודה וישימו כסף.

דנה נויפלד: עצם הקבלה של אפיק 22, או אפיק 10, יש לה תו מחיר.

דנה נויפלד: מי שיציע את המחיר הגבוה ביותר הוא זה שיוכל להיכנס.

דנה נויפלד: כבר לזכייניות הקיימות יש יתרון נוסף.

דנה נויפלד: חוץ מהכסף הזה, הן כבר פועלות בשוק, הן מכירות את השוק.

דנה נויפלד: יש להן הסכמים, יש להן טאלנטים, יש להן ספקים, ועדיין יש להן את זה.

קריאה: והן עדיין מפסידות מיליונים.

דנה נויפלד: - - של-22 ו-10 תהיה אפשרות לשחקנים חדשים בכלל לבוא, לגשת להתמודד - תשלמו אותו הדבר, תשלמו יותר - צריך לתת להן איזושהי דחיפה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חייבת לענות לך.

אופיר אקוניס: תני לה לסיים את הטיעון.

אופיר אקוניס: את רשומה.

דנה נויפלד: המפתח לדלת הכניסה של האפיק צריך לעלות כסף, זה ה-bid.

דנה נויפלד: כולם ישלמו אותו הדבר.

דנה נויפלד: בעל רישיון חדש בין אם הוא יושב בערוץ 22, בין אם הוא יושב בערוץ 10, ובין אם הוא יושב בערוץ 444, בלי קשר, הוא מקבל את ההטבה.

דנה נויפלד: לשנתיים מוגבלות הוא עושה חצי מכמות התוספת השנייה.

דנה נויפלד: זה הכול, זה מוגבל, זה תחום.

דנה נויפלד: זה לתת לו דחיפה קטנה כדי שהוא יוכל להיכנס יותר טוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קודם כל, מה שאת אומרת נשמע מאוד הגיוני כי שנתיים זה באמת לא הרבה זמן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רק שאצלנו שנתיים יהיו עוד שנתיים.

דנה נויפלד: זה תלוי בכנסת.

אופיר אקוניס: סליחה, זה הגיע לכנסת אחרי שאתם לא הצלחתם להתמודד.

אופיר אקוניס: לא אתם, הרשות השנייה, סליחה.

אופיר אקוניס: זו עובדה.

אופיר אקוניס: הרשות השנייה גלגלה את זה לכנסת.

נגה רובינשטיין: צריך להבין שמה שקורה כאן זה מתן רישיון לנצח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גברתי היועצת המשפטית הנפלאה שלנו, מעולם לא היה לי איתך ויכוח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זוהי הפעם הראשונה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להסביר, כי אני חושבת שאולי אני מבינה משהו בצורה לא טובה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בדרך כלל, אני מסכימה איתך בכל דבר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשדנה והגברת רובינשטיין והיועצת המשפטית מדברות על כל אלה שייכנסו לשוק החדש, יש לי תחושה כאילו אנחנו על איזשהן עמותות מסכנות שאין להן כסף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עוד רגע אני אקח טישו ואתחיל לבכות על בעל הרישיון החדש שנכנס.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא יחליט אם הוא נכנס כי יעשו לו את השנתיים האלה, או לא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו מדברים על אנשים שיש להם הרבה מאוד כסף, אנשים שרוצים להיכנס לשוק הזה כי הם החליטו שהם רוצים כוח והשפעה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם רוצים הרבה מאוד דברים אחרים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא חושבת שהוויכוח הזה כרגע הוא זה שיביא אותנו להביא חמישה אנשים חדשים, או לא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שוב, אני אומרת, לא מדובר על תחרות שמי שייכנס להיות בעל רישיון שלישי או רביעי הוא הערוץ הקהילתי – לא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יבואו כאן "מימנים" מסוימים, ויבואו "משקביצ'ים" - אולי אתם תסכימו, אני מקווה יום אחד שהם יבואו - ויבואו כל מיני כאלה שאני לא חושבת שאני צריכה לבכות בשבילם.

נגה רובינשטיין: את עוד לא יודעת, זה בדיוק העניין.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם את רוצה שיבואו אלה שאין להם כסף?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם יבואו, גם כך יש להם כסף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את יודעת מה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מוכנה שערוץ 2 ו-10 ישלמו יותר כסף על ה-bid - - -

קריאות: בדיוק.

נגה רובינשטיין: הם הסכימו לזה.

קריאה: לא עניין של הסכימו, אתם לא קבעתם - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - -והם יתנו עוד אחוז מסוים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם צריכים להוסיף.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שאמה, בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב ראש, תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: הנושא של הגנת ינוקא כהגנה – הרעיון הוא נכון.

כרמל שאמה-הכהן: אבל, כשאנחנו מדברים על הגברת תחרות שהן מילים יפות שכולנו בעד, אני לא חושב שאנחנו בעד הגברת תחרות של קניבליזם בתוך ערוץ 2 ובתוך ערוץ 10, אלא אנחנו רוצים ריבוי ערוצים.

כרמל שאמה-הכהן: רוצים שיבואו שחקנים חדשים, וירכשו ערוצים, ערוצים חדשים.

כרמל שאמה-הכהן: ולא ליצור אי-שוויון בכך שאנחנו נותנים על ערוץ ספציפי יתרון למתחרה.

כרמל שאמה-הכהן: כי גם ערוץ 2, קשת ורשת, רוצים להמשיך לשדר באפיק 22.

כרמל שאמה-הכהן: יש להם את הזכות הזו, אף אחד לא רוצה לפגוע בזכות הזו.

כרמל שאמה-הכהן: יש להן את הזכות הזאת להתמודד.

כרמל שאמה-הכהן: ברגע שנותנים הגנת ינוקא למתמודד חדש על אותו אפיק, אנחנו בעצם פוגעים בהם ויוצרים חוסר שוויון.

כרמל שאמה-הכהן: מדברים על גודל ההטבה, אבל אף אחד לא הציג בפנינו איזשהו דוח כלכלי מה המשמעות הכספית.

נגה רובינשטיין: אנחנו יודעים מה המשמעות הכספית.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לא ראינו את זה, אני לא ראיתי את זה.

נגה רובינשטיין: המספרים נמצאים מכוח זה שהמספרים קבועים בתוספת השנייה - מה המשמעות של 50%?

נגה רובינשטיין: אם זה 50 מיליון שקל, זו ההטבה.

נגה רובינשטיין: הסכום סגור, והוא הרבה פחות משמעותי מההקלות שאחרים קיבלו במהלך השנים.

אופיר אקוניס: 50 מיליון, שנתיים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם זה סך הכול הסכום שצריך להשקיע?

נגה רובינשטיין: לא, זאת כל ההקלה.

נגה רובינשטיין: ההשקעה זה מי שישים הכי הרבה כסף, שיסתכן הכי הרבה, הוא זה שיזכה.

נגה רובינשטיין: כל המטרה שלנו בהצעת החוק הזו היא להימנע מסיטואציה שבה זיכיון הופך להיות זיכיון לנצח - שהזיכיון הופך להיות רישיון אמיתי, ולאפשר לגורמים חדשים להתווסף.

נגה רובינשטיין: אם זה לא כל כך משמעותי, אז תודיעו.

נגה רובינשטיין: אז בואו נלך על זה.

נגה רובינשטיין: בואו ניתן את הניסיון הזה.

נגה רובינשטיין: אם מישהו לא יוכל לשלם עבור ה-bid של 2 ו-10 הוא פשוט לא יוכל להיות שם.

נגה רובינשטיין: אבל, מה הפגיעה הגדולה?

נגה רובינשטיין: בואו ניתן עוד סיכוי לתחרות כאשר אין פגיעה גדולה אלא אנחנו נותנים רק עוד אופציה לשחקנים נוספים.

כרמל שאמה-הכהן: מי שבא להתמודד, ומסמן את אפיק 10 או אפיק 22, הוא לוקח בחשבון שאם הוא זוכה הוא מקבל ערך מוסף ממי שמתמודד על אפיק שהוא חדש.

דבורה קמחי: ערך של מיליארדי שקלים הוא מקבל, כי אלה הסכומים שהוא- - -

נגה רובינשטיין: אז הוא ישלם על זה, או שאתם תשלמו על זה.

נגה רובינשטיין: אנחנו מפחיתים כאן תחרות.

כרמל שאמה-הכהן: לא שוכנעתי מהצד השני של השולחן, מצד הממשלה, מה הטעם הכול כך חשוב, ושבא פה לחץ לגביו, לתת הגנה ינוקא במקרה הזה של 22 ו- - -

אופיר אקוניס: של 10, וזה.

כרמל שאמה-הכהן: במקרים האחרים שוכנעתי באופן מלא.

נגה רובינשטיין: כדי לעשות מכרז אמיתי.

נגה רובינשטיין: מכיוון שבעצם מה ש-2 ו-10 מעוניינים בו לאורך כל הדרך זה למנוע מגורמים חדשים להתמודד על המותגים האלה, ואנחנו בדיוק רוצים לעודד תחרות.

קריאה: לא, אנחנו רוצים תחרות הוגנת.

נגה רובינשטיין: וכמו שנכנס מפעיל חדש בתחום הסלולאר, וכמו שנכנס מתמודד חדש מול בזק ונתנו לו הקלות הרבה יותר משמעויות מזה, כך גם בעניין הזה צריך לאפשר למשך שנתיים הגבלות בסכום תחום.

קריאה: אני אגיש הצעה חלופית.

משה דנון: צודקים משרדי הממשלה שרוצים להגביר את התחרות מול האפיקים האלה, ובדרך הזאת לאפשר כניסה של יותר מתחרים.

משה דנון: בסכומים ובהצעות, ובכניסה לרישיונות, הסכומים האלה הם סכומים הם מזעריים.

משה דנון: טועים משרדי הממשלה בזה שלא מנעו את השירקעס האפשרי שיהיה בקרב זכיינים שונים, בזה שלא קבעו מינימום ל-bid, ה-bid שצריך להיות מעל 50 או 60 מיליון שקל בהגדרה מינימאלית.

משה דנון: בכדי שהדבר הזה יהיה ברור, את זה היו צריכים להגדיר.

משה דנון: בזה הייתם מונעים את הבעיות שאתם רוצים לעשות סביב העניין הזה של הינוקא.

משה דנון: הינוקא הוא שולי.

משה דנון: 50 מיליון שקל במושגים האלה זה דבר שולי.

משה דנון: הייתם צריכים לפתור את הבעיה בהגדרה מינימאלית של הצעת המכרז של ה-bid, ואז הכול היה מסתדר גם לפי הצרכים שלכם, ואז הינוקא היה עובר הרבה יותר בקלות.

אופיר אקוניס: היועצת המשפטית של רשת, בבקשה.

אילאיל לבנת: אני חושבת שההצעה כנוסחה כרגע מלאה סתירות פנימיות.

אילאיל לבנת: כשביקשו מאיתנו להיפרד מחברת החדשות שלנו ביקשנו את הנימוק לשאלה למה חברת החדשות צריכה להישאר עם 22, ונענינו בתשובה שמדובר בהרגלי הצופים.

אילאיל לבנת: אדוני היושב ראש, אנחנו נאלצים להיפרד מחברת החדשות שלנו בגלל הרגלי הצופה.

אילאיל לבנת: זו התשובה שקיבלנו כאן - תשובה פורמאלית - שהצופה שהתרגל לפתוח את ערוץ 22 התרגל גם לראות את חברת החדשות של ערוץ 22.

אילאיל לבנת: השאלה הראשונה היא מה קורה עם הרגלי הצופה שרגיל לרמה ולהיקפים מסוימים של הפקות מקור כשהוא יקבל פתאום הגנת ינוקא, הפחתות רזות ומופחתות לפי ההצעה כרגע?

אילאיל לבנת: האם זה לא נימוק יותר?

אילאיל לבנת: השאלה השנייה - כשאני אעזוב את ערוץ 22, ועדיין רואים בי בעל רישיון ולא בעל רישיון חדש, מה ההבדל ביני - - -

אופיר אקוניס: רגע, לפני שאת ממשיכה.

אופיר אקוניס: האם ההודעה שהוציא דובר משרד האוצר שהממשלה משכה את החוק היא הודעה שאתם מודעים לה?

אסי מסינג: אני יכול לברר, אני כרגע בדיון.

אופיר אקוניס: תברר את זה.

אופיר אקוניס: אם הממשלה משכה את החוק, חבל לקיים את הדיון הזה.

אופיר אקוניס: הממשלה משכה את החוק, זאת זכותה.

אופיר אקוניס: אני קיבלתי הודעה שדובר האוצר, דובר רשמי של הממשלה, של משרד האוצר - לא יועץ האוצר, ולא זה - דובר האוצר הוציא הודעה רשמית על משיכת החוק.

אופיר אקוניס: אם כך, אינני חושב שיש צורך בהמשך הדיון.

אופיר אקוניס: לכן, אני שואל את הממשלה כרגע.

אופיר אקוניס: מר סבן, האם דובר משרד האוצר הוציא הודעה רשמית על משיכת החוק?

אופיר אקוניס: הרי מישהו מכתיב לו את ההודעה.

אופיר אקוניס: הוא לא יושב במשרדו וכותב הודעות.

אופיר אקוניס: יש מעליו אנשים והם אומרים לו: תוציא הודעה כזאת וכזאת.

אופיר אקוניס: האם שר האוצר אמר?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בואו נסיים בינתיים כי הם יחזרו בהם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חבל, באמת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו עוד הפעם נחזור לזה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי גם רביזיה לעשות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בואו נמשיך בבקשה.

אופיר אקוניס: לא, לא.

אופיר אקוניס: בואו נשאל.

אופיר אקוניס: האם אתה לא יודע אם יצאה הודעה של משרד האוצר?

אופיר אקוניס: מר מסינג אתה יודע על דבר כזה?

יהודה סבן: לא, אנחנו לא יודעים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני, אני רוצה לעשות ריביזה על סעיף 62א.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם אני צריכה להודיע על זה עכשיו?

אילאיל לבנת: יש לי עוד מה לומר, הופסקתי באמצע דבריי.

אילאיל לבנת: אם תוכלו לתת לי את זכות הדיבור בפעם הבאה - - -

אופיר אקוניס: תסיימי את דברייך בנושא ההגנה.

אסי מסינג: הוא הודיע בתחילת הישיבה שהם פועלים למשיכה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רגע, 62(ג) או (ד).

אילאיל לבנת: לסיום, אני רוצה להביא לתשומת ליבן של היועצות המשפטיות הנכבדות שלפי כל ההצעה כרגע טלעד תקבל הגנת ינוקא.

קריאה: נכון.

אילאיל לבנת: נכון.

אילאיל לבנת: זאת אומרת, אין הבדל בין טלעד לבין רשת כשרשת עוזבת את 22.

דנה נויפלד: כמה שנים היא לא משדרת?

אילאיל לבנת: ספורות.

אילאיל לבנת: לגבי ההתמצאות שלה בשוק התקשורת - תבדקי.

אופיר אקוניס: רבותי, אנחנו חייבים לסיים פה את הדיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בבקשה, רביזיה לסעיף 62(ד) – על הקרנות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לבחון מחדש מי אחראי לקביעת מבחני הקרנות.

אופיר אקוניס: טוב, תגישי.

קריאה: חבר הכנסת אקוניס, גם אנחנו מבקשים לדבר על ייעוד כספי הקרנות.

אופיר אקוניס: הישיבה נעולה.