ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 78, 2010-05-05 09:00

ליה שמטוב: בוקר טוב.

ליה שמטוב: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

ליה שמטוב: התכנסנו הבוקר לדיון דחוף בנושא אפליית ילדים יוצאי אתיופיה במעון אוצר החיים בבאר-שבע, מעון ששייך לרשת נאות מרגלית.

מרינה סולודקין: של מי הרשת הזאת?

מרינה סולודקין: של ויצ"ו?

ליה שמטוב: כנראה זאת עמותה.

ליה שמטוב: זאת עמותה.

קריאה: עמותה עצמאית.

שלמה מולה: של ש"ס.

ליה שמטוב: האמת היא שלא חשבתי שבימינו יכול לקרות דבר כזה.

ליה שמטוב: לא ראיתי את הכתבה בערוץ 2, אבל ראיתי אותה בשידור חוזר באינטרנט.

ליה שמטוב: כאשר קראתי את הכתבה, זה באמת מקרה מזעזע כי מדובר בגן, מדובר בילדים, מדובר בילדים מגילאי אפס עד שלוש כאשר כל ילד בגיל מסוים צריך להיות בקבוצה נפרדת ולקבל חינוך בהתאם לגילו, אבל כאן אנחנו רואים אפליה בין ילדים יוצאי אתיופיה לילדים אחרים.

ליה שמטוב: יש קבוצות בהן כולם נמצאים ביחד בתנאים לא סבירים.

ליה שמטוב: קראתי את הנאמר לגבי האוכל.

ליה שמטוב: יושבים כאן ההורים והם יספרו טוב ממני.

מרינה סולודקין: אם זה נכון, קיבלתי מידע שנותנים אוכל לכל הילדים בכפית אחת.

ליה שמטוב: זה קורה במימונה, אז בכפית אחת אוכלים את כל הריבות.

ליה שמטוב: כנראה כאן זה אותו הדבר.

ליה שמטוב: לא רק אני הזדעז

ליה שמטוב: עתי אלא אני חושבת שכל חברי הכנסת הזדעזעו.

ליה שמטוב: מתקיים עכשיו דיון מאוד חשוב על תוכנית ויסקונסין, אבל חברי הכנסת הנוכחים כאן בחרו להגיע לישיבה זאת מפאת חשיבותה.

ליה שמטוב: אנחנו רוצים לשמוע גם את חברי הכנסת, גם את נציגי העמותות, את עמותת טבקה שפנתה אלינו, גם את משרד התעשייה, גם את נציגי נאות מרגלית וגם את ההורים שיאמרו לנו מה קרה בבאר-שבע.

שלמה מולה: תודה רבה.

שלמה מולה: אני רוצה להודות לך גבירתי היושבת ראש וגם למנהלת הוועדה על שקבעתם את הדיון.

שלמה מולה: אני יודע שהזזתם דיונים אחרים.

שלמה מולה: התקשרתי אליכם בשעות לא שעות כדי לתאם את הדיון.

שלמה מולה: אני לא רציתי להתבטא בתקשורת עד יום שישי, עד שבאופן אישי אדע אם העובדות אכן נכונות הן.

שלמה מולה: חשבתי שזה פשוט לא יכול לקרות אצלנו בישראל.

מרינה סולודקין: הפרדה בין אשכנזים לספרדים?

שלמה מולה: האמת היא שיש כאלה שחיים טוב עם זה שכל הזמן מדברים על קיפוח, אבל כנראה שכאשר זה מגיע אליהם, הם כבר שכחו שקיפחו אותם כי עכשיו יש תורנים חדשים אותם אפשר לקפח.

שלמה מולה: זה בדיוק המקרה בו אנחנו דנים.

שלמה מולה: אני רוצה לשמוע את נציגי המשרדים, אני רוצה לשמוע את הסוכנות היהודית, אני רוצה לשמוע מה למפקחת משרד התעשייה יש לומר, אני רוצה לשמוע את המשפחות למרות שחלק מהדברים כבר שמעתי.

שלמה מולה: אני לא מסוג האנשים שחורץ גורלות, אבל אני אומר לכם גם כאיש ציבור וגם כמי שליווה משפחות בראשית דרכן בארץ, גם כמי שחווה את חוויית הקליטה, שכל מה שקשור למעון הזה, הכל הלך הפוך והכל קרס.

שלמה מולה: יש לי הרבה מה לומר בעניין אבל אני מציע שנשמע את חברת הכנסת מרינה סולודקין.

שלמה מולה: אני אומר לכם שהסיפור הזה הוא סיפור מזעזע.

שלמה מולה: אני מציע שאף אחד לא ינסה לטמון את ראשו בחול ולומר לא היה, לא נברא ולא קיים.

שלמה מולה: למען ההגינות אני רוצה לומר שלעיר באר שבע לא מתאים הסיפור.

שלמה מולה: אני רוצה לומר פעם נוספת שלעיר באר שבע, הסיפור הזה לא מתאים.

מרינה סולודקין: בירת הנגב.

שלמה מולה: לא מדובר באור יהודה, לא בפתח תקווה, לא בקריית מלאכי של לפני 10-15 שנים.

שלמה מולה: גם אם קרתה תקלה בעיריית באר שבע, אני מצפה שיאמרו לנו את האמת.

שלמה מולה: לבאר שבע כעיר, הסיפור לא מתאים.

שלמה מולה: באר שבע קולטת יותר משלושים שנים.

דוד יאסו: מסוף 1979.

שלמה מולה: בבאר שבע יש גם תוכניות איכותיות וטובות מאוד והעירייה משתפת פעולה.

שלמה מולה: ראש העיר לא חבר שלי ולא יהיה חבר שלי, אבל אני אומר את הדברים למען ההגינות וביושר.

דוד יאסו: אתה צודק במאה אחוזים ואני אומר לך את הדברים כתושב באר שבע וכמי שנמצא במערכת.

ליה שמטוב: כמה שנים קיים המעון הזה?

שלמה מולה: אנחנו יודעים שהמעון שייך לרשת המעיין של ש"ס.

שלמה מולה: מפליא אותי אבל אנחנו רוצים לשמוע אותם.

שלמה מולה: אם הם בצד המקופח, הייתי רוצה לשמוע מה יש להם לומר.

מרינה סולודקין: אני חושבת שמאוד נכון לקיים היום את ישיבת החירום כי המצב, לפי הטלוויזיה, לפי הרדיו ולפי מה שאנחנו שומעים ברחוב האתיופי, הוא איום ונורא.

מרינה סולודקין: אני מודה ליושבת ראש על קיום הדיון בנושא.

מרינה סולודקין: אני לא הופתעתי.

מרינה סולודקין: אנחנו חברה מגזרית מסוג מאוד מאוד גרוע.

מרינה סולודקין: כל אחד צועק שהוא מקופח אבל כל אחד בתור שלו עושה בית ספר לחדשים שמגיעים.

מרינה סולודקין: שמענו איזה קונפליקט קיים היה בין האשכנזים לספרדים בשנות ה-50 וה-60, הגיעה העלייה מברית המועצות לשעבר, והעבירו אלינו, לאלה שלא היו כאן בשנות ה-50 וה-60, את מה שהיה אז.

מרינה סולודקין: על המגזר האיתיופי אני אפילו לא מדברת כי כל שנה מתחילה בכך שלא מקבלים את הילדים לבתי הספר, כל שנה קורה משהו לא בסדר בגני הילדים, וכואב מאוד לשמוע את זה אבל לומר שזה כואב, זה לא מספיק.

מרינה סולודקין: יש אחריות.

מרינה סולודקין: קודם כל, זאת הייתה מפלגת ש"ס שבכל מקום בישיבות הממשלה עם ראשי הממשלה אמרה שרודפים כאן את יהדות אתיופיה והיא הדגישה את הדברים האלה.

מרינה סולודקין: זאת צביעות.

מרינה סולודקין: אם רוצים, לא עושים תנאים נפרדים כפי שעשו בבית הספר.

מרינה סולודקין: שמענו במקרה הזה עליו אנחנו מדברים שלא מדובר רק באפליית הילדים אלא זה דבר מסוכן.

מרינה סולודקין: התנאים בגן ירודים, היחס להורים, היחס לילדים ואנחנו מדברים על ילדים מגיל אפס עד שלוש.

מרינה סולודקין: אלה שנים שקובעות את הבריאות וגורל הילדים.

מרינה סולודקין: חבר הכנסת מולה, אני לא חושבת שמספיק לשבת כאן ושהיושבת ראש תכתוב מכתב למשרד התעשייה או למשרד החינוך כי יש פיקוח של משרד החינוך.

ליה שמטוב: לא.

ליה שמטוב: אין פיקוח כי מדובר בילדים מגיל אפס עד שלוש.

שלמה מולה: זה רק משרד התעשייה.

שושנה איפרגן: זה רק משרד התעשייה.

שושנה איפרגן: הפיקוח הוא לא של משרד החינוך.

ליה שמטוב: אנחנו כולנו אחראים.

מרינה סולודקין: נכון.

ליה שמטוב: כחברה, כולנו אחראים.

מרינה סולודקין: אני רוצה את מנהלת הגן בחוץ.

מרינה סולודקין: אני רוצה שזה יהיה לקח לכולם.

ליה שמטוב: אפשר גם לסגור את הגן.

מרינה סולודקין: נכון.

ליה שמטוב: ולהעביר את הילדים.

ליה שמטוב: זה הגן היחידי בבאר שבע?

מרינה סולודקין: אני מתנצלת, יש לנו דיון בשלב השני, השלישי והעשירי של תוכנית ויסקונסין בוועדה אחרת.

מרינה סולודקין: ביחד עם חבר הכנסת מולה נלך ביחד ונגיע עד בג"ץ.

שלמה מולה: אני אנצל את הידע האישי שלי, כמי שמי שהיה שותף לבנייתו מחדש של מרכז הקליטה לקליטת העולים האתיופים אני אומר לכם שהיו דיונים האם לקיים מעון בתוך מרכז הקליטה, מעון שיהיה על טוהרת יוצאי אתיופיה.

שלמה מולה: אני התנגדתי לכך שמעון כלשהו יהיה מעון נפרד.

שלמה מולה: אני מכיר באפשרות ובחובת כיתות קלט לשנה ראשונה, וזה כאשר מדובר בילדים בבתי הספר, כדי לצמצם פערים, אבל מה ההגיון להקים מעון נפרד מגיל אפס עד שלוש?

שלמה מולה: אין לזה כל הגיון.

שלמה מולה: בתנאי שהילדים עברו את הבדיקות הרפואיות.

שלמה מולה: אז אנחנו באנו ודרשנו ממשרדי הממשלה להסיע את הילדים לכל הגנים בבאר שבע ואכן משרד הקליטה ייעד תקציב להסעת הילדים ביחד עם ההורים שלהם.

שלמה מולה: לא רק זה אלא הייתה חובת דיווח של עובדי הסוכנות היהודית, במיוחד של אם הבית שהייתה צריכה להגיע לפחות פעם בשלושה שבועות-חודש ולדווח אם יש תקלות ולהדריך את ההורים.

שלמה מולה: במקרה הזה מדובר במשפחות שנמצאות כאן מעל שנתיים.

שלמה מולה: משפחה אחת לא נקלטה במרכז הקליטה נורית בשנתיים האחרונות.

שלמה מולה: זאת אומרת, אנחנו גם עוסקים בילדים שנולדו כאן.

שלמה מולה: זה לא משהו חדש.

שלמה מולה: אפשר להתווכח על זה האם זה נכון או לא נכון אבל הסיפור הוא הרבה יותר מורכב, הרבה יותר קשה, והייתי אומר שהוא אפילו הרבה יותר מעצבן.

שלמה מולה: ברור לי לגמרי שהמערכת הסוכנותית לא תפקדה וזה אמור לגבי כל שרשרת הפיקוח שלה והדרכת המשפחות.

שלמה מולה: ברור לי שמשרד התעשייה, במתכונת הקיימת, כפי שאנחנו רואים, הפיקוח שלו לא עבד ולא פעל.

שלמה מולה: אני באמת רוצה שנשמע את המשפחות ושיאמרו לנו את האמת.

שלמה מולה: הדרישה החד משמעית שלנו תהיה לסגור את המעון ולפזר אותו.

שלמה מולה: לא אמרנו לפטר את העובדים.

שלמה מולה: שיביאו ילדים אחרים, יפתחו אותו מחדש ויציבו את האנשים.

שלמה מולה: אין כל בעיה בזה, אבל גן על טוהרת יוצאי אתיופיה לא יהיה בישראל.

שלמה מולה: בשום פנים ואופן לא יהיה.

שלמה מולה: מי שחושב בחדרי חדרים שהוא כן יכול להצליח, אני אומר לכם שזה לא יהיה.

שלמה מולה: אני חושב שהמערכות כשלו כי עצם העובדה שהסיפור הגיע לאן שהיא באמצעות התקשורת.

שלמה מולה: איפה כל המפקחים?

שלמה מולה: איפה כל האנשים שהיו צריכים להאיר את העיניים?

שלמה מולה: יכול להיות שאולי במעון המפעילים חושבים שזה מובן מאליו ושזה בסדר מבחינתם.

ליה שמטוב: לפני התקשורת ההורים פנו למישהו?

שלמה מולה: את העובדה הזאת אנחנו רוצים לברר.

שלמה מולה: אם ההורים פנו, כן או לא, עד כמה שאני יודע, התשובה ששמענו מההורים בבירור שאני עשיתי הייתה שהם פנו אבל לא נעשה כלום.

שלמה מולה: כאמור, אני אשמח לשמוע את כל הנציגים שיאמרו את דבריהם.

ליה שמטוב: אנחנו נתחיל בהורים ואחר כך המשרדים הרלוונטיים יתייחסו.

שלמה מולה: צריך לדאוג למתורגמן למשפחות.

מורלוגטה דגו: אני אתרגם.

קריאה: מאיפה אתה?

קריאה: מה אתה עושה?

מורלוגטה דגו: אני סטודנט לפוליטיקה וממשל באוניברסיטת בן-גוריון.

בליינש גברה: (דבריה מתורגמית מאמהרית לעברית).

בליינש גברה: באופן כללי יש במקום בעיה של היגיינה.

בליינש גברה: יש מחסור במיטות ומזרנים שאינם בנמצא עבור הילדים.

בליינש גברה: כאשר הילדים נרדמים, הם נרדמים על הכיסאות ובלשכת העיר אמרו שלפעמים הם ישנים על הרצפה, וזה כמובן בניגוד למה שקורה בחדר השני.

בליינש גברה: הילדים חולים הרבה פעמים בגלל ההיגיינה והתנאים במקום, אבל לאחר שהם שוהים בבית תקופת זמן וחוזרים לגן, אומרים להורים לא להחזיר אותם אלא שיישארו בית.

בליינש גברה: מבקשים אישור.

בליינש גברה: הפעילויות, המתקנים והמשחקים שיש בשני החדרים שונים.

בליינש גברה: כל הילדים מגיל אפס עד גיל שלוש נמצאים באותו חדר, בניגוד למה שקורה בחדר השני, ואין הפרדה.

בליינש גברה: אין גן חובה ואין גן לפעוטות אלא כולם ביחד באותו חדר.

בליינש גברה: כמות האוכל שניתנת, ניתנת באופן שווה לגילאי שלוש ולילדים הקטנים ואנחנו מדברים על כף אחת לכולם.

בליינש גברה: הרבה פעמים הילדים נפצעים בגן והגן על דעת עצמו לוקח אותם לטיפול בלי שהוא מיידע את ההורים על כך.

בליינש גברה: בסוף היום מחזיר את הילדים לגן וההורים כלל לא יודעים על כך.

בליינש גברה: ההורים לא בוחרים את גני הילדים ואין להם את האפשרות הזאת.

בליינש גברה: בגלל שהילדים אוכלים עם אותן כפיות וההיגיינה הירודה, הם חולים הרבה פעמים.

בליינש גברה: כאשר אחת האימהות שאלה לגבי מיטה בה תוכל הילדה לישון, הגננת השיבה לה שאם היא רוצה, שהיא תביא מיטה לגן כי להם אין מיטות.

שלמה מולה: הם לא משלמים ולכן לא ניתנת להם האפשרות והאופציה ללכת ולבחור גני ילדים או להוציא את הילדים מגן הילדים ממנו הם לא שבעי רצון ולהעביר אותם לגן אחר.

שלמה מולה: זה גן שהמדינה מסבסדת דרך הסוכנות ומשרד הקליטה.

דוד יאסו: משרד הקליטה מסבסד.

דוד יאסו: אני אתייחס לזה אחר כך.

שלמה מולה: כל המצב הזה שתיארתם, ההורים ידעו על מה שקורה או לא?

בוסנה ירדני: חבר הכנסת מולה, אפשר לשאול את השאלה הזאת את גברת פירנוס לאקה, שאלה עליה היא ענתה לי אתמול.

בוסנה ירדני: היא תדע להתמודד עם השאלה הזאת.

שלמה מולה: אין בעיה.

שלמה מולה: אחד ההורים יכול להשיב.

פירנוס לאקה: (דבריה מתורגמים מאמהרית לעברית).

פירנוס לאקה: מי שאחראי על רישום הילדים לגני הילדים, זאת הסוכנות, שם יושבת האחראית על הרישום.

פירנוס לאקה: פנו אליה והיא רשמה את הילדים.

פירנוס לאקה: דיווחתי לגבי הגן, אבל אמרו לי שזה בסדר וגם ילדים אחרים עברו את אותו תהליך והיא לא הראשונה ולא האחרונה.

שלמה מולה: זאת אומרת, הילדים האחרים מאותו מרכז קליטה, גם הם היו באותו מצב.

פירנוס לאקה: כן.

פירנוס לאקה: אמרו שלפני כן היו אנשים אחרים ואני לא הראשונה.

פירנוס לאקה: אמרו שזה גן טוב ומכירים אותו.

פירנוס לאקה: היה מקרה שהילד שלי נפל ונחתכה לו הלשון.

פירנוס לאקה: פינו אותו לרופא אבל לא דיווחו להורים על כך.

שלמה מולה: הזמינו רופא.

פירנוס לאקה: כן.

שלמה מולה: הוא טופל אבל לא דיווחו לה על הפגיעה.

פירנוס לאקה: ביקשתי מהאחראית לדעת מי אחראי על המעון, אבל לא אמרו.

שלמה מולה: האם לפני תחילת השנה התקיים איזשהו מפגש של ההורים יחד עם צוות מרכז הקליטה?

פירנוס לאקה: לא.

פירנוס לאקה: לא נערכה כל היכרות עם צוות המעון.

פירנוס לאקה: אפילו כאשר הילד שלי נפל ונחתך בלשון, פניתי לצוות מרכז הקליטה וביקשתי לברר עבורי מי מנהלת הגן ובכלל איך הוא נפל.

פירנוס לאקה: נאמר לי שהוא נפל תוך כדי משחק.

קריאה: ושכך גדלים הילדים.

ליה שמטוב: המעון הזה קרוב למרכז הקליטה?

שלמה מולה: כן.

שלמה מולה: יחסית.

קריאה: יש גם הסעה, הם הולכים לשם ברגל.

ליה שמטוב: אם הם מחליטים שהם לא רוצים את המעון הזה אלא מעון אחר, הם צריכים לשלם?

שלמה מולה: הם לא צריכים לשלם.

שלמה מולה: הסוכנות צריכה להסכים לכך.

עליזה ביטון: שלום, שמי עליזה ביטון ואני המנהלת.

עליזה ביטון: אני ממש המומה מהתיאורים שמתארים כאן.

עליזה ביטון: לדעתי מציגים עניין שלא היה ולא נברא.

ליה שמטוב: גם אם אתם לא מסכימים, אני מבקשת לא להפריע.

ליה שמטוב: כל אחד יקבל את זכות הדיבור שלו.

קריאה: אם הסיפור הזה לא היה ולא נברא, לא היינו מגיעים לכאן.

ליה שמטוב: גם אם אתם לא מסכימים, אני מבקשת לשמוע את הדברים.

ליה שמטוב: כל אחד יקבל את רשות הדיבור.

שלמה מולה: בואו נקיים את הדיון בצורה תרבותית.

עליזה ביטון: לנושא חדר משחקים שהוא שונה, יש לי כאן בטלפון של אחת המטפלות תמונה מתאריך שהוא לפני שנחשפה הכתבה ורואים שהילדים נמצאים משולבים ביחד.

קריאה: אולי נמחא לך כפיים.

עליזה ביטון: חבר'ה, זאת לא צורה.

עליזה ביטון: יש כאן איזושהי מגמה להכפיש.

עליזה ביטון: אני מצטערת מאוד, זאת לא צורה.

עליזה ביטון: להראות הכל שחור, זה באמת לא חכמה גדולה.

קריאה: אנחנו רוצים להראות את הצבעים האמיתיים.

ליה שמטוב: גברת ביטון, אם היה הכל בסדר, האנשים האלה לא היו באים לכאן.

עליזה ביטון: שמעתי את הדברים בשקט גמור.

עליזה ביטון: ישבתי ושמעתי את הדברים.

ליה שמטוב: אני מבקשת מכם להיות קצת תרבותיים ולאפשר לגברת ביטון לומר את הדברים.

עליזה ביטון: אמרתי, יש לי כאן תמונה מתאריך שהוא הרבה לפני שהסיפור נחשף.

עליזה ביטון: תאריך יצירת התמונה הוא 22 בינואר 2010.

עליזה ביטון: אני מעבירה את זה לחבר הכנסת מולה.

שלמה מולה: אני לא צריך לראות את התמונה.

עליזה ביטון: בסדר, אתה לא צריך לראות.

עליזה ביטון: כאן מתוארים הילדים משולבים במשחקים וזה נעשה באופן משותף לחלוטין.

עליזה ביטון: גבירתי יושבת ראש הוועדה יכולה לראות, בבקשה.

ליה שמטוב: מה קרה אחרי התאריך הזה?

עליזה ביטון: יש לי כאן תמונות שמתארות את כל הכיתות וכולן באותו גודל עם אותה רמת טיפוח.

עליזה ביטון: כיתת התינוקות עם המזרנים והמיטות – ואני מדגישה, מיטות – כמספר הילדים בדיוק.

עליזה ביטון: יום לפני כן ביקרה המפקחת מרשת המעונות מרגלית וראתה אותם ישנים ביחד בכיתה.

שלמה מולה: המפקחת היא עובדת של משרד התעשייה?

עליזה ביטון: לא, של נאות מרגלית.

שלמה מולה: זאת אומרת, זאת עמותה פרטית.

עליזה ביטון: מפקחת רשת ארצית.

שלמה מולה: דרך אגב, אתם גם מפוקחים על ידי משרד התעשייה?

עליזה ביטון: כן, ודאי.

עליזה ביטון: עורכים אצלנו ביקורת.

שלמה מולה: נמצאת כאן המפקחת של משרד התעשייה?

ליה שמטוב: כן.

ליה שמטוב: ראיתי את התגובה של משרד התעשייה והתגובה היא דווקא הפוכה.

עליזה ביטון: התייחסתי לעובדות בשטח שהן הפוכות מהנאמר.

עליזה ביטון: מה שחשוב לציין כאן ולומר, דווקא בהמשך לדברים שלך, שאני מנהלת מערכת חינוך ואצלי ברשת החינוך משולבים כמעט בכל כיתה ילדים עולים.

שלמה מולה: את המנהלת של אותו גן או שיש לך עוד רשתות?

עליזה ביטון: יש לי עוד רשת.

שלמה מולה: זאת אומרת, את לא מנהלת את הגן בפועל יום יום.

עליזה ביטון: לא.

שלמה מולה: יכול להיות שדקה אחרי שאת יוצאת את הגן, הגן אולי הופך להיות גן נפרד.

שלמה מולה: מאיפה אני יודע שזה לא כך?

שלמה מולה: איפה המנהלת עצמה?

שלמה מולה: אני הייתי רוצה לראות את המנהלת עצמה.

שלמה מולה: את לא יכולה לספר לנו סיפורים ולומר שהדברים לא היו וזה אחרי שראינו את הכתבה עם התמונות.

עליזה ביטון: לא אמרתי שלא היה.

עליזה ביטון: תרשו לי לומר את הדברים.

קריאה: זאת אמירה מצוינת.

עליזה ביטון: אני רוצה לומר שאצלי ברשת משולבים ילדים עולים.

עליזה ביטון: יש לי כאן מכתבים מהורים.

שלמה מולה: אנחנו מדברים על אותו גן ספציפית.

עליזה ביטון: בסדר, אבל אני רוצה לציין את הדברים.

עליזה ביטון: מציירים אותנו כגזענים ואני אומרת שאנחנו לא גזענים.

עליזה ביטון: הילדים אהובים, הם שווים, הם בני שווים, הם רצויים.

בוסנה ירדני: די עם הסיסמאות.

בוסנה ירדני: לא לשם כך באנו לכאן.

בוסנה ירדני: אם זה היה המצב, אני הייתי שולחת לך זר פרחים.

עליזה ביטון: הקשבתי לך בקשב רב.

עליזה ביטון: זאת לא צורה של דיון.

עליזה ביטון: אני מצטערת.

בוסנה ירדני: אני מבקשת שתדברי על מה שהיה ולא תייפי את המצב.

עליזה ביטון: רבותיי, קצת סבלנות.

בוסנה ירדני: בבקשה לדבר על מה שהיה במעון ולא לייפות את המציאות כי זה לא כך.

עליזה ביטון: אני באה לחזק את העמדה של ההנהלה הראשית שהיא לא עמדה גזענית, שהיא עמדה שמשלבת גם עובדים מהעדה, גם ילדים מהעדה, ויש לי אירועים שילדים מהעדה קיבלו תפקידים מרכזיים, ילדים מוצלחים והעדה מאוד מוערכת בעינינו.

שלמה מולה: שמענו את התיאורים ואת התיאוריה של אל המעיין לקלוט את עולי אתיופיה וזה בסדר.

שלמה מולה: אני לא ראיתי אלפי ילדים שבאים ונקלטים, אבל לא משנה.

שלמה מולה: זאת לא הנקודה.

שלמה מולה: לא באנו לכאן לשאול מה ההנהלה או הרב או המפקח של אל המעיין חושבים.

שלמה מולה: לא לשם כך באנו לכאן.

שלמה מולה: אני מבקש לדעת ממך האם מבחינתך הייתה תקלה או הייתה מגמה והאם הייתה בעיה באותו מעון.

שלמה מולה: כל התיאורים האחרים לגבי היחס לעולי אתיופיה, יחס מצד גוף כזה או אחר, כרגע לא עומדים לדיון.

שלמה מולה: כאשר נצטרך לחוקק חוק בוועדת החוקה, חוק ומשפט, נזמן את כל הגופים שיבואו ויאמרו לנו אם זה המצב.

שלמה מולה: אני מבקש לדעת ממך לגבי התיאור שניתן בכתבה.

שלמה מולה: האימהות באות ואומרות שמעולם – ואני משתמש במושג הזה, מעולם – לא זומנו אפילו לשיחת היכרות עם הגננות.

שלמה מולה: מה זאת השערורייה הזאת?

עליזה ביטון: רבותיי, היו ערבי הורים, היו מסיבות ויש לי תמונות מאירועים.

עליזה ביטון: ההורים הוזמנו.

עליזה ביטון: היה דף קשר באמהרית והיה טיפול מסור.

עליזה ביטון: לשאלתך, אני רוצה לענות לך עליה.

עליזה ביטון: אתה שואל אותי אם הייתה תקלה ואני אומרת שלא הייתה תקלה, חד משמעית.

עליזה ביטון: לא הייתה תקלה, חד משמעית, ואני אומר לך למה.

עליזה ביטון: שאלתם שאלה ואני רוצה לתת את התשובה.

עליזה ביטון: אני מבקשת, אני מותקפת מכל עבר.

עליזה ביטון: תנו לי להתייחס.

עליזה ביטון: קצת סבלנות.

קריאה: יש לך את כל הזכות להיות מותקפת.

עליזה ביטון: אני מבינה מה אתם רוצים לעשות.

עליזה ביטון: בכל אופן, אני חוזרת ומדגישה, עשרים שנים קיימת הרשת, עשרים שנים באים אליה ילדים, לפני שנתיים וחצי פנה אלי מרכז הקליטה בבקשה לקלוט ילדים עולים ולתת להם אקלים מתאים ותנאים מתאימים.

עליזה ביטון: חבר'ה, המקום הזה הוכשר בלמעלה מ-250 אלף שקלים.

עליזה ביטון: לא התפשרנו על פריט קטן אלא הכל היה ציוד חדש מהמסד ועד הטפחות ועל כך יעידו כאן חשבוניות.

עליזה ביטון: היה הכל, היה שפע.

קריאה: כן, זה הלך לצד השני של הגן.

ליה שמטוב: גם בצד השני של הגן יש עולים חדשים?

קריאה: לא.

עליזה ביטון: אני חוזרת ואומרת שהושקעה השקעה מעל ומעבר.

עליזה ביטון: הכל חדש.

עליזה ביטון: יכולתי לנייד ציוד ישן, אם חלילה הייתי גזענית או מזלזלת בילדים.

עליזה ביטון: אני אומרת לכם כאן, כמו שאתה אמרת, שאנחנו מבחינתנו קלטנו - יש לי כאן דוח של משרד התעשייה – חמישים ילדים עולים.

עליזה ביטון: אף אחד לא בא אלי ואמר לי שצריך כאן שילוב.

עליזה ביטון: כולם ידעו שזה גן שנפתח עבורם, גן קליטה.

שלמה מולה: אני רוצה לדעת – כשאמרו לך לקלוט וקלטתם חמישים ילדים בהצלחה, לפי תיאורך - האם אז ידעתם שהילדים צריכים להיות מופרדים?

עליזה ביטון: לא.

קריאה: כן, הם ידעו.

שלמה מולה: אל תענה במקומה.

נגיסט מנגשה: למה יש כניסה נפרדת?

עליזה ביטון: אין כניסה נפרדת.

עליזה ביטון: גבירתי, את לא מעודכנת בפרטים.

עליזה ביטון: אין כניסה נפרדת.

קריאה: לא, יש מבוא.

ליה שמטוב: אני מבקשת לשמוע את משרד התעשייה.

גילה יקותיאלי: אני ממשרד התעשייה.

ליה שמטוב: את ביקרת שם או מישהו אחר ביקר?

גילה יקותיאלי: אני ביקרתי במעון גם ב-1 בספטמבר וגם במאי 2008 וזה נעשה מתוך זה שאנחנו מקיימים ביקורים שוטפים במעונות היום.

גילה יקותיאלי: ב-1 לספטמבר, זה היה יום פתיחת שנת הלימודים, ביקרתי במעון לצורך איזשהו בירור ביחד עם האדריכלית, היועצת שמלווה את המשרד, כדי לבדוק משהו בנושא המבנה של המעון.

גילה יקותיאלי: לפני שאני מתייחסת לביקור שהתקיים ב-1 בספטמבר, הייתי רוצה להתייחס לשנתיים שקדמו לתאריך זה.

גילה יקותיאלי: בשנת הלימודים הראשונה, עם פתיחת המעון, המעון נפתח עבור ילדי משרד הקליטה כפי שפנו אלי וביקשו את פתיחתו.

גילה יקותיאלי: בשנה הראשונה שהוא פעל, באמת היו שם רק ילדי עולים.

גילה יקותיאלי: בשנה השנייה החל שילוב של ילדים נוספים.

שלמה מולה: כאשר אתם ראיתם שבגן הזה נמצאים רק ילדים עולים מאתיופיה, האם היו לכם איזה שהם הרהורים ומחשבות לגבי התקינות של המצב הזה?

גילה יקותיאלי: פנו אלי בבקשה לסייע בפתיחת המעון כדי לתת מענה.

שלמה מולה: אני שואל אותך כמפקחת משרד התעשייה.

שלמה מולה: האם מבחינתך, כאשר יש – ואני משתמש במושג קשה – גטו של ילדים עולים מאתיופיה, האם מבחינתך כמפקחת זה סביר ואת יכולה לעבור על זה לסדר היום.

גילה יקותיאלי: במעונות היום שלנו משולבים כלל ילדי ישראל.

שלמה מולה: לכן את מפקחת גם עליהם.

שלמה מולה: חלק מהתקציב שמגיע לשם, אתם מעבירים אותו באמצעות ההתקשרות הסוכנותית.

שלמה מולה: את רואה שאתם מעבירים כסף, יש מעון של ילדים יוצאי אתיופיה בלבד, ודעתך נחה או שדעתם של אנשי המקצוע האחרים במשרד שלכם לא כזאת?

גילה יקותיאלי: אני יכולה להסביר לך שכפי שאני קיבלתי את הדברים והבנתי אותם, מרכז קליטה נורית קיבל בעבר שירות לילדי מעון יום במעון שנסגר.

גילה יקותיאלי: נעשתה פנייה אלי לסייע בפתיחת המעון החדש באוצר החיים, כדי לתת מענה לילדי מרכז נורית שאין להם מענה אחר.

קריאה: את יכולה לומר מי פנה אליך?

גילה יקותיאלי: פנתה אלי מנהלת העמותה של אוצר החיים.

גילה יקותיאלי: זאת פנייה כמו פנייה של כל גורם מפעיל שפונה אלינו.

קריאה: לא הסוכנות פנתה.

גילה יקותיאלי: לא הסוכנות פנתה אלי.

גילה יקותיאלי: מי שפונה אלינו כדי לקבל הכרה וסמל, זה גורם מפעיל.

גילה יקותיאלי: גורם מפעיל יכול להיות עמותת ויצ"ו, נעמ"ת או אוצר החיים.

שלמה מולה: את יכולה להשכיל אותנו ולומר מה התנאים אותם אתם דורשים מאותו גורם מפעיל לפני שאתם נותנים אישור?

גילה יקותיאלי: אנחנו דורשים לבצע את ההתאמות לפרוגרמה של משרד התעשייה.

שלמה מולה: אתם לוקחים בחשבון את שאלת האינטגרציה לעולים?

שלמה מולה: או שזה לא על הפרק?

גילה יקותיאלי: ברור שאנחנו בעד אינטגרציה וכאשר החלה האינטגרציה בשנה שעברה, אני אפילו בירכתי עליה ועודדתי אותה.

גילה יקותיאלי: מבחינתנו אנחנו מכירים במעונות משולבים.

יצחק דסה: השאלה אם אתם דורשים כחלק מהתנאים שלכם לתת רשיון, האם אתם דורשים שגם הטרוגניות היא חובה.

גילה יקותיאלי: על פי הנוהל שלנו, החלוקה נעשית אך ורק על פי קבוצות גיל ולא לפי מדד אחר.

גילה יקותיאלי: בגילאי אפס עד שלוש יש שלוש קבוצות גיל וזאת החלוקה שנדרשת מהמעון.

גילה יקותיאלי: בשנתיים הקודמות, אני לא ראיתי שם דבר כזה וגם פגשתי את המגשרת של המעון וכל תלונה לא התקבלה אצלנו בנושא.

גילה יקותיאלי: אם הייתה מתקבלת תלונה, אני מיד הייתי נזעקת למעון ובודקת את הדברים.

גילה יקותיאלי: לא קיבלנו כל תלונה.

גילה יקותיאלי: אני מדברת על השנתיים הקודמות.

גילה יקותיאלי: התלונה הראשונה שהתקבלה אצלנו – לא אצלנו אלא ראיתי את הכתבה כמו שכל עם ישראל נחשף אליה בטלוויזיה ונדרשתי לתת תגובה – בעקבותיה הגעתי למעון.

ליה שמטוב: כאשר הגעת למעון, מה ראית?

גילה יקותיאלי: הגעתי למעון וראיתי קודם כל שיש כיתת תינוקות משולבת ורשמתי את זה במסמך שהגשתי למשרד.

עליזה ביטון: עם מיטות ומזרנים?

גילה יקותיאלי: בכיתת התינוקות היו גם ילדי עולים וגם ילדי אימהות עובדות.

גילה יקותיאלי: שבעה ועוד שישה ילדים והיו שתי כיתות בהן היו 18 ילדי עולים ובכיתה השנייה היו 25 ילדי אימהות עובדות.

גילה יקותיאלי: זה מה שראיתי באותו יום.

גילה יקותיאלי: ביקשתי באופן מיידי לעשות שיבוץ מחדש של הכיתות על פי גילאי הילדים.

ליה שמטוב: תודה.

ליה שמטוב: חבר הכנסת בן-סימון, אתה ביקשת את הדיון.

דניאל בן-סימון: במקביל לישיבה הזאת מתקיים דיון בוועדה אחרת ומדובר בכסף רב ואנחנו נקרעים בין ישיבה בועדת הכספים לבין ישיבה בוועדה הזאת שהיא יותר חשובה אבל אין מה לעשות, הכסף בא משם.

דניאל בן-סימון: אני רוצה לשאול אותך שאלה גבירתי נציגת משרד התעשייה ואני שואל לדעתך באופן אישי.

דניאל בן-סימון: מה דעתך באופן אישי אם מעון לילדים רוצה לפתוח ולהגביל את המקום רק לילדים ישראלים, האם מותר לו?

דניאל בן-סימון: האם זאת זכותו הטבעית לבחור ילדים על פי זה שהם נולדו בישראל להורים שעלו למשל מאירופה?

דניאל בן-סימון: האם זאת זכותם לקבל ילדים על פי בחירה אישית שלהם?

גילה יקותיאלי: באופן אישי אתה שואל אותי?

דניאל בן-סימון: כן.

גילה יקותיאלי: כמובן שאני נגד כל אפליה.

גילה יקותיאלי: היו לי הרבה תלמידים אתיופים, עולים מאתיופיה, שהיו תלמידים למופת.

גילה יקותיאלי: בוודאי שאני לא נמצאת בקטע הזה.

דניאל בן-סימון: את לא נמצאת בקטע הזה.

גילה יקותיאלי: ממש לא.

דניאל בן-סימון: האם יש בעיה ספציפית ביחס לילדים עם צבע כהה?

דניאל בן-סימון: האם את מודעת לכך שיש בעיה כזאת?

גילה יקותיאלי: לא.

גילה יקותיאלי: אני לא מודעת לזה.

גילה יקותיאלי: במעונות היום שאנחנו מפקחים ומבקרים בהם, יש ילדים משולבים לאימהות עובדים וילדים עולים.

דניאל בן-סימון: האם לחשו על אוזנך והיו הורים שאמרו לך שהם מעדיפים גן הומוגני?

דניאל בן-סימון: שהם מעדיפים כמה שפחות ילדים אתיופים?

גילה יקותיאלי: אף פעם לא שמעתי דבר כזה.

דניאל בן-סימון: כלומר, אין בעיה כזאת.

גילה יקותיאלי: אני לא נתקלתי בבעיה כזאת.

דניאל בן-סימון: יש איחוד מלא בין כולם.

גילה יקותיאלי: אני לא נתקלתי בדבר כזה שפנו אלי ואמרו לי משהו מהסוג הזה או בסגנון הזה.

גילה יקותיאלי: הורים רשאים לרשום את הילדים שלהם לכל מעון במידה שיש בו מקום.

שלמה מולה: את אומרת שאת ביקרת במקום ב-1 בספטמבר.

שלמה מולה: מה-1 בספטמבר עד ה-5 במאי, אחרי פרסום הכתבה.

שלמה מולה: מה קרה מה-1 בספטמבר?

גילה יקותיאלי: עד ה-29 באפריל, אז ביקרתי במקום.

שלמה מולה: בסדר, לא משנה, מבחינתי ספטמבר, אוקטובר, נובמבר, דצמבר, ינואר, פברואר, מרץ, אפריל – חצי שנה.

שלמה מולה: זה נראה לך תקין?

שלמה מולה: משרד ממשלתי שיש לו חובת פיקוח על פי חוק – ואני מחזיק את החוק וחובת הפיקוח היא שלכם – נראה לך תקין שמשרד התעשייה לא שולח מישהו גם לגן הכי טוב כדי לתת לו ציון חיובי?

שלמה מולה: נראה לך שזה תקין שאף מפקח לא מגיע לשם?

שלמה מולה: זאת שאלה אחת.

גילה יקותיאלי: הסוגיה הזאת שאתה מעלה היא סוגיה די בעייתית.

גילה יקותיאלי: יש לנו במחוז כ-260 מעונות יום ומפקחת אחת בלבד שמפקחת על המעונות.

גילה יקותיאלי: מתוך כך היא מגיעה למעון בטווח של שנה וחצי-שנתיים אלא אם כן מתקבלת תלונה ואז אנחנו באמת מבקרים שם.

שלמה מולה: בקיצור, אני יכול לסגור את הבסטה ולומר שבמשרד התעשייה אין מפקחים למעונות ציבוריים או פרטיים.

גילה יקותיאלי: זה דבר ידוע.

שלמה מולה: זה דבר ידוע.

גילה יקותיאלי: יש שמונה מפקחים בכל הארץ.

גילה יקותיאלי: זה דבר ידוע וזה לא דבר חדש.

שלמה מולה: אם זה כך, למה שלא תהיה אפליה?

שלמה מולה: שאלה שנייה שאני רוצה לשאול היא ברמת מדיניות שלכם.

שלמה מולה: מדובר בילדים עולים ואת אומרת שהמפעילים פנו אליכם בבקשה לפתוח את המעון.

שלמה מולה: באתם בדברים עם הסוכנות?

שלמה מולה: ישבתם אתם כדי לבדוק מה טוב לעולים?

שלמה מולה: למה לא הצעתם להם לפתוח את המעון שהיה במרכז הקליטה נורית, אותו אני סגרתי בתפקידי הקודם?

שלמה מולה: למה לא פתחתם את המעון הזה מחדש בתוך מרכז הקליטה?

שלמה מולה: המדינה הייתה יכולה לחסוך מיליוני שקלים על הסעות.

שלמה מולה: אני יכול לומר לך כמה עולות ההסעות של כל הילדים יוצאי אתיופיה בבאר שבע – מדובר ביותר ממיליון וחצי שקלים.

שלמה מולה: איפה הייתם?

שלמה מולה: את יכולה לומר לנו שטעיתם?

שלמה מולה: אני מחפש מישהו שיבוא ויאמר לי שכאן הייתה תקלה.

שלמה מולה: המנהלת שם אומרת שהכל היה נפלא אבל אנחנו יודעים שזה לא היה נפלא למרות שעם עובדות וצילומים קשה להתווכח.

שלמה מולה: אני שואל אתכם, אתם כמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, ואומר שאני חושב שאתם לא עשיתם את עבודתכם.

גילה יקותיאלי: אלינו פונים גורמים מפעילים כדי לפתוח מעון יום.

גילה יקותיאלי: אנחנו לא נמצאים באיזשהו דו-שיח עם הסוכנות או עם מרכז הקליטה אלא אם כן פונים אלינו.

גילה יקותיאלי: אלינו פונה הגורם המפעיל וזאת הפרוצדורה.

גילה יקותיאלי: הוא פונה, הוא מבקש לפתוח מעון.

גילה יקותיאלי: אנחנו עושים לו את כל התהליך ובמקרה הזה מדובר ברשת ארצית שמפעילה מעונות יום בכל הארץ, ומן הסתם עשינו את הפרוצדורה השגרתית לפתיחת המעון.

שלמה מולה: אתם מעבירים את התקציב, אתם משלמים כסף ואני זוכר את שרה חורש שבזמנו לפני כל חשבונית, הייתה מבקשת לקבל דיווח.

גילה יקותיאלי: שרה חורש בעבר היא ממרכז להכשרה מקצועית.

גילה יקותיאלי: אנחנו אגף מעונות יום.

שלמה מולה: עכשיו יש מפקחת אחרת.

שלמה מולה: כאשר אתם מעבירים כסף ציבורי לאותו גוף מפעיל, אתם לא שואלים שאלות לגבי טיב השירות?

שלמה מולה: הרי אני קונה שירות.

שלמה מולה: אתם בשם האזרחים מעבירים כסף עבור המשפחות שלא משלמות.

שלמה מולה: אתם לא דורשים דרישה מינימלית של מה קורה באמת, האם המקום נקי, האם הוא מסודר?

שלמה מולה: איך את יודעת בכלל אם כאשר מעבירים לך רשימה שמית של הילדים, הם אכן נמצאים שם?

שלמה מולה: איך את יודעת את זה אם את לא מפקחת?

גילה יקותיאלי: אנחנו ביקרנו במעון.

גילה יקותיאלי: אמרתי שביקשנו גם ב-1 בספטמבר וגם במאי 2008.

גילה יקותיאלי: ביקרנו במעון והדברים נראו בסדר.

גילה יקותיאלי: בדקנו את הדברים והם נראו בסדר.

שלמה מולה: אני שואל אותך אפילו מעבר לשאלת ה-נראה.

שלמה מולה: את מעבירה כל חודש כסף לאותו מעון, יותר מ-1,500-1,600 שקלים לילד, ואת פשוט לא מפקחת ויודעת למה את מעבירה את הכסף.

גילה יקותיאלי: אנחנו מפקחים במידת האפשר.

גילה יקותיאלי: אמרתי לך שיש לנו כוח אדם מוגבל ועל פי זה אנחנו פועלים.

ליה שמטוב: הבנו שיש בעיה של הפקחים.

ליה שמטוב: שמענו היום סיפור על העובדות הסוציאליות שגם שם אין מספיק עובדות ולכל עובד סוציאלי יש מקרים רבים לטפל בהם.

ליה שמטוב: אתם לפעמים מטלפנים ועושים איזשהו סקר?

גילה יקותיאלי: אנחנו כל הזמן בקשר עם המפקחת הפדגוגית של המעון כדי לבדוק שנעשית שם עשייה חינוכית כהלכה.

גילה יקותיאלי: גם בביקורים שביקרנו בדקנו שהאוכל שניתן הוא כהלכה ושהמקום מתוחזק כהלכה.

ליה שמטוב: אני מתכוונת לכך שאתם מפקחים על איקס גני ילדים והשאלה היא האם פעם הרמתם טלפון אל הורה כלשהו כדי לשאול אותו אם הוא מרוצה מהגן.

גילה יקותיאלי: אנחנו לא יכולים לעשות את זה.

גילה יקותיאלי: יש 11 אלף הורים במחוז.

גילה יקותיאלי: אנחנו לא יכולים לעשות דבר כזה.

גילה יקותיאלי: אף אחד לא עושה את זה.

ליה שמטוב: אנחנו שבעה מיליון אנשים במדינה, אבל כאשר עושים סקר, עושים אותו על אלף אנשים או על 500 אנשים.

גילה יקותיאלי: כאשר פונים אלינו בתלונה, אנחנו בודקים אותה לעומק ומשקיעים שם את כל אנרגיות הזמן כדי, אם יש צורך, לתקן ולוודא שהדברים הם כהלכה.

גילה יקותיאלי: לא נתקבלה כל תלונה.

גילה יקותיאלי: זה לא שלא ראיתי מגשרת במעון

ליה שמטוב: נציגי הסוכנות, בבקשה.

סיום: אני מנהל אזור הדרום במחלקה לעלייה וקליטה בסוכנות היהודית.

סיום: עם פרסום הכתבה, נדהמנו והופתענו מהדברים שקרו שם.

סיום: אני אומר את דבריי ולאחר סיומם, אם תרצו, אשיב על כל שאלה שאשאל, אבל אני מבקש לתת לי לסיים את דבריי.

סיום: הכתבה הדהימה גם אותנו.

סיום: אני כאדם וכבעל תפקיד בכיר בסוכנות היהודית, השאלה הראשונה ששאלתי את עצמי הייתה איך אני, כמי שממונה על הקליטה במחוז הדרום, לא ידעתי את הדברים.

סיום: ביום חמישי בבוקר הוצאנו מכתב למפקחת, לגברת ביטון שישבה כאן ודיברה ותיארה את מה מתרחש שם, והמסר היה חד וברור, שזה מנוגד להשקפת עולמנו, לתפיסתה ומטרותיה של המחלקה לעלייה וקליטה של הסוכנות היהודית ואם תוך ימים הילדים האלה לא ישולבו ככל הילדים בארץ, אנחנו נוציא את הילדים ונעביר אותם לגנים ולמעונות אחרים בשיתוף ובהסכמה של ההורים אותה חייבים לקבל.

סיום: ביום שני הגעתי למרכז הקליטה נורית, כינסתי את העולים ודיברתי אתם.

סיום: שאלתי אותם שתי שאלות: ראשית, אני תוהה ושואל את עצמי האם הייתה כאן תקלה של המחלקה לעלייה וקליטה, של צוות מרכז הקליטה, בגין העובדה שלא ידענו שהדבר הזה מתרחש במעון, כאשר יש בו הפרדה ואפליה.

סיום: שאלה שנייה ששאלתי אותם אמרה שנכון, הם עולים חדשים, אבל העולים במרכז הקליטה – אני מתחבר לדברים שאמר חבר הכנסת שלמה מולה – נמצאים כאן כבר שנה שלישית ואלה לא עולים שהגיעו בשנתיים האחרונות.

סיום: אמרתי להם שאם הם לא ידעו, אני מוטרד ומודאג מאוד.

סיום: כהורים, אם אתם ידעתם ולא דיווחתם לנו, זה עוד יותר מטריד אותי.

שלמה מולה: למה אתה מטיל את האחריות רק על ההורים?

סיום: קודם כל אמרתי שיש תקלה.

שלמה מולה: אני מצפה ממך שאתה תבוא ותאמר לנו כי מדינת ישראל היא המממנת והסוכנות לא מממנת חוץ מאשר מתן קורת הגג.

שלמה מולה: המדינה מממנת מתורגמן, המדינה מממנת אם בית, המדינה מממנת מנהל מרכז קליטה, המדינה מממנת כדי שאתם תעשו סדנאות להורים שיוכלו לפקח, וגם אם ההורים לא ידעו, זה כישלון שלכם.

סיום: נכון.

שלמה מולה: לא צריך להפיל את האחריות על ההורים ולא צריך לצאת ידי חובה בקיום האסיפה.

סיום: אני חוזר על מה שאמרתי.

סיום: השאלה הראשונה ששאלתי, אמרתי שהייתה תקלה של צוות מרכז הקליטה שלא ידע על עובדת ההפרדה ושל אי שילוב הילדים במעון.

ליה שמטוב: אתם לא מבקרים שם?

אבי מספין: התקלה הייתה כי הצוות לא ידע או שלא נתן את דעתו על כך?

אבי מספין: האימא כאן אמרה שהיא סיפרה לאם הבית, כך שזה לא שהיא לא ידעה.

סיום: תנו לי לסיים את דבריי ולאחר מכן אשיב על השאלות, כולל השאלה הזאת.

סיום: אמרתי, לקחתי אחריות ואמרתי שיש כאן תקלה ואני צריך לבדוק אותה ואנחנו אכן נבדוק אותה.

סיום: בתוכן המכתב אמרתי שאם הילדים לא ישולבו, אנחנו מטפלים בזה.

שלמה מולה: זאת לא יכולה להיות תקלה.

שלמה מולה: אתה שומע – ואני שומע טוב, בדיוק כמוך – המפקחת אומרת שהגנים האלה הם כבר לא רק בשנה הזאת אלא זה כבר היה.

שלמה מולה: בנוסף לכך אומרת לך האימא שמישהו מצוות מרכז הקליטה אמר לה שלא רק הילדים שלה נמצאים במעון אלא זה היה גם לגבי ילדים אחרים.

שלמה מולה: זאת אומרת, אפשר להניח שילדים אחרים עברו במעון שהוא רק ליוצאי אתיופיה והכל היה בסדר.

סיום: יש כאן שתי שאלות ואני אתייחס.

סיום: דובר על השנתיים הראשונות של המעון שנפתח בעקבות היעדר גני ילדים בסביבה ומדובר בגנים דתיים מאחר שהעולים עוברים השבה ליהדות, קרי, גיור.

סיום: לכן כולם משולבים במערכת חינוך דתית.

סיום: מכיוון שהיה חוסר בגני ילדים שמותאמים לצורכי הילדים שומרים אורח חיים דתי, כפי שציינתי, ביקשו מהמפעילים לפתוח גנים לילדים.

שלמה מולה: לא גן ילדים אלא מעון.

שלמה מולה: אין חובה לשלוח את הילדים למעון דתי.

שלמה מולה: אין חובה כזאת ושום רב לא קבע זאת.

שלמה מולה: בתקופה שלי אף הורה לא נדרש לשלוח את הבן שלו למעון דתי.

סיום: זה חלק מתהליך הגיור של העולים.

סיום: אם אתה תצליח לחוקק חוק ולשנות את הדבר, אני אצביע בעד.

ליה שמטוב: דרך אגב, יש מטפלות שהן יוצאות אתיופיה?

עליזה ביטון: כן.

גיל אלנה: הייתה עובדת אחת אתיופיות אבל פיטרו אותה בגלל שהיא העירה לגבי האוכל במקום.

עליזה ביטון: חבל שלא הבאת לכאן את מכתב הפיטורין כדי להוכיח.

גיל אלנה: עדיין לא אמרתי את דבריי אבל כאשר יגיע תורי, אני אומר לך בדיוק את מה שיש לי לומר.

עליזה ביטון: יש שם טיפול מאוד מסור.

עליזה ביטון: למה לא קיבלנו דברים?

עליזה ביטון: למה אין ניירות?

עליזה ביטון: למה אין אסמכתא אחת שמעידה על כך שפעם אחת הייתה תלונה?

עליזה ביטון: עכשיו אפשר לומר הכל, אפשר לומר עולם ומלואו, אבל אני רוצה אסמכתאות.

שלמה מולה: אנחנו לא בבית משפט.

סיום: חבר הכנסת שלמה מולה שאל שאלה ואני רוצה להשיב לו.

סיום: המעון הזה נפתח בהשקעת הסכום שהיא ציינה.

סיום: אני לא בקיא בסכומים ואני לא חותם על הסכום הזה.

עליזה ביטון: יש לי כאן חשבונות.

סיום: אני מאמין לך.

סיום: לגבי המקרה הספציפי הזה, אני מאמין לך.

סיום: המעון נפתח וכאשר הוא נפתח, אני רוצה להדגיש ולומר, הוא לא נפתח עבור ילדי העולים בלבד.

סיום: כל הזמן הסוכנות אמרה שהיא בעד שילוב וציפינו שיהיה שילוב, והם אמרו שכך יהיה.

שלמה מולה: איך פיקחתם על כך שמתקיים שילוב?

סיום: במחלקה לעלייה וקליטה יש נוהל שצוות מרכז הקליטה מחויב לבקר אחת לחודש במעון.

סיום: את התקלה הזאת אני באופן אישי בודק.

שלמה מולה: בלי כל קשר, האם אתה יכול לומר לנו, האם אם הבית, לפי הטופס שהיה מוכן, שבזמנו אנחנו הכנו, שהייתה צריכה לדווח, מתי בפעם האחרונה ביקרה במעון הזה?

שלמה מולה: מותר גם לומר שלא היה ביקור במשך שנה וחצי אבל אני רוצה לדעת כמה פעמים ביקר צוות מרכז הקליטה בגן הזה וכמה פעמים ביקרו בגנים נוספים, אם בכלל.

שלמה מולה: תאמר לי מתי בפעם האחרונה קיבלתם דיווח על ביקור כזה.

שלמה מולה: אם לא באת מוכן, זה גם בסדר.

סיום: דליה, אם הבית שרשמה את הילדים למעון ושביקרה במעון, לפני מספר חודשים יצאה לגמלאות.

סיום: יצאנו למכרז וקלטנו מישהי אחרת שנכנסה לתפקיד.

סיום: דליה ביקרה ושאלנו אותה.

סיום: היא לא נמצאת במערכת אבל שאלנו אותה כדי באמת לבדוק את עצמנו, האם הסיפור התחיל עוד מימים ימימה והיא ידעה אבל לא דיווחה על כך.

סיום: אם היא ידעה ולא דיווחה, זה סיפור בפני עצמו.

סיום: אם היא דיווחה למישהו וזה לא טופל, גם זאת בעיה.

סיום: היא אמרה שהיא ביקרה ולא ידעה שיש אפליה מוחלטת בתוך המעון.

ליה שמטוב: היא אמרה שהיא ביקרה ולא ידעה.

סיום: ביקרה ולא ראתה.

ליה שמטוב: כאשר היא ביקרה, מה היא ראתה?

סיום: אני חוזר ואומר שלגבי השנה הזאת, הם קלטו ילדים ישראלים שהצטרפו לגן כי לפני כן הטענה היא שילדים אחרים לא נקלטו ולא הגיעו לשם, אין כאן עניין של הפרדה כי היו רק ילדים מהקהילה וזה מאחר שילדים אחרים לא נרשמו.

שלמה מולה: אתה אומר דבר יותר חמור.

שלמה מולה: אני חוזר ואומר לך שהמטרה של הסעת הילדים ממרכז הקליטה נורית במשך עשר דקות או רבע שעה מסביב למטרופולין של באר שבע הייתה כדי ליצור שילוב.

שלמה מולה: נניח היא אומרת שיש גן רק לעולים מאתיופיה, למה אתם לא נקטתם אמצעים או משהו כדי לומר שאתם לא מוכנים למעון בו יש רק ילדים יוצאי אתיופיה?

שלמה מולה: אני אומר לך בכנות שאתם פשוט לא ידעתם ולא תפקדתם וכל מה שהיה עם הגנים האלה, המערכת שלכם קרסה והיא לא מתפקדת.

שלמה מולה: אני מוכן לקבל את זה.

שלמה מולה: לא יכול להיות שההסעה מגיעה בבוקר, לוקחת את האימהות, מפזרים את הילדים ואז אתה בא ואומר לנו שהיו רק ילדים יוצאי אתיופיה ועכשיו מגיעים גם ילדים אחרים.

גילה יקותיאלי: בשנה השנייה היה שילוב של ילדי אימהות עובדות בתוך הכיתות.

גילה יקותיאלי: לא היו הרבה מבחינה מספרית, היו שמונה ילדים, אבל הם שולבו בתוך הכיתות.

גילה יקותיאלי: בשנה שעברה היו בסך הכל שתי כיתות, 32 ילדים מתוכם 27 ילדי עולים וחמישה ילדי אימהות עובדות.

שלמה מולה: זה ממש לא שילוב.

דניאל בן-סימון: גבירתי היושבת ראש, צריך להגן על האורחים מפני שלמה מולה שמתחקר אותם.

דניאל בן-סימון: מעבר לתקלה הזאת, אני מבקש שאשר יענה לי בכנות.

דניאל בן-סימון: אתה מתרשם שיש גזענות בחברה הישראלית כלפי העולים מאתיופיה?

קריאה: זה ברור.

דניאל בן-סימון: אני שואל את אשר.

דניאל בן-סימון: הוא עובד הסוכנות ואני שואל האם הוא מרגיש בשינוי או שבעצם השילוב הוא דבר שמקובל.

סיום: בחברה הישראלית יש אפליה.

סיום: עוד יותר מטריד אותי כאשר מדובר בילדים שחלקם אולי נולדו כאן והם בני שלוש.

סיום: אחרי כן אנחנו מופתעים מדוע הבחורים האלה שמגיעים לגיל 18 ומתגייסים לצבא, לא מצליחים להשתלב.

סיום: אם הם לא ישתלבו בגני הילדים ובבתי הספר, לא יהיה שילוב בעתיד.

דניאל בן-סימון: כלומר, אתה אומר שזה נובע מאפליה וגזענות.

סיום: מאפליה.

סיום: חד משמעית.

דניאל בן-סימון: זאת אומרת, זאת לא תקלה.

דניאל בן-סימון: זה משהו הרבה יותר גדול מזה.

סיום: נכון.

סיום: כנראה שצריך לפקח עוד יותר מאשר הפיקוח נעשה עתה.

דניאל בן-סימון: אתה אומר שההורים "הישראלים" לא רוצים שהילדים שלהם ילמדו או ישהו עם ילדים מאתיופיה.

סיום: יש הורים בחברה הישראלית שלא ישמחו לשלב את ילדיהם ביחד עם ילדי העולים.

דניאל בן-סימון: זאת אומרת, התקלה שאתה מדבר עליה עכשיו בגן הזה, היא בעצם תקלה אבל היא מגירה בארון הרבה יותר גדול שנקרא אפליה וגזענות כלפי ילדים מאתיופיה.

סיום: חד משמעית כן.

דניאל בן-סימון: תודה רבה.

ליה שמטוב: משרד הקליטה, בבקשה.

דוד יאסו: בוקר טוב.

דוד יאסו: אני מנהל אגף קליטת עולי אתיופיה במשרד הקליטה.

דוד יאסו: אני באמת מברך על הדיון.

דוד יאסו: כמו כולכם, גם אני הופתעתי עת צפיתי בכתבה בחדשות הטלוויזיה.

דוד יאסו: אני גר בבאר-שבע משנת 1982 ואני מכיר את המערכות שפועלות שם.

דוד יאסו: באר-שבע, אני חייב לציין כאן, היא עיר שאיכפת לה ושהיא קולטת עלייה.

דוד יאסו: בבאר-שבע שלושה מרכזי קליטה.

דוד יאסו: כאשר היו לנו מרכזי קליטה מחוץ לבאר-שבע, בטללים וברתמים, באר-שבע קלטה את התלמידים משם אצלה, כך שהם למדו בבאר-שבע במערכות של העיר.

דוד יאסו: זה קורה כאשר כל יתר הישובים, ואני מסתובב בכל הארץ, גורמים לכל התקלות.

דוד יאסו: באמת פעם ראשונה שדבר כזה קרה וזאת תקלה.

דוד יאסו: אני יותר מופתע מהדיווחים שלך גבירתי.

דוד יאסו: אני רוצה לומר לך שתושב באר-שבע שילד שלו נמצא באותו גן והוא אומר שהוא רוצה להישאר לבד ושהם יישארו בשלהם.

דוד יאסו: המשפט הזה דקר אותי חזק ואת זה אנחנו שומעים מאחד ההורים במקום שנמצאים בהפרדה.

דוד יאסו: לא יכול להיות.

דוד יאסו: אני כמוך עובד מערכת ולא יכול להיות שאת לא יכולה לומר לי כאן כרגע שאין הפרדה.

דוד יאסו: יש הפרדה.

דוד יאסו: יש הפרדה ובואו נודה בזה.

דוד יאסו: איך אנחנו יכולים לתקן.

דוד יאסו: האם יש לנו אפשרות, דרכים ואמצעים?

דוד יאסו: או שלא, אנחנו נשארים באותו מצב.

דוד יאסו: לא יכול להיות ששבוע לפני מתקיים בבית המשפט דיון על הפרדה של אשכנזים וספרדים, ואותו ספרדי בא ועושה את ההפרדה בין הספרדי לאתיופי.

דוד יאסו: זה קיים.

דוד יאסו: כל מה שתאמרי, אני מכבד אותך, אבל אני אומר לך שזה לא כך.

שלמה מולה: אני רוצה לשאול אותך.

שלמה מולה: אתה אחראי ומעביר את התקציבים לסוכנות.

שלמה מולה: כל תקציב ההפעלה הוא עליך.

שלמה מולה: מדובר בסדנאות להורים, בתוכניות סומכות שמתקיימות אחר הצהרים, משכורות לאימהות הבית וכן הלאה.

שלמה מולה: איזה סוג של פיקוח יש לך לגבי טיב הפעילות בתוך מרכז הקליטה?

שלמה מולה: מה אתה עושה?

שלמה מולה: איך אתה עולה על תקלות?

שלמה מולה: נניח הסוכנות לא עלתה עליהן, אבל באמצעות הדיווחים אתה כן עולה על זה.

שלמה מולה: תאמר לי אתה איזה סוג של פיקוח יש לכם במשרד הקליטה.

דוד יאסו: כפי שאמרת, כל נושא תקצוב והפעלה של מרכזי הקליטה הוא על-ידי משרד הקליטה ועל ידי.

דוד יאסו: זה מבחינת הפיקוח, מבחינת התקצוב ומבחינת הבקרה.

דוד יאסו: גבירתי היושבת ראש, נשאלה על ידי ההורים שאלה בראשית הישיבה ואני רוצה לצרף אותה לשאלתו של חבר הכנסת מולה.

דוד יאסו: נאמר שהם לא משלמים.

דוד יאסו: יוצאי אתיופיה שנמצאים במרכזי הקליטה, כל הוצאה שלהם עבור כלכלה, חינוך וכולי, הכל מתוקצב על ידי הממשלה.

דוד יאסו: להורים אין אפשרות ואין להם משאבים ולכן הם לא מממנים.

דוד יאסו: למשרד הקליטה יש הסכם מסגרת עם הסוכנות היהודית והסוכנות היהודית היא המפעילה ונקבעו כללים.

דוד יאסו: במבשרת ציון למשל יש מעון בתוך מרכז הקליטה והמעון הוא על טוהרת יוצאי אתיופיה כי במבשרת יש 1,300 נפשות.

דוד יאסו: ההוצאות בגין ההסעות, כפי שציין חבר הכנסת מולה, הן מעל מיליון שקלים והסכום הזה הוא רק עבור הסעות בתוך באר שבע – וזה גם נאמר לסוכנות היהודית – וזאת כדי שהילדים האלה יפוזרו וישולבו בכל גני הילדים או בתוך הפעוטונים.

דוד יאסו: הפיקוח שלי הוא הדיווח שאני מקבל בהתאם להנחיה שאני נותן בסיכום עם הסוכנות היהודית.

דוד יאסו: אני חייב להאמין לדיווח של הסוכנות היהודית אותו אני מקבל.

דוד יאסו: הבקרה שלי על כל ילד, על מכפלה של ילד, אני בודק.

דוד יאסו: בימים אלה התקציבאים שלי בודקים את כל הדברים האלה.

דוד יאסו: לשאלתך, חבר הכנסת מולה.

דוד יאסו: יוצאי אתיופיה, במיוחד העולים החדשים שמגיעים, אם מדובר בפעוטון או בכיתה י"ב, מחויבים ללכת למערכת דתית.

דוד יאסו: לא קיים מקום אחד בו הולכים למערכת לא דתית.

דוד יאסו: זאת החובה ואתה יודע את זה.

דניאל בן-סימון: היושבת ראש לא יודעת על מה אתה מדבר ואני רוצה לשאול שאלה.

דניאל בן-סימון: למרות שהצבע שלי דהה עם הזמן, הייתי הרבה יותר כהה.

דניאל בן-סימון: כאשר עליתי לארץ, הפנו אותי לזרם דתי.

דניאל בן-סימון: לא הייתי דתי.

דניאל בן-סימון: שאלתי למה, ואמרו לי כי אני בא ממקום שכולם בו דתיים.

דניאל בן-סימון: אמרו לי שאני ספרדי.

דניאל בן-סימון: זה היה לפני 38 שנים.

דניאל בן-סימון: האם עד היום כל מי שנגוע בספרדיות או בצבע כהה או אתיופי מופנה אוטומטית לזרם הדתי?

דניאל בן-סימון: האם המחלה הזאת לא פסקה?

דוד יאסו: לא פסקה.

דוד יאסו: אמנם אני לא נציג משרד הדתות, אבל על פי ההחלטה של הרב הראשי עמאר, כל העולים שמגיעים היום, עד שלא מסיימים את ההשבה ליהדותם, מוזרמים למערכת החינוך הדתית.

דניאל בן-סימון: רק עולי אתיופיה.

דוד יאסו: עולי אתיופי.

דניאל בן-סימון: בלבד.

דוד יאסו: אני מדבר על עולי אתיופיה.

דניאל בן-סימון: אם כן, פתרו חלקית את הבעיה.

דוד יאסו: לא יודע.

דניאל בן-סימון: מישהו יכול לתת תשובה יותר מוסמכת בעניין הזה או שזאת התשובה?

דניאל בן-סימון: זאת התשובה.

קריאה: אני הייתי בין הקולטים שדל הקהילה בבית שאן, אז הייתי ראש העיר, ושם כל אחד בחר איפה הוא רוצה ללמוד.

דוד יאסו: אני באתי בשנת 1981, אבל אני מדבר אתך על העלייה שמגיעה היום.

דוד יאסו: כמו שאמרתי, הפיקוח והבקרה נעשים על פי הדוחות שאני מקבל מהסוכנות היהודית.

דוד יאסו: אני חושב שלעיריית באר שבע המקרה לא מתאים, אבל כאן לא מדובר בעירייה.

דוד יאסו: אני חושב שהמערכת שמפעילה את הפעוטונים ואת המשפחתונים, כאן הבעיה.

דוד יאסו: אני יכול לומר שחלק מהילדים האלה מגיל אפס עד שלוש נולדו כאן בארץ ולא נולדו באתיופיה.

דוד יאסו: הם נולדו במרכזי הקליטה.

עליזה ביטון: לא.

עליזה ביטון: יש עובדות.

דוד יאסו: לכן אני חושב שצריך להוקיע את האפליה הזאת ואת ההפרדה.

דוד יאסו: אם הילדים האלה לא יהיו משולבים אני לא אעביר שקל אחד.

דניאל בן-סימון: מצוין.

דניאל בן-סימון: אני מבקש דבר אחד.

דניאל בן-סימון: יש עוד חצי שעה לדיון הזה והרבה אנשים טרם דיברו.

דניאל בן-סימון: אני מבקש לקצר בדברים, כך שכל אחד שירצה, יוכל להתייחס ולהשמיע את דעתו.

דניאל בן-סימון: נציג טבקה, איציק דסה, בבקשה.

יצחק דסה: תודה.

יצחק דסה: אני מנכ"ל טבקה.

יצחק דסה: אנחנו מלווים את המשפחות מאז חשיפת האירוע.

יצחק דסה: אנחנו גם מייצגים אותם בהליך המשפטי.

יצחק דסה: אני נפגשתי ביום ראשון עם ההורים והופתעתי לרעה.

יצחק דסה: התנאים מחפירים.

יצחק דסה: אחת האימהות שנמצאת כאן דיברה על כך שמכיוון שלבת שלה לא הייתה מיטה לישון, היא הלכה עם העגלה שלה והשאירה את העגלה שם.

יצחק דסה: היא השאירה את הילדה על העגלה ובסוף היום מצאה אותה בעגלה.

יצחק דסה: היא דיברה עם אנשי מרכז הקליטה והם דאגו לה למיטה שהגיעה בהמשך.

יצחק דסה: ביום אחר הסתבר שהילדה ממשיכה לישון בעגלה והאימא הבינה זאת כי היו לה סימנים על הכתף.

יצחק דסה: הגננת אמרה לה: זה מה יש, תקבלי או שלא תקבלי, זה מה יש.

יצחק דסה: ילד אחד שלא היה לו היכן לישון, ישב על כיסא, נמנם, נפל ונחבל במצחו ופונה לבית החולים.

עליזה ביטון: יש לך תיעוד?

עליזה ביטון: אלה דברים שאני לא מכירה.

דניאל בן-סימון: אני מבקש לא להפריע.

יצחק דסה: אני חייב לומר שהאימהות אוטנטיות ואני מאמין להן.

יצחק דסה: הייתה שיחה של שעה וחצי.

דניאל בן-סימון: אתה אומר שיש גם סימנים בגוף.

יצחק דסה: גם דווחו למרכז הקליטה ובמרכז הקליטה יודע שהיו אירועים כאלה.

יצחק דסה: אנחנו מדברים על ילד שנפל וחתך את הלשון שלו שנתפרה, אם מרכז הקליטה לא יודע את זה, זה חמור מאוד.

יצחק דסה: יש כאן ניסיון לגלגל את האחריות.

יצחק דסה: העירייה אומרת שזה לא באחריות שלה אלא זה באחריות משרד התעשייה.

יצחק דסה: אני מבקש מחברי הכנסת, אני חושב שצריך לעשות סדר, לא יכול להיות שעיריית באר שבע תאמר שזה לא באחריותה.

יצחק דסה: משרד התעשייה מבקר פעם בשנה ולמעשה הוא פטור.

שלמה מולה: אף אחד לא פטור מאחריות.

יצחק דסה: משרד התעשייה מגיע לביקור פעם בשנה, כך שזאת לא אינדיקציה.

יצחק דסה: אנחנו עדים כרגע למה שנאמר ואני מוטרד.

יצחק דסה: לא יכול להיות שניתן רשיון לגן ילדים ואין קריטריונים ברורים וחד-משמעיים.

יצחק דסה: אני חושב שצריך לקבוע תהליך תקין וקריטריונים ברורים לגבי מי רשאי לקבל רשיון להפעיל גן.

יצחק דסה: לא יכול להיות שעמותה שיש לה עניין פונה למשרד התעשייה ומשרד התעשייה לא בודק ונותן לה את הרשיון.

יצחק דסה: לא יכול להיות שאני מפקיד את ילדינו מגיל אפס עד גיל שלוש ואני מצפה שיחונכו לדמוקרטיה, לשוויון ולסובלנות, אבל הם בעצם מתחנכים על גזענות.

יצחק דסה: אי אפשר לתאר את זה אחרת.

יצחק דסה: בניגוד לדבריה של עליזה אני אומר שב-29 לאפריל התקיימה ישיבה עם אנשי מוקד הקליטה, עם נציג מרכז הקליטה ועורכת הדין שלנו, טלי, שיושבת כאן.

יצחק דסה: נציגת מרכז הקליטה שאלה האם היה ניסיון היום לערבב את הילדים העולים עם הילדים האברכים, ועליזה משיבה: ביום שלאחר פרסום הכתבה, היה בלבול ואנשים התנהגו לא טבעי וזה לא דבר רע.

יצחק דסה: יש כאן הפרדה והיא קיימת ואני מצפה מעליזה שתאמר שהם טעו ושהם לוקחים אחריות, כי זה חשוב.

יצחק דסה: אני אסיים ואומר שלא יכול להיות ש-ש"ס - כמי שנושאת את הדגל נגד הגזענות והאפליה, ואתם הרי כל הזמן טוענים לקיפוח ולאפליה – דווקא נציגה מטעמכם בעיריית באר-שבע, זו שאחראית להפעיל את הגן הזה, היא זו שבעצם מפרידה בין הילדים האלה.

יצחק דסה: אני כן מצפה שתבואו שהיא לא מטעמכם.

יצחק דסה: אני כן מצפה מעיריית באר שבע וגם ממשרד התעשייה וכל מי שנתן את הרשיון לעליזה, לפעול.

יצחק דסה: אני מבקש ראשית את הפיטורים של עליזה ושנית, לסגור את הגן הזה באופן חד משמעי.

יצחק דסה: הילדים חייבים להיות מפוזרים בין גני הילדים.

דניאל בן-סימון: תודה רבה.

דניאל בן-סימון: הדברים שלך ברורים ומדברים בעד עצמם.

דניאל בן-סימון: נציגי עיריית באר-שבע, בבקשה.

אבי וורצמן: אני סגן ראש עיריית באר-שבע, מחזיק תיק הרווחה.

אבי וורצמן: נמצאות אתי כאן גם מנהלת אגף הרווחה, גברת אסתר עמר, ורחל שמש שהיא המפקחת על מעונות היום והמשפחתונים שחשוב לומר שהם מתוקצבים על ידי משרד הרווחה.

אבי וורצמן: מי שמכיר את הניואנסים, זה ניואנס מאוד חשוב.

אבי וורצמן: אני אומר מילה על הדמוקרטיה בישראל.

אבי וורצמן: זה שדיון כה יכול להתקיים בגלל תלונה של הורה, זה החוזק של מדינת ישראל.

דניאל בן-סימון: יפה מאוד.

אבי וורצמן: דיון מכובד כל כך בוועדה מכובדת שמושקע בו כל כך הרבה זמן.

דניאל בן-סימון: לגופו של עניין.

אבי וורצמן: תן לומר כנציג השלטון המקומי משפט לטובת העניין.

אבי וורצמן: יושבים כאן הרבה חברים שהם מחזיקים בתפקידים בכירים בתוך המערכות בבאר-שבע.

אבי וורצמן: אני רוצה לומר שגם בעיריית באר-שבע עצמה משולבים יוצאי העדה בתפקידים חשובים.

אבי וורצמן: באגף שלנו יש עובדים ועובדות סוציאליות.

אבי וורצמן: אני מייצג את עיריית באר-שבע וחשוב לי שתשמעו את עמדת העירייה.

אבי וורצמן: תהיו סובלניים שתי דקות.

אבי וורצמן: הדיון הזה הוא דיון עקרוני והוא לא דיון ספציפי רק על המקרה.

שלמה מולה: גם על המקרה.

אבי וורצמן: בוודאי שאתייחס גם למקרה, אבל אם טרחנו, באנו והשקענו את היום שלנו, אנחנו בהחלט יכולים להציג את עמדת העירייה וזה חשוב.

אבי וורצמן: עיריית באר-שבע קולטת, ידועה כעיר קולטת עלייה.

אבי וורצמן: בבאר-שבע יש עולים משבעים גלויות.

אבי וורצמן: עיריית באר-שבע היא אחת הערים שקלטה את יוצאי העדה האתיופית ברמה הגבוהה ביותר במדינת ישראל וחבריי כאן יעידו על כך ואני חושב שגם תשמעו את הדברים האלה.

אבי וורצמן: הילדים משולבים, יש החלטה של העירייה לשלב את הילדים באופן מובהק בתוך כיתות הטרוגניות ביחד עם ילדים אחרים.

אבי וורצמן: דרך אגב, זאת החלטה מהתקופה האחרונה שאנחנו משתדלים שלא יהיו יותר משלושים אחוזים בני העדה בכיתה אחת.

אבי וורצמן: זאת אומרת, אף אחד לא חייב אותנו להחליט כך, אבל זה חשוב לנו כי אנחנו רוצים שכל ילד יקבל הזדמנות שווה.

אבי וורצמן: יושבת כאן מנהלת התוכנית הלאומית של קהילת יוצאי אתיופיה.

אבי וורצמן: באר-שבע היא העיר המובילה בארץ בתוכנית הזאת.

אבי וורצמן: באר-שבע התחילה את התוכנית ליוצאי אתיופיה.

אבי וורצמן: הייתה לי את הזכות להיות המפעיל של התוכנית בהתחלה.

אבי וורצמן: אני רוצה לברך את כל אחינו יוצאי העדה האתיופית ואני אומר את זה במפורש, אחינו.

אבי וורצמן: אתם אהובים, אתם רצויים, אתם חלק מאתנו, כולנו אותו הדבר.

יצחק דסה: כמה עובדים מועסקים בעיריית באר-שבע?

אבי וורצמן: לא נתבקשתי להביא נתונים, אבל יש לא מעט.

דניאל בן-סימון: סגן ראש העיר, אני מבקש ממך עכשיו להתייחס לעניין לשמו הוזמנת ובאת.

אבי וורצמן: לעצם העניין.

אבי וורצמן: קודם כל, אני לא מנסה לגלגל אחריות על אחרים.

אבי וורצמן: בסופו של דבר אני חושב שחבר הכנסת מולה היטיב לשאול והאחריות היא של כולנו ביחד.

דניאל בן-סימון: יפה.

דניאל בן-סימון: גש לעניין.

אבי וורצמן: זאת אומרת, האחריות היא של כולנו, של כל המערכות, ואני לא מחפש להטיל אחריות לכאן או לכאן.

אבי וורצמן: בעקבות הפרסום גם קיימנו דיון ביחד עם הגברת עליזה ביטון ועם נציגים אחרים שישבו ביחד אתנו.

אבי וורצמן: אני רוצה לומר באופן עובדתי שגם בחינוך העצמאי ובחינוך החרדי בבאר-שבע – וזה חשוב גם לדיון הכללי – משולבים ילדים.

אבי וורצמן: גם בבית יעקב, גם בחינוך של ש"ס, משולבים ילדים יוצאי העדה האתיופית.

קריאה: אתם נכשלתם.

אבי וורצמן: דרך אגב, לכל מעון יש אפשרות לקבל שני סמלים, סמל אחד של משרד התעשייה וסמל אחד של משרד הרווחה.

אבי וורצמן: מעון עם סמל של משרד התעשייה מפוקח על ידי משרד התעשייה באופן ישיר, ויושבת כאן המפקחת שמטפלת בזה באופן ישיר.

אבי וורצמן: עיריית באר-שבע איננה מפקחת מטעם משרד התעשייה.

אבי וורצמן: עיריית באר-שבע מפקחת מטעם משרד הרווחה.

אבי וורצמן: יש בבאר-שבע 35 מעונות.

אבי וורצמן: באופן עובדתי, המעון הזה לא קיבל סמל של משרד הרווחה והוא לא מפוקח על ידי משרד הרווחה.

שלמה מולה: רגע, אתה אומר דבר מאוד מעניין.

שלמה מולה: למה המעון לא קיבל את סמל משרד הרווחה?

שלמה מולה: אני רוצה להבין מבחינה מקצועית מה הסיבה לכך.

שלמה מולה: לא הייתה פנייה?

שלמה מולה: כן הייתה פנייה?

שלמה מולה: שקלו פנייה?

אבי וורצמן: אני אסביר.

אבי וורצמן: הייתה פנייה.

אבי וורצמן: לומר את האמת, זה לא קשור כרגע ויכול להיות שזה אפילו עוד לפני פתיחת המסגרת.

קריאה: ב-2008.

אבי וורצמן: עוד לפני שאתה רואה מי הילדים.

אבי וורצמן: יש דרישות של משרד הרווחה לגבי איזה תנאים ואיזה דברים אמורים הילדים לקבל, ולדברי הרכזת שלנו, ב-2008, היא החליטה שהמעון לא עומד בתנאים ולכן היא לא נתנה את הסמל ומשרד התעשייה כן נתן את הסמל.

שלמה מולה: למה?

אבי וורצמן: אני לא יכול לדבר בשם משרד התעשייה.

אבי וורצמן: אני יכול לומר שמטעם עיריית באר-שבע, המפקחת שלנו היא למעשה מפקחת מטעם משרד הרווחה ועיריית באר-שבע.

דניאל בן-סימון: אני מבקש ממך להתייחס לטענות שהושמעו כאן ביחס למקרה הספציפי.

אבי וורצמן: רשת אוצר החיים שותפה שלנו בחינוך ילדי העיר.

אבי וורצמן: לבקשתו של ראש העיר ישבנו ביחד עם סגנית ראש העיר שמחזיקה את תיק החינוך.

אבי וורצמן: קיימנו דיון רחב של הרווחה והחינוך ביחד.

אבי וורצמן: אנחנו מברכים היכן שהדברים כשורה, והיכן שצריך לתקן – וכאן לדעתנו היה צריך לתקן – זה ייעשה.

אבי וורצמן: גברת עליזה ביטון ישבה אתנו ואמרה שהיא מצטערת אם הייתה תקלה וכי הם מתקנים.

אבי וורצמן: זה לא מעיד באופן מוחלט על שיתוף הפעולה ועל שילוב של ילדי העולים גם ברשת אוצר החיים ואני רוצה לומר שעיריית באר-שבע תפעל בכל דרך שדברים כאלה לא יהיו בבאר-שבע.

אבי וורצמן: בבאר-שבע לא תהיה הפרדה משום סוג, לא לעולי אתיופיה ולא לאף אחד אחר כי כולם אחים שלנו.

דניאל בן-סימון: תודה רבה.

דניאל בן-סימון: רחל שמש מעיריית באר-שבע.

רחל שמש: אני מרכזת את תחום הגיל הרך באגף הרווחה בעיריית באר-שבע.

רחל שמש: בנובמבר 2008 פנתה אלי עמותת אוצר החיים לקבלת סמל מוסד רווחה.

רחל שמש: אני ביקרתי במעון ולאחר הביקור החלטתי שהמעון לא עומד בתנאים הבסיסיים למעון יום – תנאי בטיחות, תנאי היגיינה ותנאי כוח אדם מקצועי.

רחל שמש: לכן לא אישרתי.

רחל שמש: שלחתי רשימה של דברים שאני חושבת שצריך לתקן אותם אבל הדברים לא תוקנו.

דניאל בן-סימון: איפה זה עומד היום?

רחל שמש: הדברים לא תוקנו.

רחל שמש: המעון לא עומד בקריטריונים שלנו.

רחל שמש: מאז אנשי העמותה לא חזרו אלי בעניין.

רחל שמש: לכן אנחנו עד היום לא נתנו סמל משרד רווחה.

שלמה מולה: נציגת משרד התעשייה, מתי אתם נתתם את האישור?

גילה יקותיאלי: ב-1 בספטמבר 2007.

שלמה מולה: זאת אומרת, שנים לפני.

גילה יקותיאלי: שנה לפני.

שלמה מולה: משרד הרווחה ומשרד התעשייה בכלל מדברים ביניהם?

רחל שמש: כן.

רחל שמש: אנחנו עובדות ביחד.

שלמה מולה: זו סוגיה רצינית ביותר.

שלמה מולה: אם יש שני משרדים ואחד אומר כן והשני אומר לא, ואתם כולכם אמורים לעמוד בסטנדרטים ציבוריים, יכול להיות שאפילו קיפחתם את העמותה הזאת ולא נתתם לה סמל שהיה מגיע לה.

דניאל בן-סימון: קיבלנו תשובה.

שלמה מולה: אני מבקש שנקבל לוועדה את המכתבים שלכם.

רחל שמש: בסדר.

גילה יקותיאלי: כאשר נעשתה אלינו פנייה, המטרה הייתה לסייע לאותם ילדים שלא נמצאה להם מסגרת בבאר-שבע ולספק להם את המסגרת.

גילה יקותיאלי: אנחנו נרתמנו בכוחות כדי לדרוש מהעמותה לבצע איקס דברים כדי לעמוד בסטנדרטים.

גיל אלנה: אני אחד הפעילים שארגנו את ההפגנה שהתקיימה אתמול.

גיל אלנה: מכיוון שקיבלתי את רשות הדיבור למשך דקה וחצי, אני אומר רק מה אנחנו מבקשים מכל הגופים המעורבים.

גיל אלנה: המעורבות של הילדים ביחד עם האוכלוסייה באותו גן, לא עוזרת.

גיל אלנה: צריך לפזר את הילדים לגנים אחרים ולא לשלב אותם באותו גן.

גיל אלנה: הייתי מצפה מעליזה שתבוא ותאמר שהיא טעתה ושהיא מוציאה מכתב פיטורים לכל העובדות במקום וסוגרת את הגן.

גיל אלנה: לבוא ולהראות לנו תמונה בה צילמת את מה שאת רוצה לצלם, זאת לא חכמה.

גיל אלנה: כאשר הייתי חייל, אמרו לי שכאשר מגיע לבסיס אני צריך להרים בדל סיגריה כדי שהוא לא יראה אותה.

גיל אלנה: אני הייתי בגן הילדים, דיברתי עם הגננת וראיתי את הגן עצמו.

גיל אלנה: הגננת הראתה לי מחשב ואמרה לי שלילדים יש מחשב.

גיל אלנה: תינוק בן שנה וחצי, למה הוא צריך מחשב?

דניאל בן-סימון: על השאלה הזאת לא נענה.

מורלוגטה דגו: אני פעיל חברתי וסטודנט בבאר-שבע.

דניאל בן-סימון: השתתפת בהפגנה שהתקיימה אתמול.

מורלוגטה דגו: כן.

מורלוגטה דגו: אני מהיוזמים.

דניאל בן-סימון: איך היה?

דניאל בן-סימון: מורלוגטה דגו?

דניאל בן-סימון: מספק.

דניאל בן-סימון: הוצאנו מה שהצטבר בפנים.

דניאל בן-סימון: יש כאן אמרה שחוזרת על עצמה ואומרים שזה מאוד נדיר בבאר-שבע, העניין של הגזענות.

דניאל בן-סימון: אני חושב שזה מאוד מוקצן לומר את הדבר הזה.

דניאל בן-סימון: כלומר, אני אישית כמי שגדל וגר במקום יותר מ-18 שנים, אני חווה מעשי גזענות כאלה ואחרים וזה בכל מיני תחומים, אבל מאחר שלא קיבלתי זמן רב, לא אוכל לפרט אותם כרגע.

דניאל בן-סימון: אם כן, בואו נסתייג ולא נאמר באופן כללי שזה נדיר כי זה לא נדיר.

דניאל בן-סימון: זה נחשף אולי פעם ראשונה ופעם שנייה בצורה נדירה, אבל זה לא נדיר.

דני קסהון: אני רוצה לברך את משרד הרווחה על כך שלא נתן אישור ולא נתנו סמל.

דני קסהון: כולם אמרו שהם מופתעים מהאפליה והגזענות, אבל אני לא מופתע כי זה לא דבר חדש וזאת לא פעם ראשונה אלא אלפי פעמים זה קורה.

דני קסהון: זה קרה באשדוד, בנתניה, בפתח-תקווה, באור יהודה, בערד.

דניאל בן-סימון: כלפי העדה האתיופית.

דני קסהון: כלפי העדה האתיופית.

דני קסהון: לכן אני בכלל לא מופתע מכך שזה קרה גם בבאר שבע וזה ימשיך לקרות.

דני קסהון: אני חושב שפעם אחת ולתמיד, כדי למגר את התופעה הזאת, צריכה כנסת ישראל והוועדה הזאת להקים ועדת חקירה ממלכתית כדי לחקור את כל העניין הזה, תרד לשורש הנושא, תגיע למסקנות ותנקוט צעדים חריפים כדי שהדבר הזה ייפסק לתמיד.

דני קסהון: אם לא נעשה את זה, זה יקרה שוב בעוד חודש וזה יחזור על עצמו, וחבל על כל הדיון שאנחנו מקיימים כאן.

דניאל בן-סימון: אני חושב שהרעיון שלך מצוין.

דני קסהון: אם אנחנו רוצים להגיע לתוצאה, צריך ללכת על המעשה, לעשות את המעשה ולהגיע לתוצאה.

דניאל בן-סימון: כל הכבוד.

דניאל בן-סימון: אמרת את הדברים בדקה אחת.

ריקי ארגיי: אני מעמותת עלמי"ה ותושבת באר-שבע.

ריקי ארגיי: קודם כל אני רוצה לומר לעליזה, שאם מישהו יתקוף אותך, יש כאן הרבה מהקהילה שישמחו להגן עליך.

דניאל בן-סימון: בני העדה.

ריקי ארגיי: בני העדה, כמובן.

ריקי ארגיי: עליזה, לשמוע את הדברים שאמרת, גם כאשת חינוך וגם כאשת מקצוע ובעיקר כבן אדם, הייתי מתביישת לומר את הדברים האלה.

עליזה ביטון: מה אמרתי?

עליזה ביטון: אמרתי הרבה דברים.

ריקי ארגיי: שזה לא קרה ואין דבר כזה.

ריקי ארגיי: לשמוע אימא שאומרת את הדברים שהיא אומרת, ואני הייתי בגן, ולומר את הדברים שלך אחרי שהאימא דיברה, אחרי שיש נוכחות של מספר אימהות כאן – זה היה מבייש.

ריקי ארגיי: זה אומר זלזול באינטליגנציה המקצועית של כולנו.

ריקי ארגיי: ביום שישי בשעה 7:15 בבוקר היינו בגן ודיברנו עם הורים שהם לא מבני הקהילה האתיופית.

ריקי ארגיי: כמובן אחרי ששמענו את הדברים המזעזעים מהאימהות, ביקרנו במקום.

ריקי ארגיי: דיברנו עם ההורים שהם לא מבני הקהילה האתיופית והם אמרו לי שהם אברכים וכי זה גן שמיועד לילדי אברכים ולכן ההפרדה חייבת להיות.

ריקי ארגיי: תאמרי לי את, אחרי ששמעתי דבר כזה מאבא שיש לו ילד בגן, איך את מסוגלת לומר לי שאין הפרדה בגן?

עליזה ביטון: אני אומרת לך עובדות של שילוב.

עליזה ביטון: אותו אבא יכול לומר מה שהוא רוצה, אבל אני אומרת לך עובדות של שילוב.

ריקי ארגיי: אולי הייתי יותר סלחנית אם הייתי שומעת שאומרים לי שאולי לא בדקו לעומק ואולי לא ראו וכולי.

ריקי ארגיי: לא לקחת אחריות זה יותר גרוע מהמקרה עצמו.

קריאה: זה יותר גרוע מאשר להכריז ששום דבר לא קרה.

ריקי ארגיי: יכול להיות שיש להם מקומות אחרים בהם משלבים יפה, אבל אותי כרגע זה לא מעניין, בעיקר שעליזה מכחישה את המקרה שהיה וזה אחרי שאני שמעתי את האימהות.

דניאל בן-סימון: אני שואף לכך שכל הנוכחים יוכל להתייחס ולא יצא מקופח, מעבר לקיפוח שקיים כאן.

אבי מספין: אני רוצה לברך את עמותת טבקה.

אבי מספין: לולא החשיפה בחדשות ערוץ 2 שמקורה אני מניח מעמותת טבקה, המקרה הזה לא היה נחשף ולא היה מגיע לדיון בוועדה.

אבי מספין: אני שמח שהמקרה הזה הגיע לדיון בוועדת הכנסת.

אבי מספין: מאוד עצוב לי שמגלגלים את האשמה על ההורים.

אבי מספין: משום מה, זה כמו להעניש את חושפי השחיתויות.

אבי מספין: מישהו במערכת חושף שחיתות ואז מענישים אותו ומרחיקים אותו.

אבי מספין: זה מה שעושים כאן להורים.

אבי מספין: זה לגיטימי שמערכת שואפת להגן על עצמה, אבל כאן היא מגינה על עצמה על חשבון הילדים ועל חשבון ההשלכות העתידיות עליהם.

אבי מספין: מבחינתי, נניח שיש הפרדה, אבל הם לא מתלוננים רק על הפרדה אלא הם מתלוננים על תנאים מאוד קשים שם, על חוסר בבריאות, על חוסר במזון וכולי.

אבי מספין: אם נסתכל למרחק, כאשר אנחנו מדברים על אנשים, על ילדים, על בני נוער שנמצאים במצבים של סיכון, של רחוב, זה נובע מהעובדה שדוחקים אותם כבר מגיל כל כך צעיר ולא רוצים אותם.

אבי מספין: אוכלוסייה שלא רוצים אותה, הולכת הצידה.

אבי מספין: כפי שאנחנו יודעים אדוני היושב ראש, הרחוב והפשע לא עושה אפליה והוא מוכן לקלוט את כולם ולצערי הרב יכולים להגיע למצב הזה.

אבי מספין: אני חושב שאם לא תהיה חקיקה או ענישה באמת הולמת למקרים של אפליה וגזענות, וזה לפתחכם, אנחנו נמשיך ונקיים דיונים נוספים גם בוועדות אחרות וגם בוועדה הנוכחית, אבל דבר לא יקרה.

אבי מספין: הדבר הזה תלוי כבר בכם ולא בנו.

דניאל בן-סימון: תודה רבה.

דניאל בן-סימון: הדברים מאוד משכנעים.

גדי יברקן: אני יושב ראש מטה המאבק.

גדי יברקן: אני כמובן מתחבר לכל מה שנאמר כאן.

גדי יברקן: אני רוצה לומר מילה טובה לפעילים החברתיים בבאר-שבע, כולל עמותת טבקה, על שבאמת יזמו ועשו את הפעולה.

גדי יברקן: בואו נודה ונקרא לילד בשמו.

גדי יברקן: מדינת ישראל היא מדינה גזענית.

גדי יברקן: מדינת ישראל מאבדת את הזכות המוסרית שלה להילחם באנטישמיות בעולם ומי שיכול להיקרא יהודי, זה אדם שהוא בצבא הנכון ואם הוא הגיע מפולין או מארצות אירופה או מארצות-הברית.

גדי יברקן: יש גם את התופעה ההפוכה, התופעה של הילד המוכה.

גדי יברקן: תסלחי לי גבירתי, לא באופן אישי, אבל הגוף או האנשים שאת מייצגת אותם אמורים לשבת בכלא.

גדי יברקן: הם צריכים לשבת בכלא.

גדי יברקן: אם מדינת ישראל חשובה לוועדה ולכנסת הזאת, האנשים האלה צריכים להיות בכלא כי הם עבריינים כמו כל אנס ורוצח בחברה הישראלית.

דניאל בן-סימון: גדי, אנחנו כאן בדיון.

בתיה מקובר: אני ממרכז ההיגוי של יוצאי אתיופיה.

בתיה מקובר: אני עורכת את העיתון ידיעות ניגט.

בתיה מקובר: אני חושבת שהבעיה של החברה הישראלית היא בעיה מאוד קשה ואני מציעה בהמשך לדברים של דני שהכנסת תיקח על עצמה את היוזמה לפעול לשינוי הסיטואציה במדינה ולדאוג לקליטה הרבה יותר רחבה, לקליטה הרבה יותר משמעותית, ולהביא את החברה הישראלית לתהליכי הקליטה שווים.

בתיה מקובר: אני מצרה על כך שלא נמצא כאן נציג של משרד החינוך.

שלמה מולה: נמצאת כאן נציגת משרד החינוך.

שלמה מולה: במקרה הזה, משרד החינוך פטור אבל רק במקרה הזה בלבד.

בתיה מקובר: אני חושבת שצריך להיות כאן תהליך של כמה גופים ולא של גורם אחד.

רחל שמעון: אני ממרכז ההיגוי של יוצאי אתיופיה.

דניאל בן-סימון: אני מבין שיש כאן הרבה עמותות.

רחל שמעון: כאשר תהיה קליטה נכונה וטובה, העמותות האלה לא יתקיימו.

רחל שמעון: זה מאוד מצער שהדיון הזה מתקיים בנושאים האלה, אבל זאת מציאות קיימת.

רחל שמעון: היום זה בבאר-שבע, בעבר זה היה במקום אחר.

רחל שמעון: מה שמטריד אותי כאשת חינוך וכאימא זה שהילדים האלה חווים חוויות קשות מבחינה רגשית.

רחל שמעון: לא רק הילדים שנמצאים באותה מסגרת בה קרה המקרה הזה אלא כל ילדי יוצאי אתיופיה שרואים את מה שקורה בתקשורת.

רחל שמעון: זה משפיע עליהם מבחינה רגשית ופסיכולוגית.

רחל שמעון: מישהו צריך לתת על זה תשובה, מישהו צריך לתת על זה את הדין, מישהו צריך לשלם על זה שילד יוצא אתיופיה מרגיש לא שייך ולא מקובל.

רחל שמעון: זה משהו מטריד.

רחל שמעון: העלו כאן הצעה להקים ועדה, ואכן זה חשוב, אבל מטריד אותי זה שאף אחד לא ייתן את הדין בנושא הזה.

נגיסט מנגשה: אני מנכ"לית הפרוייקט האתיופי שהוא פרוייקט של ממשלת ישראל ויהדות התפוצות.

נגיסט מנגשה: התחלתי להתווכח עם גברת ביטון במעלית בדרכנו לכאן.

נגיסט מנגשה: דיברתי על התדמית של הילדים שלי מחר בבית ספר אחרי ההפגנה ואחרי הכתבה.

נגיסט מנגשה: יחד עם זאת, הדיונים האלה מתקיימים לא רק היום אלא בוועדת העלייה והקליטה אנחנו תמיד מדברים על הגזענות ועל האפליה, על הנשירה ועל הרבה דברים חשובים לעולי אתיופיה, אבל אין שינוי.

נגיסט מנגשה: יש חקיקה, יש חוק שמדינת ישראל חוקקה אותו, אבל אין אכיפה.

נגיסט מנגשה: כאן מדובר בגיבנת של באר-שבע, מעון שלא עומד בסטנדרט המתבקש של המדינה שמפעילה מעונות יום ומסכנת את הילדים.

נגיסט מנגשה: על זה אני מבקשת מעמותת טבקה שתנקוט בצעדים המשפטיים שצריכים להתקיים.

נגיסט מנגשה: אני לא רוצה לזרוק את המים עם התינוק.

נגיסט מנגשה: אנחנו עובדים בבאר-שבע ואני חושבת שיש עבודה שאנשים עושים אבל זה ששתקתם כאשר המעון הזה התנהל כפי שהוא מתנהל כבר הרבה זמן ולא נקטתם שום צעד, זה לא פוטר אתכם מאחריות.

נגיסט מנגשה: גדי יברקן, אני לא אומרת שמדינת ישראל היא מדינה גזענית.

נגיסט מנגשה: יש בחברה הישראלית אנשים גזענים שהם מפלים אותנו.

נגיסט מנגשה: מדינת ישראל שילמה מחיר יקר עבור עליית העולים מאתיופיה וזה צריך להיות כתוב בפרוטוקול.

נגיסט מנגשה: גברת ביטון בגאווה רבה מדברת כאן על מה שהיא עושה אבל בעתיד מצבם הכלכלי והחברתי של הילדים יהיה תחת לאדמה.

נגיסט מנגשה: עבורי הגזענות היא שם ולא במדינה כמדינה.

דניאל בן-סימון: לפני שאנחנו מסכמים את הדיון, האם יש עוד מישהו שבוער לו לומר משפט אחד או שניים?

שלמה מולה: לסיכום הדברים.

שלמה מולה: שמענו הרבה דעות.

שלמה מולה: אני יותר ויותר מוטרד מזה שאין איזושהי עבודה משותפת או החלטה משותפת של משרד התעשייה ומשרד הרווחה.

שלמה מולה: אני אומר לכם שיכולתם לחסוך מאתנו את הדיון הזה ואת כל הפרשה.

שלמה מולה: אני מבקש מכם לעשות סדר אצלכם.

שלמה מולה: אולי מה שקרה במעון הזה, יגרום לכך שלא תגרמו לתקלה נוספת במקום אחר.

שלמה מולה: אשר, אני מכוון את דבריי אליך.

שלמה מולה: אני מציע שהסוכנות היהודית תעשה בדיקה יסודית.

שלמה מולה: אני אומר לכם שאתם לא מילאתם את תפקידכם המתבקש בהדרכת ההורים, בגילוי הסיפור ובמציאת הפתרון.

שלמה מולה: יש לנו את ההצעה של עמותת טבקה.

שלמה מולה: יש סוגיות משפטיות שכנראה אנחנו נצטרך לבחון אותן בחינה מדוקדקת.

שלמה מולה: יש כאן שתי הצעות חוק שכנראה נדרשים לעשות בהן תיקון ואנחנו אכן נעשה את התיקון הדרוש.

שלמה מולה: יכול להיות שזה יהיה כולל משרד הרווחה ומשרד התעשייה שלא מדברים ביניהם ואחד נותן אישור ולכן המעון נפתח, ובכל זאת לא עומד בסטנדרט.

שלמה מולה: יכול להיות שנצטרך גם לחייב את שני הגופים לעשות חתימה משותפת כדי לפתוח מעון כזה או אחר.

שלמה מולה: עליזה, אני לא בין המתלהמים אבל אני אומר לך שאתם טועים אפילו אסטרטגית בחשיבה שלכם ובגישה שאומרת שאתם תייפו ותתחפרו בעמדתכם.

שלמה מולה: אני לא יודע אם כל מה שנאמר זה נכון, אבל אני מציע לך לחשוב אם האסטרטגיה בה נקטתם היא נכונה.

שלמה מולה: מעיריית באר-שבע אני מצפה שמחר בבוקר אתם תודיעו שאתם מפזרים את הילדים.

שלמה מולה: לא אמרתי לסגור את המעון אבל פזרו את הילדים ותביאו ילדים אחרים ממקום אחר.

שלמה מולה: תמשיכו לטפל במעון, אם המעון ראוי להמשיך להתקיים כאשר יש ספקות לגביו.

שלמה מולה: משפט לגדי יברקן.

שלמה מולה: יקירי, אני מציע להיזהר בלשוננו ולא להשתמש במשפטים שבסופו של דבר יחזרו אלינו כבומרנג.

שלמה מולה: אם המעון הזה התנהל לא בסדר, המפקחים לא פיקחו והמערכות קרסו, לבוא ולומר שכאשר יש ילדים שנמצאים במעון הזה שהמפעילים הם אנסים, רוצחים ופושעים, אני חושב שהלכנו רחוק מדיי.

גדי יברקן: אני חייב להגיב במשפט.

דניאל בן-סימון: אני עכשיו מבקש מעליזה ביטון להתייחס.

דניאל בן-סימון: הדברים כוונו אליך פחות או יותר ואני מבקש ממך לומר את הדברים בקיצור.

דניאל בן-סימון: אם יידרש, נקיים ישיבה נוספת, אבל אני מבקש להתייחס בצורה תרבותית למה שנאמר כאן.

עליזה ביטון: אני אומרת שוב שלא יתכן שמי שעומדת בראש מערכת החינוך בעיר באר-שבע, בה משולבים ילדים עולים בצורה יוצאת מן הכלל – ויש מכתבים המעידים על כך שאני יכולה להציג אותם כאן – שנענתה בחיוב לפתוח מעון לילדים עולים והשקיעה את מיטב כספה של הרשת כדי להעמיד מעון לתפארת – ואני אומרת, לתפארת – זה ממש מכוער מה שאתם עושים, וסליחה שאני אומרת לכם את זה.

עליזה ביטון: יש לי כאן דיסק און קי שאני יכולה להשאיר אותו לוועדה כדי שתוכלו לראות את הפעילות במקום.

קריאה: תראי איך אתם מתייחסים להורים עולים חדשים שלא מתמצאים.

עליזה ביטון: את מלגלגת.

קריאה: עליזה, תחשבי שאלה הילדים שלך.

עליזה ביטון: נענינו בחיוב לפתוח את המעון ואני עדיין חוזרת ואומרת שכיתת התינוקות הייתה משולבת בכיתה אחת, הישראלים והעולים.

עליזה ביטון: אני עומדת על כך בתוקף ודבריי מגובים בתמונות, מגובים בביקורים ומגובים בכל הניירות הנדרשים כדי להוכיח את זה.

עליזה ביטון: קיימת תפיסה מקצועית בארץ, במשרד החינוך, לגבי כיתות יותר בוגרות - נכון, יכול להיות שטעינו בנושא של גיל הילדים – שקולטים ילדים בוגרים, כיתות קלט, נותנים להם מה שנקרא מיומנויות של שפה, משלבים אותם, אני אמרתי ביום חמישי במשרד שלי, ואני לא חוזרת בי, שיכול להיות שבנושא הזה אולי טעינו.

עליזה ביטון: אני אמרתי את זה ואני לא מכחישה את הדברים.

עליזה ביטון: אני אומרת שבכיתה הזאת הייתה הפרדה והייתה אינטגרציה וזה נכון.

עליזה ביטון: אני חוזרת ואומרת שברגע שהייתה כיתה אחת במעון, כיתה משולבת לחלוטין, וכיתה אחת משולבת בחלק, בעצם לא משולבת, ביחס לכלל המערכת, לבוא ולהאשים אותי בגזענות – זה שמים וארץ.

עליזה ביטון: נאמרו כאן דברים חמורים על התנאים במקום.

עליזה ביטון: אני רוצה להתייחס לעניין של הרווחה.

עליזה ביטון: אני קיבלתי מרחל שמש דרישה לאישורים על מנת שאקבל אישור.

עליזה ביטון: אני אביא לכם את הדרישה ואת כל האישורים הנדרשים.

עליזה ביטון: הצטיידתי כאן בכל החשבוניות.

עליזה ביטון: הבאתי לכאן את כל הקבלות והחשבוניות שמראות את ההשקעה שהושקעה במעון.

עליזה ביטון: לסיום, משפט אחד אני רוצה לומר לכם.

עליזה ביטון: אני אומרת לכם בכנות, כאשת חינוך, מי באמת מעסיקה עולים ומחנכת עולים, וכאימא לילדים, אני אומרת את זה חד משמעית: כולם אהובים, כולם שווים, כולם בני שווים.

קריאה: תחסכי מאתנו את הדברים האלה.

קריאה: מה שיש כאן היום, זה סרט.

עליזה ביטון: אם הייתה כאן תפיסת עולם מקצועית ולא תפיסת עולם גזענית, הייתי מצפה שהדיון היה הרבה יותר מכובד מהצורה בו הוא התנהל.

קריאה: הייתי מצפה שאת תתנהגי בצורה יותר מכובדת.

גדי יברקן: אני חייב לומר שדבריי הוצאו מהקשרם.

דניאל בן-סימון: בישיבה הבאה תוכל ללבן את הדברים שלך.

גדי יברקן: דבריי הוצאו מהקשרם ואני רוצה לתקן את מה שאמרתי.

גדי יברקן: אני אמרתי שהאנשים האלה, אותם אנשים שמתנהגים כך, הם לא פחות מאנסים ורוצחים, ואני לא חוזר בי מהמשפט הזה.

גדי יברקן: אני אוהב את המדינה ואני אומר שהמדינה הזאת היא גזענית.

גדי יברקן: אני אוהב את המדינה ואני ציוני.

גדי יברקן: אנחנו צריכים להפסיק לומר כל הזמן תודה למדינה כי אנחנו עושים את הטוב ביותר עבורה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, אני לא יודע למה לצערנו אנחנו מגיעים לדיונים כאלה.

אברהם מיכאלי: אני ותיק בוועדה הזאת ואני כבר יושב בדיון חמישי או שישי לאחר שקרו מקרים כאלה במקומות אחרים.

אברהם מיכאלי: אני לא רוצה להרחיב ולהתייחס לתגובה שנזרקה.

אברהם מיכאלי: אני בדקתי עם מנכ"ל הרשת ואין מצב כזה של הפרדה באף מעון ובאף מקום בארץ.

אברהם מיכאלי: מה שגברת עליזה תיארה כאן, אני מבין שזה באמת מקום אחד ומיוחד ויכול להיות שבאמת מדובר בכשל אותו צריך לבדוק.

אברהם מיכאלי: בגדול, אני הרי לא צריך להוכיח את פעילותי כלפי יהודי אתיופיה וזה מיותר, ולכן אני לא רוצה שהחברים כאן יחשבו שכל פעם שהם מגיעים לכאן, מנסים כל הזמן לזרוק סיסמאות.

אברהם מיכאלי: חברים, תירגעו בסיסמאות שלכם.

אברהם מיכאלי: חבר הכנסת מולה, אני ואחרים עובדים על מנת לתקן דברים ולפעמים הסיסמאות שלכם מקלקלות.

אברהם מיכאלי: גדי בחור טוב ואני אוהב אותו, אבל אנחנו רוצים להגיע לתוצאות חיוביות.

אברהם מיכאלי: הוויכוח הזה, שיהיה ויכוח תרבותי.

דניאל בן-סימון: תודה רבה.

דניאל בן-סימון: אני רוצה לסכם את הדיון.

דניאל בן-סימון: אני אומר לכם שהדיון הזה הוא בנפשנו כי הקליטה של עולי אתיופיה היא השיקוף עד כמה החברה הישראלית היא חברה בריאה או שהיא חולה.

דניאל בן-סימון: אנחנו בתהליך המעבר.

דניאל בן-סימון: לא ברור אם יש הבחנה רפואית ולכן אני אומר שזה לא מקרה של גן אחד או יותר אלא זאת בעיה יותר גדולה.

דניאל בן-סימון: החברה הישראלית לא מתפנה לעסוק אולי בדבר שמגדיר את זהותה ולצערי יכול להיות שצריך להרחיב את זה מעבר לישיבות הוועדה ולהגיע למליאה ולטלטל את ראש הממשלה ואת שר האוצר והאטימות של הממשלה הזאת, ולהביא אותם לשבת כאן ולהסביר.

דניאל בן-סימון: הם עסוקים עם החיזבאללה, עם אירן וכולי, אבל זה הסיפור האמיתי של המדינה הזאת.

דניאל בן-סימון: לכן אני אומר לכם שאני באתי לוועדה כמי שחש וחווה את העלייה ואני שותף מלא לצורך לתקן דווקא על ידי אלה שעברו את החוויה הזאת ובצורה תרבותית וברוח תרבותית.

דניאל בן-סימון: לא לשבור את הכנסת.

דניאל בן-סימון: עדיין לא.

דניאל בן-סימון: אני מבקש לקרוא את החלטות הוועדה ובזה נסיים.

דנה גורדון: הוועדה מגנה בחריפות כל תופעה של גזענות ובוודאי כלפי ילדים קטנים יוצאי אתיופיה.

דנה גורדון: הוועדה מוקיעה כל הפרדה בין ילדים שלא על פי קריטריונים של גיל ורואה בהפרדה מסוג כזה אפליה וגזענות.

דנה גורדון: הוועדה קוראת למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לקלוט מפקחים נוספים ולהגביר את רמת הפיקוח על מעונות היום.

דנה גורדון: הוועדה רושמת לעצמה את הודעת משרד התעשייה כי יש מפקחת אחת על כ-250 מעונות ורואה בחומרה מציאות זו בה נערכים ביקורים במעונות אחת לכשנה וחצי.

דנה גורדון: הוועדה רושמת לעצמה את הודעת הסוכנות היהודית על התקלה של מחלקת הקליטה שלא ביצעה ביקורות במעון מדי חודש כנדרש.

דנה גורדון: הוועדה רואה בחומרה תופעה זו ומבקשת מהסוכנות לפעול לאלתר לתיקון התקלה שכן בעניין זה הסוכנות לא מילאה את תפקידה.

דנה גורדון: הוועדה קוראת למשרד הרווחה לבחון האם המעון זכאי לסמל הרווחה ובמידה שלא, יש לסגור את המעון לאלתר.

קריאה: זה לא המנדט של המשרד.

דניאל בן-סימון: במידה שלא יהיה סמל, מה בעצם קורה?

קריאה: אנחנו לא שולחים ילדים.

דניאל בן-סימון: במידה שלא יינתן סמל, לא יישלחו ילדים למעון.

שלמה מולה: אני מבקש להוסיף תוספת.

שלמה מולה: הוועדה דורשת לקיים דיון משותף בין משרד התעשייה למשרד הרווחה לגבי המעון הזה ומעמדו ולהודיע את החלטת שני המשרדים ביחד.

שלמה מולה: אנחנו מבקשים שהמשרדים יקיימו דיון מקצועי מעמיק ולהודיע על ההחלטה, האם המעון הזה ראוי להמשיך להיות מופעל.

דניאל בן-סימון: מצוין.

דניאל בן-סימון: במקום הסעיף הקודם, הסעיף הזה.

שלמה מולה: דבר נוסף.

שלמה מולה: אנחנו מבקשים מעיריית באר-שבע, אמנם שמענו מסגן ראש העיר על אחריותו הכוללת, שתודיע לנו מה הצעדים שהיא עושה כדי לגרום לכך שהילדים יוכלו להיות משולבים, כך שלא יהיה גן נפרד.

דניאל בן-סימון: כדי להגביר את השילוב.

דניאל בן-סימון: בסדר.

דניאל בן-סימון: תודה רבה לכם.

דניאל בן-סימון: הישיבה נעולה.