ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 231, 2010-05-11 14:30

אופיר אקוניס: אני שמח לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה שמכונסת כאן ביום שלישי בשעה הזאת לפנים משורת הדין לכבוד יום ירושלים – היום חל ערב יום ירושלים ומחר הוא יום ירושלים.

אופיר אקוניס: בוועדה הזאת הקדשנו זמן רב מאוד לדיון בנושא ירושלים, לענייני התחבורה של ירושלים, עם כל הצער שבדבר.

אופיר אקוניס: לצערי אני אומר את זה בכאב, מבלי להרוס את חגיגת היום שבו אוחדה מחדש העיר וחזרה לריבונותו של העם היהודי, כפי שהיה צריך להיות, למעט 19 שנים שהיתה תחת כיבוש ירדני והרבה מאוד שנים שלא היתה תחת ריבונות בכלל.

אופיר אקוניס: כתל-אביבי אני סבור שאי אפשר שלא להרגיש את הטרגדיה של השנים האחרונות, והיא באמת טרגדיה, בתחום התחבורה בירושלים.

אופיר אקוניס: קודם כול, העיכוב המביך בכל הקשור לרכבת הקלה, אבל לא רק הוא.

אופיר אקוניס: קשה ביותר גם בעיית הרכבת הכבדה שלא מגיעה לכאן במהירות ובכך פוגעת בכלכלה של ירושלים, פוגעת בצמיחה, וחבל.

אופיר אקוניס: הדברים באמת מצערים.

אופיר אקוניס: בנושא התקשורת, בחדר הזה התעקשנו שלא להביא לקריאה שנייה ושלישית את החוק שמאריך את הזיכיון של חברת "ישראל 10", כלומר של ערוץ 10, עד אשר לא יתחייבו, כפי שהחוק מחייב אותם מלכתחילה רק שהם לא קיימו אותו לצערנו במשך שנים רבות.

אופיר אקוניס: קבענו שהם לא יקבלו ארכה נוספת כל עוד לא יגיעו לירושלים בשנתיים הקרובות ויעבירו עליה את מרכז הפעילות שלהם בתחום חברת החדשות, ההפקות וגם העסקה של ירושלמים צעירים בחברת "ישראל 10".

אופיר אקוניס: אלה שני תחומים שעסקנו בהם באופן ספציפי מאוד שנוגעים לירושלים.

אופיר אקוניס: נתבקשנו גם בתחילת מושב החורף לאפשר את קיום הפיילוט של הרכבת הקלה.

אופיר אקוניס: העלינו את זה על שולחננו במהירות, פינינו לטובת זה סדר יום שנקבע כבר, התמקדנו רק בזה ואישרנו את הבקשה.

אופיר אקוניס: אני מבין שהפיילוט יצא לדרך אבל עלול להיווצר עיכוב בהפעלה של הרכבת הקלה עצמה.

רוברט אילטוב: ראש העירייה לא היה צריך להשתתף בדיון?

אופיר אקוניס: ראש העירייה היה צריך להשתתף בדיון אך בשעה 14:32 התקשרו אליי מלשכתו ונאמר לי שהוא לא יוכל להגיע לדיון.

אופיר אקוניס: אני מוכרח להגיד שזה מצער אותי, למרות שאני שמח על נוכחותו של ממלא מקומו וגם של המנכ"ל ושל אחרים מעיריית ירושלים.

אופיר אקוניס: לדעתי נכון היה שהוא יגיע לדיון כזה, כי הוא דיון מספיק חשוב, בעיקר בוועדה שמקדמת בפועל עניינים הקשורים בירושלים.

רוברט אילטוב: באתי לכאן לכבד אותו.

אופיר אקוניס: גם אני באתי לכבד אותו, אבל הוא לא כיבד אותך, ואני מצטער על כך, אני מוכרח להגיד.

אופיר אקוניס: בעיניי זה לא סביר.

אופיר אקוניס: אבל לשאלתך, זאת התשובה.

אופיר אקוניס: רשות הדיבור למר כחלון בבקשה.

קובי כחלון: ברשותך, נבקש ממר דורון שורר להציג את המצגת.

דורון שורר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ממלא מקום ראש העירייה, מנכ"ל העירייה, אורחים נכבדים, עובדה ידועה כמעט לכול, שקיומה של תחבורה זמינה ויעילה היא תנאי מקדים לפיתוח וצמיחה כלכליים ותרבותיים כמעט עוד מימי קדם.

דורון שורר: עובדה נוספת היא כי קיומה של תחבורה ציבורית זמינה ויעילה מקטינה פערים חברתיים ויוצרת הזדמנויות תעסוקה, חינוך ותרבות משופרים.

דורון שורר: בנבדל ממדינות העולם המערבי, בהן מרבית תחומי התחבורה מרוכזים על בסיס אזורי, בישראל הם מרוכזים בידי השלטון המרכזי ומפוזרים בין כמה רשויות שמטפלות הן ברמת המקרו והן ברמת המיקרו.

דורון שורר: אנו מבקשים להביא בפניכם הצעת יוזמה של ראש עיריית ירושלים, מר ניר ברקת, במסגרת החלטות הממשלה, בתמיכת משרד התחבורה ובגיבוי מרבית העוסקים בתחום, להקמת רשות תחבורה מטרופולינית לאזור ירושלים.

דורון שורר: אנו מבקשים להסדיר בחוק את רשות התחבורה המטרופולינית של ירושלים, שתרכז ותשלב את כל הסמכויות ואת כל התפקידים ליצירת מרקם תחבורתי יעיל ומפרה שימנף את מרכזיות הבירה וצורכי הפיתוח שלה.

דורון שורר: הקמת הרשות הזאת היא תנאי בסיסי לכך.

דורון שורר: הכנו מצגת על העניין הזה, אבל קרה דבר מה למחשב.

דורון שורר: אמשיך בעל-פה, ברשותכם, וכאשר נצליח נתחבר למצגת.

לאה ורון: יושב-ראש הוועדה וחבר הכנסת אילטוב מחזיקים בידם את המצגת שהעברתם לוועדה.

דורון שורר: ירושלים היא אולי אחת הבירות הבודדות בעולם שאין לה כביש גישה ראשי, או שיש לה רק כביש גישה אחד, אם נסתכל על כביש ירושלים-תל-אביב, כביש מספר 1, ככביש כניסה לבירה.

אופיר אקוניס: כביש מספר 443 לא נחשב ככביש כניסה לבירה?

אופיר אקוניס: אני באופן אישי לא פגשתי בכביש מספר 1 בערך 9 שנים.

אופיר אקוניס: אני באמת מברך את משרד התחבורה על הצגת התוכנית החדשה שאושרה אתמול, וביקשתי להציג אותה כאן בוועדה, אבל יש עוד כניסות לירושלים.

אופיר אקוניס: גם כביש 443 נחשב ככניסה לעיר.

אופיר אקוניס: איך הוא מוגדר?

דורון שורר: בתכנון לטווח ארוך, כביש מספר 1 עד אזור שער הגיא צפוי להיות כביש פנימי בתוך מרחב ירושלים.

דורון שורר: אבל לא חשוב, זאת הגדרה תחבורתית.

אופיר אקוניס: מה נתח השוק של הכבישים?

אופיר אקוניס: אתם כעיריית ירושלים יודעים כמה כלי רכב נכנסים דרך כביש מספר 1 וכמה נכנסים דרך כביש מספר 443?

אופיר אקוניס: עדיין הרוב נכנסים לעיר דרך כביש מספר 1?

קריאה: 70%-30%.

דורון שורר: בכל מקרה, תנאי מרכזי לצמיחה, לשיפור החינוך, לשיפור התרבות ולהקטנת פערים הוא קיומה של מערכת תחבורה יעילה.

דורון שורר: כדי להשיג את היעדים הללו למדנו בארץ, ואנו יודעים את זה מן העולם, יש צורך באחדות המדיניות ובהעברת הביצוע לידי גורם המכיר והרגיש לאפיונים הפיזיים, האנושיים, החברתיים, התרבותיים והאזוריים.

דורון שורר: המצב היום בישראל רחוק מן האופטימום הרצוי, עקב פיצול סמכויות ואחריות בקביעת המדיניות, התכנון והתקציב, וכן האחזקה, האכיפה וכדומה שמפוזרים בין הרבה מאוד רשויות, שכל אחת עובדת על-פי סדרי עדיפויות בדפוסים שונים.

דורון שורר: חסרה ראייה כוללת לאומית או אזורית, אחדות תכנון וכדומה.

דורון שורר: משרד התחבורה יזם, והממשלה קיבלה החלטות בנושא הזה כמה פעמים, הבין את הצורך ברפורמה יסודית בתחום הזה, להקמת רשות תחבורה ארצית שתרכז את כלל הסמכויות, והקמת רשויות תחבורה מטרופוליניות שירכזו את כל הסמכויות באזורים המטרופוליניים.

דורון שורר: מדובר על בין 4-6 רשויות מטרופוליניות.

דורון שורר: בדיון הזה אנו מדברים כמובן על ירושלים תחילה.

דורון שורר: צירפתי במסגרת המצגת שנמצאת בפניכם פירוט של הניסיון הבין-לאומי.

דורון שורר: אפשר לראות בגרפים שהחל משנות התשעים כל מדינות העולם כמעט, או מדינות העולם שאנו משווים עצמנו אליהן, העולם המערבי, עברו לניהול תחבורה על בסיס מטרופוליני, אשר אורגן בשיטות משפטיות שונות, אבל עיקרו הקמת רשויות שמרכזות את כל הסמכויות, אחדות מדיניות, אחדות פעילות, יצירת הרמוניה בין המכשירים התחבורתיים ושימוש מושכל בכלים שעומדים לרשותם, לרבות מדיניות חניה וכדומה.

דורון שורר: מצורף בפניכם גם המבנה המוסדי של כמה מטרופולינים.

דורון שורר: מצאנו איזשהו מכנה משותף בינינו ובינם, אם בגודל האוכלוסייה, בשטח וכדומה.

דורון שורר: אפשר היה להביא עוד עשרות דוגמאות, אבל בחרנו את הדוגמאות הללו.

דורון שורר: חוסר תיאום וחוסר שילוב בין כלי המדיניות וכלי הביצוע השונים בולטים דווקא עקב השינויים הרבים שמשרד התחבורה מקדם בשנים האחרונות, כמו מערכות רכבות קלות בירושלים ובתל-אביב, רכבות פרבריות, האוטובוסים המהירים בחיפה, הסדרת ענף המוניות, מת"צים, נת"צים וכל הדברים האחרים.

דורון שורר: דווקא הקידום המהיר של הכלים הללו, שמופיעים בהרחבה במצגת, מחייבים יצירת מוסד שיתאם וישלב בצורה יעילה וייצור זמינות תחבורתית.

דורון שורר: מוזר שלמרות שהתחבורה בישראל יש לה אפיונים אזוריים או מקומיים ומרבית התחבורה היא בתוך הערים, או בערים ובבנותיהן, לרשויות המקומיות אין כלל מעורבות ורק השפעה מועטה על ההחלטות השונות בענף, על המימון וכדומה.

אופיר אקוניס: הצגתם את התוכנית לממשלה?

רוברט אילטוב: אתם רוצים להקים חברה משלכם?

דורון שורר: אתייחס לשאלותיכם מייד.

דורון שורר: תנו לי עוד דקה.

דורון שורר: כפי שאתם רואים יש פירוט מה הרשות הזאת צריכה לעשות, אם זה רישוי תחבורה ציבורית, היסעים, פיקוח ובקרה על התפעול, תעריפים, חתימת הסכמים עם מפעילים, תיאום תחבורתי וכל הקשור בזה.

דורון שורר: במסגרת התוכניות של משרד התחבורה, כל הסמכויות של משרד האוצר, של משרד התחבורה ושל העירייה שמפורטות כאן יועברו לרשות הזאת.

דורון שורר: זאת התוכנית הגדולה.

דורון שורר: מופיעים כאן הרבה נתונים סטטיסטיים, לרבות מפות.

דורון שורר: יש בערך 104 ישובים במטרופולין ירושלים, ושמותיהם מופיעים בפניכם.

דורון שורר: אנו מבקשים: 1) לחוקק חוק לרשות תחבורה מטרופולינית ירושלים במסגרת תוכנית הממשלה ומשרד התחבורה להקמת רשות תחבורה ארצית ורשויות תחבורה מטרופוליניות.

דורון שורר: 2) לקבוע לוחות זמנים מחייבים להסדרת מרכיבי החוק.

דורון שורר: 3) לתת קדימות להקמת רשות תחבורה מטרופולינית ירושלים כצעד ראשון לקראת חקיקת המסגרת הלאומית הכללית.

דורון שורר: כלומר, במילים אחרות, אנו מעריכים שייקח זמן רב עד אשר כלל המערכת וכל התוכנית הגדולה תצא לפועל.

דורון שורר: בירושלים הנושא הזה חיוני מאוד על מנת שתוכל להחזיר לעצמה את הבכורה ואת המרכזיות ותוכל לשפר בצורה דרמטית, הן את רמת החיים בירושלים והן את התעסוקה וכיוצא באלה.

דורון שורר: זה פחות או יותר מה שצריך היה להופיע במצגת.

אופיר אקוניס: איך אתם נערכים?

אופיר אקוניס: מה יקרה בזמן הקרוב עם הרכבת הקלה?

אופיר אקוניס: איך העירייה מתמודדת עם הבעיה הזאת?

אופיר אקוניס: יש שם בעיה קשה.

אופיר אקוניס: איך נערכים עם הרכבת הכבדה?

אופיר אקוניס: ממלא מקום ראש העירייה אמר לי שכביש מספר 39 צפוי להוות פתרון.

אופיר אקוניס: אני מבין שזה בתהליכי תכנון.

אופיר אקוניס: מר שורר, הבנתי את התוכנית שהצגת.

אופיר אקוניס: זה דבר שצריך לבוא להחלטת ממשלה.

אופיר אקוניס: משרד התחבורה תומך בתוכנית?

דלית רגב: אני נציגת משרד התחבורה.

דלית רגב: מר אלכס לנגר היה אמור להשתתף בדיון הזה, אך נבצר ממנו להגיע משום שהוא שוהה כרגע בחוץ-לארץ לצורך התפקיד.

דלית רגב: משרד התחבורה תומך בתוכנית הזאת.

דלית רגב: נאמר כאן "ירושלים תחילה", אבל אני חייבת למען הגילוי נאות לומר שמשרד התחבורה מקדם ביחד עם האיחוד האירופאי רה-ארגון בתחום התחבורה הציבורית, גם ברמה הארצית וגם ברמה המטרופולינית.

דלית רגב: כלומר, הקמת רשות תחבורה ציבורית שתחליף את אגף התחבורה הציבורית באגף לתכנון התחבורתי, ברמה הארצית, ו-4 רשויות מטרופוליניות בחיפה, תל-אביב, ירושלים ובאר-שבע.

דלית רגב: ביחד עם האיחוד האירופאי אנו מקדמים כעת פיילוט בחיפה, שבסיומו תהיה חקיקה.

דלית רגב: הרשויות המקומיות במטרופולין חיפה לא רוצות להמתין עד לחקיקה ולכן שם אנחנו מקדמים את זה כרגע ברמה ההסכמית.

דלית רגב: במקביל, הסכמנו, בגלל החשיבות של ירושלים כעיר הבירה של ישראל, על כל המשמעויות שנלוות לכך, לקדם פיילוט גם בירושלים, ובסיומו תהיה חקיקה, כאשר יגיע הזמן.

דלית רגב: הפיילוט מתוכנן לשנה של ייסוד פורום, כאשר כל צד מביא את הסמכויות שלו על-פי דין.

דלית רגב: כלומר, לא יהיו סמכויות חדשות שיואצלו או יועברו לרשויות.

דלית רגב: יהיה איזה פורום שיתכנס ויְדָמה רשות מטרופולינית, שבסיומו יוגש תסקיר הצעת חוק להקמת רשויות מטרופוליניות בחקיקה.

רוברט אילטוב: מה הגבולות של הרשויות הללו?

דלית רגב: עד כה טרם דנו ממש בגבולות, אבל בחיפה מסתמן – אני יכולה להגיד מכיוון שכבר מופעל שם פיילוט – שזה כולל את חיפה, הקריות, טירת הכרמל, נשר ובאופן וולונטרי גם יקנעם ועכו.

דלית רגב: בירושלים ובתל-אביב עדיין לא הגענו לסוגיית הגבולות.

דלית רגב: בסך הכול יש 65 רשויות מקומיות - - -

אופיר אקוניס: אם את כבר כאן ומר לנגר לא נמצא, אולי תעדכני אותנו, והייתי שמח לשמוע גם היכן עיריית ירושלים בתוך התמונה, מה הסטטוס של הרכבת הקלה כרגע?

אופיר אקוניס: הבנתי שתאריך ההפעלה שלה נדחה לאפריל 2011, למרות שבחדר הזה נתבשרנו כבר שזה יקרה בספטמבר 2010, ואפילו התלוצצנו שזה יהיה בראש השנה.

אופיר אקוניס: אז אולי זה יהיה בראש השנה האזרחית, אינני יודע מתי בדיוק.

אופיר אקוניס: בנוסף, מה המצב של הרכבת הכבדה?

אופיר אקוניס: גם כאן שמענו כל פעם מועדים שונים.

אופיר אקוניס: אנו מבינים שהרכבת הכבדה המהירה תגיע לירושלים בקו החדש בשנת 2018.

רוברט אילטוב: אל תתחייב על שנה ...

אופיר אקוניס: אני לא מתחייב.

אופיר אקוניס: אני אומר מה שמעתי.

אופיר אקוניס: אני בוודאי לא אתחייב.

אופיר אקוניס: אני גם לא במעמד שאני יכול להתחייב.

אופיר אקוניס: כל פעם אני שומע על דחייה, מ-2012 ל-2014 ול-2018.

אופיר אקוניס: מה משרד התחבורה עושה כדי לקדם את הפרויקט?

אופיר אקוניס: אנחנו רוצים לראות מה קורה ברחוב יפו ומה קורה בתחנת בנייני האומה שאיננה קיימת ומה המעמד של כביש מספר 39 מבחינת משרד התחבורה.

דלית רגב: מר גלעד תירם מאגף התשתיות יעדכן את הוועדה.

גלעד תירם: אעדכן לגבי כמה נושאים שפירטת.

גלעד תירם: קודם כול, לגבי הרכבת הקלה – תאריך ההפעלה הנוכחי הוא אפריל 2011, בעזרת-השם.

גלעד תירם: כולנו שותפים לתקווה ומאמינים, ודי ברור לנו שזה יהיה לא יאוחר מהמועד הזה.

גלעד תירם: צר לכולנו על העיכוב, שלא היה באשמתנו.

גלעד תירם: יש צוות בוררים שנתן לזכיין, לחברת "סיטי פס", ארכה עד אפריל 2011.

גלעד תירם: משרד התחבורה לא היה מוכן לזה, אבל זאת היתה פסיקת הבורר.

גלעד תירם: לגבי הרכבת הכבדה – אם אני זוכר נכון את התאריך שאמרת, שנת 2018, אני חושב שהייתי שותף בדיון.

אופיר אקוניס: אמר את זה מי שישב בסמוך אליך, אם אני לא טועה.

גלעד תירם: נאמר אז שזה עלול להיגרר עד לשנת 2018.

גלעד תירם: אם אני זוכר נכון אמר את זה נציג אגף התקציבים במשרד האוצר, מר אדירי.

גלעד תירם: הם, מטבע הדברים, הפסימיים שבחבורה.

גלעד תירם: נכון להיום מבחינתנו, מבחינת חברת רכבת ישראל, תאריך היעד הוא עדיין 2016, שאולי יגלוש לשנת 2017 אבל לא יאוחר מכך.

לאה ורון: אתה כבר מתקרב, או-טו-טו אתה ב-2018.

אופיר אקוניס: אפשר לשאול מדוע זה מתעכב?

אופיר אקוניס: אחת הסיבות היא העתירה של "אדם, טבע ודין" שעיכבה את זה.

אופיר אקוניס: האם התשתיות מונחות כבר?

גלעד תירם: התשתיות כרגע בהנחה.

גלעד תירם: עובדים על זה, חופרים, מקימים הכול.

גלעד תירם: כפי שאתה זוכר, בדיון עלה, אחת הבעיות המרכזיות היא עדיין שאי אפשר לעבוד במקביל, חייבים לעבוד בטור ולכן זה התעכב, בגלל בעיות סטטוטוריות.

גלעד תירם: אם תימצא סוף-סוף איזו נוסחה לפתור גם את הבעיה הזאת אז נוכל להקדים את התאריך.

גלעד תירם: חשוב להדגיש שתאריך היעד הוא 2016.

גלעד תירם: מרגע שהתבררה העתירה של הארגונים הירוקים היה ברור שלשם אנחנו הולכים.

גלעד תירם: התאריך שנקבע לפני כן היה גם כך לא ריאלי.

רוברט אילטוב: אני מעריך שבשלב מסוים היו גם קיצוצי תקציב.

אופיר אקוניס: הרכבת דווקא קיבלה תקציב.

אופיר אקוניס: זה המון זמן, מ-2010 ל-2017.

אופיר אקוניס: אין שום אפשרות לזרז את זה, להגדיל את מספר העובדים, לעבוד במקביל, לעבוד מצד אל צד ולהיפגש באמצע, כמו שבנו את ארצות-הברית?

גלעד תירם: אילו אפשר היה לעבוד במקביל זה היה אולי מזרז את התהליך, אבל למיטב ידיעתי – ואני כלכלן ולא בקי בהליכים הסטטוטוריים וההנדסיים – נכון להיום אין אפשרות כזאת מבחינה הנדסית או תכנונית.

אופיר אקוניס: אני מבין שאתם מניחים קו כפול, שתהיה רכבת עולה ורכבת יורדת.

אופיר אקוניס: זה לא דבר מובן מאליו, כי בישראל במשך שנים פעלו, גם בקו המהיר היחיד בין תל-אביב וחיפה, על מסילה אחת, והיה צריך לחכות באזור מפגש.

אופיר אקוניס: זה עיכב את זמן הנסיעה.

רוברט אילטוב: מזל שסגן השר ליצמן הוא לא שר התחבורה, כי היה מוצא קבר אחד או שניים וזה היה נתקע כבר ...

גלעד תירם: לגבי כביש מספר 39, אני לא יודע לעדכן כי זה עדיין בהליכים סטטוטוריים.

אופיר אקוניס: אולי מר כחלון יעדכן.

יעל ענתבי: אני חברת מועצת העיר.

יעל ענתבי: במשך כמה חודשים הייתי אחראית על תיק התחבורה בעיריית ירושלים, עד שהבנתי את ההתנהלות ועזבתי.

יעל ענתבי: בהמשך לדברי קודמי ובהמשך לדברי היושב-ראש, שדיבר על הטרגדיה בנושא התחבורה בירושלים, אני רוצה להמשיך מכאן.

יעל ענתבי: בחתונה נוהגים לשבור כוס כדי לזכור את חורבן ירושלים.

יעל ענתבי: לפני שנשבור את הכוס היום כדי להעלות את ירושלים על ראש שמחתנו, אני רוצה לראות מה יש בכוס של התחבורה בירושלים, וחשוב לי להבהיר את זה כאן, בהמשך לדברי קודמי.

יעל ענתבי: כל מי שמקשיב בבוקר לדיווחי התנועה ברדיו שומע כבר 15 שנים מידי בוקר על עומס תנועה על גשר עוזי נרקיס בירושלים.

יעל ענתבי: עוזי נרקיס, כידוע לכם, קשור ליום ירושלים, היה אלוף פיקוד המרכז בעת כיבוש ירושלים.

יעל ענתבי: אם תשאלו איך לא נפתרה הבעיה במשך 15 שנים, אני יכולה לשער מדוע.

יעל ענתבי: הבעיה המרכזית היא בפיתוח התחבורה.

יעל ענתבי: הרגולציה הצמודה של השלטון המרכזי, כלומר משרד התחבורה ומשרד האוצר – המשרדים הללו מתעקשים משום מה לשמור על כל הסמכויות בידיהם וזה שיוצר עיכובים וחיכוכים.

יעל ענתבי: למשל אם העירייה רוצה לשנות תמרור, לסדר תחנה – הכול צריך לעבור דרך משרד התחבורה.

אופיר אקוניס: לא, רשות התימרור היא בעיריית ירושלים.

אופיר אקוניס: איזה תמרור רצית לשנות, למשל?

יעל ענתבי: או למשל שינוי מסלול אוטובוס.

אופיר אקוניס: שינוי מסלול אוטובוס הוא אכן באישור המפקח על התעבורה.

דורון שורר: יש גם תמרורים שמשרד התחבורה שמר לעצמו את הסמכות להציבם.

דורון שורר: רשות התימרור לא עברה באופן מלא לרשויות המקומיות.

אופיר אקוניס: היא עברה באופו כמעט מלא.

קובי כחלון: לגבי הרמזורים, היתה כתבה ב"אל ג'זירה" שנותנים יותר מדי לפסגת זאב.

קובי כחלון: הם כתבו שזה האפרטהייד של הרמזורים.

אופיר אקוניס: אם נכתב משהו רע עלינו ב"אל ג'זירה", זה כנראה דווקא דבר טוב.

יעל ענתבי: ירידה כזאת לפרטים אינה הגיונית.

יעל ענתבי: אני מצפה מכם לקדם הקמת רשות תחבורה מטרופולינית לירושלים.

יעל ענתבי: אגב, הפתרון לעומס בגשר עוזי נרקיס שהזכרתי קודם, נמצא על השולחן שנים רבות, בדמות הפרדה מפלסית בגבעה הצרפתית.

יעל ענתבי: רק עכשיו התרצו הרגולטורים לקדם את ההפרדה המפלסית, אבל בפתרון שמושפע לדעתי משיקולים פוליטיים יותר מאשר משיקולים מקצועיים.

יעל ענתבי: לסיום, בנסיעה ברחבי הארץ רואים המון מחלפים וכבישים בשלבי בנייה שונים.

יעל ענתבי: להרגשתי, ירושלים מקופחת בנושא הזה.

יעל ענתבי: מדברים על רכבת העמק שתשרת 60,000-70,000 איש, בעוד הפתרון הפשוט לרכבת לירושלים דרך כביש 443 ירד מן הפרק מסיבות פוליטיות.

יעל ענתבי: אני מצפה שאתה וחברי הכנסת תפעלו שלפחות 15% מסך 7 מיליארד שקלים שבתקציב הפיתוח של משרד התחבורה יגיעו לירושלים, שהיא מטרופולין ענק הכולל כמיליון נפש, וכמובן ביזור הסמכויות שהזכרתי קודם.

יעל ענתבי: לדעתי ירושלים לא מקבלת את שמגיע לה.

יעל ענתבי: עכשיו אנחנו יכולים להעלות את ירושלים על ראש שמחתנו.

יעל ענתבי: תודה רבה על ההקשבה.

מרסלו מיטמן: צהרים טובים.

מרסלו מיטמן: בשם אגודת מורי הדרך, אנו מביאים כאן איזו אפשרות לתיקון המצב, כי נכון להיום אחת התדמיות שלוקח התייר שמבקר בירושלים היא תדמית של כאוס, וב-10 השנים האחרונות במיוחד בגלל העבודות הציבוריות לבניית הרכבת הקלה.

מרסלו מיטמן: אבל מעבר לזה יש גם בעיה כרונית, של חוסר בדרכי גישה נוחות להרבה מאוד אתרים מרכזיים, ואם כבר מגיעים לאתרים הללו קשה מאוד למצוא בהם מקום חניה.

מרסלו מיטמן: זה חלק מן התדמית שלוקחים לעצמם 3 מיליון תיירים שבאים לירושלים מידי שנה, פחות או יותר, שמספרם עולה על מספר האנשים שגרים כאן.

מרסלו מיטמן: באגודת מורי הדרך חילקנו את נושא התחבורה בכל הקשור לתיירות לשלושה חלקים עיקריים.

מרסלו מיטמן: נושא אחד הוא הנגישות של האוטובוסים הגדולים שמסיעים 50 תיירים.

מרסלו מיטמן: יש צורך מיידי ביצירת מפרצים להורדת התיירים והעלאתם בקרבת האתרים המרכזיים.

מרסלו מיטמן: האתרים שאנו מצאנו לנכון לציין הם שער האשפות, שער יפו, שער הפרחים, שער האריות, גת שמנים, גן הקבר, כנסיית העלייה בהר הזיתים וכיכר החתולות למי שבאים למעלית הזמן במרכז העיר.

מרסלו מיטמן: בחלק מן האתרים הללו יש מעין מפרץ או אפשרות לעצירת אוטובוסים, אבל אין אכיפה עירונית כדי למנוע עמידת מכוניות פרטיות במפרצים הללו ואז האוטובוסים מתחילים לחפש היכן לעצור בניגוד לחוק ומוטלים על נהגי האוטובוסים קנסות והתיירים צריכים לרדת במקומות לא חוקיים ולא בטיחותיים.

מרסלו מיטמן: זה יוצר אווירה מאוד לא נוחה.

מרסלו מיטמן: בשער האשפות ובגת שמנים למשל יש מקומות חניה אבל אין די אכיפה לגבי חניה של אלמנטים שלא קשורים לתיירות.

מרסלו מיטמן: יש אלטרנטיבות.

מרסלו מיטמן: אנו, שבאים מן השטח, רואים אלטרנטיבות לחניה מסודרת למספר רב של אוטובוסים, לאו דווקא במקומות תיירותיים אבל במקומות בהם יוכלו לחנות אוטובוסים ללא כל בעיה במשך היום.

מרסלו מיטמן: אחד מהם הוא תחנת הרכבת הישנה, מאחורי המדפיס הממשלתי הישן, שם יש רחבה גדולה מאוד.

קובי כחלון: זה דיון של ועדת הכלכלה של הכנסת ולא של ועדת הכלכלה של העירייה.

קובי כחלון: תפנה לעירייה ותבקש את הבקשות הללו.

אופיר אקוניס: הוא מנצל את נוכחותך כאן.

דורון שורר: מדיניות חניה היא אחד הכלים המרכזיים בניהול תחבורה.

דורון שורר: קיום של גוף מרוכז, הקמת רשות מטרופולינית שמתאמת, בין השאר, בין מדיניות חניה למדיניות תנועה.

דורון שורר: זה בעצם הפתרון לסוגייה שמעלה כאן מר מיטמן.

מרסלו מיטמן: יש גם מקומות חניה ברחוב שמואל בן הדיה לרגלי הר הזיתים ובחניון קרתא, אפילו בתשלום יומי שהסוכן יוכל לספוג וכך להסדיר את כל הנושא.

מרסלו מיטמן: נושא אחר הוא נגישות לרכב אשכול.

מרסלו מיטמן: החניון האולטימטיבי לרכב אשכול הוא ללא ספק הר ציון, המאפשר סיור בתוך העיר העתיקה ללא הפרעות כלשהן.

מרסלו מיטמן: גם במקרה הזה אפשר ליצור מקום חניה ל-15 רכבים לפחות למשך 6-8 שעות, אפילו בתשלום יומי סביר, רב-שימושי באותו יום, כדי שמורה הדרך עם רכב אשכול שלו יוכל להיכנס ולצאת כמה פעמים עם התייר כל אימת שיש צורך בכך.

מרסלו מיטמן: יש גם אירועים ציבוריים רבי משתתפים.

מרסלו מיטמן: אנחנו מעלים את כל הנושאים הללו כאן כדי שבתכנון המסיבי עליו מדובר כאן יילקח בחשבון ההיבט הזה, שנראה מאוד ממוקד וקטן.

מרסלו מיטמן: צריכה להיות גישה נוחה מתוכננת לאירועים, מקום מסודר להורדת נוסעים ולהעלאתם וחניה לרכב תיירותי.

אופיר אקוניס: מנכ"ל העירייה, מר מעיין, ישמח להיפגש אתך.

אופיר אקוניס: אתה לא חייב להשיב כרגע.

מרסלו מיטמן: אלה הצעות ייעול.

מרסלו מיטמן: אין כאן ביקורת.

יאיר מעיין: כפי שאמרו גם סגן ראש העירייה וגם יושב-ראש הוועדה, נשמח לפגוש אתכם בכל זמן ולתת פתרונות נקודתיים.

אופיר אקוניס: אני מציע שתיפגש אתו, מר מעיין, ותשמעו גם את הטענות הספציפיות וגם תענו תשובות ספציפיות, כי הדברים נקודתיים מאוד.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

טלי ניר: שלום, אני מן האגודה לזכויות האזרח.

טלי ניר: אנחנו מדברים על ירושלים באופן כללי, שהמצב התחבורתי בה אכן קשה מאוד, אבל המצב קשה שבעתיים בעיר המזרחית.

טלי ניר: רצינו להתייחס גם להקשר הזה.

טלי ניר: כולכם מוזמנים לסיור כדי להבין עד כמה המצב קשה.

טלי ניר: מי שמסתובב קצת ורואה עד כמה קשה להגיע ממקום למקום בירושלים, עוד יותר קשה במזרח העיר, ומצב הכבישים שם קשה מאוד.

טלי ניר: מכיוון שלא משקיעים בתשתיות הכבישים הקיימים מחוררים.

יאיר מעיין: לא משקיעים?

אופיר אקוניס: מכיוון שגברת ניר בתוקף תפקידה דבריה תמיד מעוררים עניין מיוחד, תן לה לסיים ואז תוכלו להגיב.

יאיר מעיין: בוודאי שמשקיעים בתשתיות גם במזרח ירושלים.

יאיר מעיין: אולי תגידי שמשקיעים לא מספיק.

יאיר מעיין: בשנת 2009 הושקעו רק 90 מיליון שקל.

טלי ניר: תודה על הדיוק.

אופיר אקוניס: דרך אגב, כמי שתומך בשליטה ישראלית מוחלטת וללא עוררין, וכפי שאמרו כבר גדולים ממני – לנצח נצחים, אני חושב שצריך להשקיע שם באותה מידה, כי הרי אם מישהו טוען לשליטה במקום כלשהו, כפי שאני סבור שצריך להיות, אז בהחלט צריכה להיות השקעה על-ידי מי שרואה את המקום בבעלותו.

רוברט אילטוב: מה עומק גביית המסים שם?

טלי ניר: את השאלות הללו אפשר להפנות לעירייה.

אופיר אקוניס: נכון, המנכ"ל יענה.

טלי ניר: עומק הגבייה שם הוא כמו בכל מקום אחר במערב העיר.

רוברט אילטוב: יש כאן זכויות לאנשי הצד השני, למי שמשלם את המסים, שלוקחים את הכסף שלו כדי לפתח שם.

אופיר אקוניס: אני מציע שניתן לגברת טלי ניר לדבר ברצף.

טלי ניר: יש לי עוד כמה משפטים להגיד ואחר-כך אם יהיו שאלות או הערות אני מוכנה לענות.

טלי ניר: אם תבקרו ותראו את היעדר התשתיות הפיזיות במזרח ירושלים, זה זועק לעין, אפשר לראות את זה בצורה ברורה מאוד – אין כמעט מדרכות, רבים מן הכבישים אפילו לא סלולים.

טלי ניר: הדבר הזה הוא שילוב גם של השקעה מינימלית בתשתיות, וגם מחסור בתוכניות מתאר.

טלי ניר: במזרח העיר יש שכונות שאין להן בכלל תוכניות מתאר ובאחרות יש תוכניות מתאר שאינן מעודכנות כלל.

טלי ניר: התוכנית "ירושלים 2000" מעוכבת מזה שנה על-ידי שר הפנים, בלי שיש לו סמכות לכך, וכך לא יכול להתקדם התכנון המפורט של שכונות נוספות ושל אזורים נוספים במזרח העיר.

אופיר אקוניס: אולי היתה דרישה אמריקאית לא לבנות בחלק הזה של העיר.

אופיר אקוניס: כל הוויכוח כאן מסתובב במעגל סגור.

אופיר אקוניס: מצד אחד, את אומרת: תבנה להם תשתיות, ואת צודקת, צריך לפתח ולבנות, כי ישראל שולטת שם.

אופיר אקוניס: מצד שני, באים הידידים האמריקאים ואומרים: אל תעשו שם כלום.

אופיר אקוניס: יש כאן איזו התנגשות.

טלי ניר: מדובר על בנייה יהודית במזרח העיר.

טלי ניר: כשאני מדברת על השקעה מינימלית, גם מנכ"ל העירייה יודע שהשיעור מתקציב העירייה שמושקע במזרח העיר קטן.

טלי ניר: למרות שהם מהווים למעלה משליש מתושבי העיר מושקע פחות מ-10% מן הסך הכולל של תקציב העירייה במזרח העיר.

טלי ניר: את הנתונים הללו שמעתי גם ממר יקיר שגב וגם מראש העירייה ולכן אני סומכת את ידי עליהם.

רוברט אילטוב: אם את מעלה את הנתונים הללו, אני חוזר על השאלה שלי, מה שיעור ההשתתפות בעוגה של אותם התושבים?

רוברט אילטוב: יש לך נתונים רק מצד אחד?

מיכל שלם: מכיוון שהבנייה בלתי חוקית לא משלמים היטלי סלילה במזרח העיר.

רוברט אילטוב: אז הזכויות של האחרים נפגעות, הזכויות הציבוריות.

טלי ניר: תיכף יפורטו שיעורי הגבייה, אבל הם שיעורים גבוהים שדומים לשיעורים שנגבים במערב העיר.

טלי ניר: הבנייה בניגוד לחוק, וחשוב להבהיר את זה, היא כאשר אין תוכניות מתאר, ואין תוכניות מתאר במרבית השכונות, או שאין בכלל או שהן לא מעודכנות.

טלי ניר: האוכלוסייה גדלה פי ארבע וחצי מאז שנת 1967 ועד היום.

טלי ניר: אנשים צריכים לגור היכן שהוא ולא מאשרים להם.

רוברט אילטוב: את רוצה להגיד שאף אחד שם לא קיבל אישור?

טלי ניר: אין היתרי בנייה.

טלי ניר: מאז שנת 1967 ועד היום הוצאו אלפי היתרי בנייה בודדים.

טלי ניר: המספר שידוע לנו, שנכון ללפני כמה שנים, כי העירייה לא פרסמה נתונים מעודכנים, הוא 3,000 ומשהו היתרי בנייה שהוצאו משנת 1967 ועד שנת 2000 ומשהו.

טלי ניר: כאשר מוציאים רק 3,000 היתרי בנייה ובמקביל האוכלוסייה גדלה פי ארבע, מ-66,000 ל-300,000 בני אדם, הם צריכים לגור היכן שהוא.

טלי ניר: זאת הקרקע היחידה שיש להם.

טלי ניר: מי שיכל הרי ברח מן העיר, מי שהיה לו כסף.

טלי ניר: נשארה בעיר אוכלוסייה חלשה ביותר.

טלי ניר: היום שיעור העוני במזרח ירושלים הוא הגבוה ביותר בישראל ועומד על 65% מן האוכלוסייה.

טלי ניר: 74% מן הילדים נמצאים מתחת לקו העוני.

טלי ניר: כך שמדובר באמת באוכלוסייה שאין לה לאן ללכת, שלא תלך לשום מקום אחר, והיא זקוקה לתנאים הפיזיים הבסיסיים ביותר, אם מדובר בתשתיות ואם מדובר באפשרות לבנות את בתיהם.

טלי ניר: למרבה הצער תוכניות המתאר תקועות, הן לא מקודמות ואין אפשרות לבנות, ולכן בונים ללא היתר.

קובי כחלון: גברת טלי ניר, די מרשים מה שאמרת מכיוון שעולה מן הדברים שאת מתירה לעשות דבר לא חוקי.

קובי כחלון: מן הסתם גם אדם שנשאר ללא אוכל אסור לו לגנוב.

טלי ניר: אני לא מתירה שום דבר.

טלי ניר: מי אני להתיר?

טלי ניר: אני מפצירה בכם להתמודד עם המצב.

קובי כחלון: סיפרת כאן שהשב"חים בונים בניינים בלי רישיון.

קובי כחלון: אנחנו צריכים להתמודד עם זה, לכן יש לנו ייעוץ משפטי מפואר עם יכולת אכיפה.

קובי כחלון: יש 50,000 בתים בירושלים שנבנו בצורה לא חוקית.

טלי ניר: לטענתך הרי כולם עבריינים בפוטנציה.

קובי כחלון: לא, הם לא עבריינים.

קובי כחלון: יש בעיה לא פשוטה, שרוב האנשים שב"חים, וחלקם הגדול בכלל אין להם בעלויות.

קובי כחלון: עיריית ירושלים לא קופאת על שמריה ומתכננת, בעלויות של מיליוני שקלים, וגם מנכ"ל העירייה חותם על התוכניות, שכונות שלמות במזרח ירושלים, למשל בהר הבשורה, אחרי שאף אחד לא התמודד ואנו מתמודדים, למשל במער המזרחי בהיקף של 700,000 מטר בנייה לערבים.

קובי כחלון: זה לא תלוי בכלל בתוכנית המתאר.

קובי כחלון: יש תוכניות לשכונות והן מקודמות.

קובי כחלון: התוכניות נדונו אצל ראש העירייה, קודמו ותוכננו.

קובי כחלון: הלוואי ותוכניות באותו היקף כפי שיש היום במזרח ירושלים היו לי גם במערב ירושלים, אז מצבי היה טוב.

יאיר מעיין: כפי שאמרתי קודם, בתקציב 2009 של העירייה – ואני חייב לציין כאן לטובה את משרד התחבורה ששותף לעירייה בעניין הזה – התקציב לפרויקטים תחבורתיים במזרח העיר עמד על קרוב ל-100 מיליון שקל לכבישים בבית חנינה, ואדי ג'וז, מעלה סילואן ושכונות נוספות.

יאיר מעיין: התקציב הזה גדול מאוד.

יאיר מעיין: למעט כבישים עורקיים בירושלים, אם אני מבודד אותם, לא השקיעו כל-כך הרבה במערב העיר בכבישים באותה שנה.

יאיר מעיין: לגבי הבנייה, אנצל את ההזדמנות ואני מציע לגברת, בבקשה, כל מגרש ירוק שהאגודה לזכויות האזרח או עמותת "במקום" יצביעו עליו בפני עיריית ירושלים, אנחנו מתחייבים לפתח בו שצ"פ (שטח ציבורי פתוח).

יאיר מעיין: נכון להיום אנחנו פונים למינהלים הקהילתיים בשכונות בית חנינה, ראס אל עמוד ושכונות נוספות בבקשה שיעמידו לנו שטח ירוק או חום למבני ציבור.

יאיר מעיין: לצערי הרב הם לא מצליחים להעמיד את השטחים האלה מכיוון שהתב"עות לא מאושרות, או כשהן כן מאושרות וצריך לבצע הפקעות, 40% הפרשה לצורכי ציבור.

יאיר מעיין: לא מצליחים להגיע לזה ולא מצליחים לייצר מגרש כדי להקים עליו בתי-ספר, מינהלים קהילתיים או גנים שצ"פיים.

יאיר מעיין: בתקציב 2010 יש הקמה של שצ"פ בשכונת בית חנינה, אחרי שהשכונה לראשונה השיגה לנו מגרש ירוק שהוא בבעלות פרטית.

יאיר מעיין: בעל המגרש הסכים לחתום על חוזה עם העירייה, שהוא מחכיר את המגרש לעירייה ואנחנו מבצעים בו עכשיו גן שעשועים לטובת תושבי השכונה.

יאיר מעיין: כל מגרש כזה שיימצא, אנו מתחייבים לבצע את זה.

יאיר מעיין: אנא תעזרו לנו, אם אתם מצליחים, להשיג מגרשים גם למבני ציבור.

יאיר מעיין: המחסור הנוסף שלנו הוא במגרשים חומים לבתי-ספר.

יאיר מעיין: יש הרבה מאוד תקציב, יש ועדה בעירייה שנפגשת מידי שבועיים כדי לאתר מגרשים ולקדם בהם תב"ע והיתר בנייה, אבל יש מחסור במגרשים.

יאיר מעיין: בעיית המגרשים נובעת בין היתר מבנייה בלתי חוקית.

יאיר מעיין: אנשים פולשים למגרש חום, בונים עליו מבנה פרטי ואז כבר אי אפשר לבנות עליו בית-ספר.

יאיר מעיין: לגבי הפיתוח הכללי של התשתיות בשכונות ניקח לדוגמה את שכונת חומת שמואל.

יאיר מעיין: יושב לידי מנהל המחוז של משרד הבינוי והשיכון.

יאיר מעיין: יש תקציב של כ-700 מיליון שקל לפיתוח השכונה הזאת.

יאיר מעיין: את הכסף הוא גובה מן הקבלנים שרוכשים את המגרש ומוכרים את הדירות לדיירים.

יאיר מעיין: כלומר, ב-6,000 יחידות הדיור שיימכרו בשכונה, כל דייר משלם את חלקו היחסי מתוך 700 מיליון שקל כחלק ממחיר הדירה ובכסף הזה מפתחים את כל תשתיות השכונה.

יאיר מעיין: בשונה מזה, בשכונות הערביות אין גבייה עבור הסלילה, אף אחד לא גובה את זה, כי כאשר לא מוציאים היתר בנייה לא משלמים עבור היטל סלילה וגם לא עבור היטל ביוב ופיתוח תשתיות, לכן אין תקציב לפתח תשתיות.

יאיר מעיין: עיריית ירושלים מתקציבה לא מפתחת את התשתיות בשכונות חדשות.

יאיר מעיין: העירייה לא פיתחה את רמות או את פסגת זאב או את גילה, הכול עושה משרד הבינוי והשיכון מכסף שהוא גובה מן הדיירים.

יאיר מעיין: למרות זאת, העירייה משקיעה מתקציבה, ובעבר היתה גם תוכנית ממשלתית, גם בשנים 1996-97 וגם בשנים 2000-2001 הממשלה הקציבה לפיתוח תשתיות במזרח העיר סדר גודל של - - -

רוברט אילטוב: למה אתם לא מפנים את השטחים החומים, היכן שיש פלישות של דיירים?

יאיר מעיין: זה תהליך ארוך ומורכב.

יאיר מעיין: בכל מקום שבו המבנה חדש יחסית אנחנו מוציאים צווי הריסה.

יאיר מעיין: אני אומר שוב, אנו פונים למוכתרים של הכפרים ומבקשים שיאתרו לנו מגרשים ואנחנו נבנה בהם.

יאיר מעיין: יש מגרש פנוי שרוצים להקים עליו, צריך עכשיו תהליך הפקעה שאורך זמן.

רוברט אילטוב: השאלה שלי אחרת.

רוברט אילטוב: למה העירייה לא אוכפת את החוק ולא מפנה את השטחים החומים?

יאיר מעיין: במגרשים שיש לנו בהם זיהוי של פלישה טרייה ובנייה טרייה, אנחנו מוציאים שם צו מנהלי ובהתאם לצורך מבצעים צווי הריסה.

יאיר מעיין: בחודשים האחרונים היתה ירידה מסוימת בהיקף הביצוע.

יאיר מעיין: בשנה שעברה ביצענו כ-120 צווי הריסה, גם במערב העיר וגם במזרחה.

יאיר מעיין: חשוב כאן שיתוף הפעולה של התושבים ושל השכונות.

יאיר מעיין: אי אפשר להגיד: "אנחנו לא משלמים", ובמקביל לטעון: "לא מבצעים לנו תשתיות, אין מדרכות".

יאיר מעיין: המכוניות חונות על המדרכות כי בנו בתים על המדרכה.

יאיר מעיין: המכוניות חונות באמצע הכביש ואז גם אי אפשר לנסוע בכביש, ואז גם הילדים הולכים באמצע הכביש כי אין מדרכה, כי לא שילמו עבורה וכי חנו על המדרכה.

יאיר מעיין: אנשים עוברים עבירות ובונים על שטחים ציבוריים.

יאיר מעיין: בעיסאוויה העירייה תכננה עם משרד התחבורה כביש עורקי שחוצה את השכונה מצד לצד, כדי שיוכלו לעלות ולרדת מצד אל צד במהירות.

יאיר מעיין: התושבים בנו, כמובן ללא היתר בנייה, על הנתיב של הכביש המרכזי הזה והיום כאשר נרצה, כבר אי אפשר לבצע אותו כי בנו בתים על התוואי של הכביש המרכזי.

יאיר מעיין: אז עבור תושבי שכונת עיסאוויה לצאת בבוקר מן הבית למרכז העיר ייקח שעה, כי חסמו את כל הדרך.

יעל ענתבי: כמו כן, יש מקומות שהעירייה מפחדת להיכנס אליהם, כמו למשל מחנה הפליטים שועפת.

יעל ענתבי: הבנייה הבלתי חוקית שם מתבצעת לאור יום, בלי שום הכרה, והעירייה מפחדת.

יעל ענתבי: היא צריכה ליווי של המשטרה.

יעל ענתבי: זה דבר שקשה מאוד לבצע.

יאיר מעיין: שאלת קודם על שיעורי הגבייה.

יאיר מעיין: צריך להבדיל בין תשלומי ארנונה שמיועדים לשירות השוטף של העירייה.

יאיר מעיין: בתשלומי הארנונה באופן יחסי שיעורי הגבייה במזרח העיר דומים לשיעורי הגבייה במערב העיר, אם כי אין לנו את המטראז'ים המדויקים כי אין היתרי בנייה, אין לנו מדידות מדויקות של הבתים, אבל זה נושא שבשנה האחרונה מקבל טיפול מעמיק מאוד.

יאיר מעיין: עוברים עכשיו את כל השכונות, גם במזרח העיר וגם במערבה, למפות אותן במדידות.

יאיר מעיין: אבל מבחינת שיעורי הגבייה מול החיוב, אם הממוצע בעירייה הוא כ-82%, השיעור דומה בשני חלקי העיר, אולי כ-1%-2% פחות במזרח העיר.

יאיר מעיין: מול הארנונה אנחנו נותנים את השירות השוטף.

רוברט אילטוב: בנוגע למסים אתה אומר שמכיוון שהם בונים ללא היתרים אתה לא יכול לגבות?

יאיר מעיין: לגבי התשתיות, המקורות למימון עלויות הפיתוח של התשתיות הם מהיטלי השבחה, מתשלום אגרות בנייה, מהיתרי בנייה, היטלי פיתוח והיטלי סלילה.

יאיר מעיין: כאשר בונים בית לא חוקי לא משלמים את כל האגרות הללו, חוסכים מאות אלפי שקלים ויש כאן אינטרס כלכלי גדול מאוד לא לשלם.

יאיר מעיין: כאשר לא משלמים אין מקורות, לא לחברת "הגיחון" לבצע ביוב ומים, לא לעירייה או למינהל לבצע את עבודות התשתית והפיתוח לבניית התשתיות לשכונה.

יאיר מעיין: לכן רואים שכונות עם בתים יפים שאין להן כביש, אין להן מדרכה, אין להן כלום, כי התושבים לא שילמו עבור זה.

יאיר מעיין: יש אפילו שכונה אחת, צור באהר, עם תב"ע בתוקף שמשרד הבינוי והשיכון רצה לשווק אותה.

יאיר מעיין: שם הוא התכוון לבצע את כל התשתיות.

יאיר מעיין: שכונה של למעלה מ-400 יחידות דיור.

יאיר מעיין: לדרישת תושבי השכונה המוכתרים ומספר ארגונים לא משווקים את השכונה.

יאיר מעיין: אולי מר משה מרחביה יפרט.

יאיר מעיין: עד שכבר יש הזדמנות לבנות שכונה גדולה של 400 יחידות דיור ברמה כפי שצריך, עצרו את השיווק.

יאיר מעיין: כפי שציין מר קובי כחלון, העירייה קידמה דרך ועדות התכנון, הן מתקציב העירייה והן מתקציבים אחרים, תב"עות למרבית השכונות במזרח העיר.

יאיר מעיין: כולן בהליכים מתקדמים מאוד, מה שלא היה בעבר.

רוברט אילטוב: יש לנו חצי שעה עד לסיום הישיבה ויש עוד נושאים שברצוננו להעלות.

טלי ניר: בקצרה אציג כמה נקודות.

טלי ניר: קודם כול, לסגן ראש העירייה, אתה מדבר על שב"חים – שוהים בלתי חוקיים.

טלי ניר: לפי מיטב ידיעתי, מי שנמצא במזרח ירושלים הם תושבי מדינת ישראל.

טלי ניר: אנחנו סיפחנו את השטח וגם את התושבים.

קובי כחלון: מ-1967 ועד היום, 70% מתושבי ירושלים המזרחית הם שוהים בלתי חוקיים.

טלי ניר: זה פשוט שקר גס.

מיכל שלם: אלה העובדות בשטח.

טלי ניר: העירייה הרי בודקת את הבעלות שלהם ויש להם בעלות על הקרקע.

רוברט אילטוב: אנחנו לא מתכוונים להיכנס כאן לוויכוח פוליטי.

רוברט אילטוב: אנחנו ועדת הכלכלה.

טלי ניר: זה לא ויכוח פוליטי.

טלי ניר: אני סותרת את הדברים שנאמרו.

טלי ניר: הם מדברים על 100 מיליון שקלים, אבל לא רואים את זה במזרח העיר.

טלי ניר: נכון שיש שתי תוכניות מער שמקודמות היטב ויפה, אבל זה לא המצב בכל מזרח ירושלים.

טלי ניר: כשמדובר על 100 מיליון שקלים, לא ברור היכן הם מושקעים.

טלי ניר: אולי בהתנחלויות במזרח העיר.

רוברט אילטוב: גברתי, הדיון בנושא הזה הסתיים.

רוברט אילטוב: את רוצה שאוציא אותך מן הדיון?

רוברט אילטוב: סיימנו את הדיון בנושא הזה.

רוברט אילטוב: לסיכום אתן רק למר נדב מרוז להתייחס לנושא התחבורתי ואז נעבור לנושאים אחרים.

רוברט אילטוב: יש לנו נושאים אחרים לדון בהם.

נדב מרוז: כמה הערות קצרות לגבי מה שנאמר.

נדב מרוז: נתחיל עם מזרח ירושלים.

נדב מרוז: ברמה הארצית תקציבים מועברים מתחום הכבישים לתחבורה ציבורית בערים השונות, ובכלל זה ירושלים.

נדב מרוז: במזרח ירושלים בשנים האחרונות יש מהפיכה.

נדב מרוז: 330 אוטובוסים חדשים נקנו בשיתוף של עיריית ירושלים ומשרד התחבורה, רפורמה עצומה בכל הנוגע למלחמה בחאפרים.

נדב מרוז: יש היום כמעט 100,000 נסיעות ביממה בתחבורה הציבורית במזרח ירושלים.

נדב מרוז: זה הרבה יותר מאשר מתקיים במרבית ערי ישראל.

רוברט אילטוב: אני מבקש שתתייחס לירושלים בכללותה ולא רק למזרח ירושלים.

נדב מרוז: זאת הנקודה הראשונה.

נדב מרוז: הרבה מאוד כסף הושקע שם.

רוברט אילטוב: אתה לא צריך להצטדק בפניה.

רוברט אילטוב: אתה נותן דיווח לוועדה.

רוברט אילטוב: תדבר על ירושלים, נקודה.

נדב מרוז: זאת לא הצטדקות.

נדב מרוז: אנחנו גאים על מה שאנו עושים.

נדב מרוז: באשר להערות על החניה, גם כאן מתנהל מהלך רחב מאוד – אפשר לדבר על כך אחר-כך – של בחינת מדיניות חניה חדשה ומקיפה בירושלים שתומכת במערך התחבורה הציבורית החדש.

נדב מרוז: זה דבר שמתקדם.

נדב מרוז: מנכ"ל העירייה וראש העירייה מקדמים אותו.

נדב מרוז: דבר שלישי, באשר להערות על הרכבת הקלה, זה גם מתחבר לנושא שמר דורון שורר הציג.

נדב מרוז: אנו בטוחים שאילו היתה פועלת רשות לתחבורה ציבורית בשנים עברו אז כל הקשר מול הזכיין המאוד-מאוד בעייתי, יש לומר, שיש לנו בירושלים, אותו זכיין בין-לאומי שנבחר במכרז, חלק מן הבעיות אולי היו נפתרות.

נדב מרוז: כאשר מדברים על דחייה בלוחות הזמנים, ועל כך דיבר חבר הכנסת אקוניס, יש לזכור שהאחריות לביצוע העבודה מוטלת על הזכיין.

נדב מרוז: זה לא קבלן אלא זכיין שנבחר ויש לו מחויבויות.

נדב מרוז: אף אחד לא מדבר על זה.

נדב מרוז: עם כל הכבוד לסקטור הציבורי ולעיריית ירושלים ---

לאה ורון: נציגי חברת "סיטי פס" הוזמנו לדיון ומצאו לנכון לא להגיע.

נדב מרוז: ייתכן שיש להם סיבות טובות מאוד מדוע להיעדר מן הדיון.

נדב מרוז: אנו רואים בהם אחראים להביא לירושלים מערכת של רכבת קלה.

נדב מרוז: אנחנו רואים בהם אחראים למצב שבו אנו שרויים בירושלים.

נדב מרוז: כאשר נמשיך ונפתח את העיר, ראש העירייה, ביחד עם משרד התחבורה, מוביל מהלך לשינוי שיטת ההתקשרויות עם קבלנים עתידיים שיבנו מערכות הסעת המונים בירושלים.

נדב מרוז: נותר לי רק להצטער על כך שנציגי "סיטי פס" בחרו להתעלם או להיעדר מן הדיון.

נדב מרוז: תודה.

רוברט אילטוב: מר שמואל צוראל, מנכ"ל התאחדות המלונות.

רוברט אילטוב: לפניו משפט אחד לסגן ראש עיריית ירושלים, מר קובי כחלון.

קובי כחלון: כשאנחנו רוצים לנבא את העתיד, עלינו לדעת קצת על העבר.

קובי כחלון: יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת אופיר אקוניס, דיבר על התקדמות הרכבת הקלה והרכבת הכבדה.

קובי כחלון: מהניסיון שלי, עקב אכילס היה נעוץ בתחום ההיתרים.

קובי כחלון: לצערי הרב, אדוני ממשרד התחבורה, כאשר אני עוקב באופן אישי אחר ההיתרים שמוגשים היום, בשנת 2010 רכבת ישראל הגישה היתרים ברמה מאוד-מאוד נמוכה, למרות שהמחוקק נתן להם את כל האפשרויות לעשות כרצונם.

קובי כחלון: לכן כדאי לפנות אליהם ולשאול אותם מדוע הם פועלים כפי שהם פועלים, עם 800 מנגנוני בקרה ואין-ספור יועצים שקונים שם ג'יפים על חשבון המדינה.

קובי כחלון: זה דבר חשוב מאוד.

קובי כחלון: לשמחתי אירעו כמה דברים בתקופה האחרונה, לאחר שהגענו לעירייה.

קובי כחלון: היתה בעיה קשה מאוד של סטטוטוריקה, לא היו שום כבישים מאושרים.

קובי כחלון: בכביש 4 דרום שצריך לחלץ את האנשים לכיוון גילה במשך 13 שנים התב"ע לא קודמה; כביש מספר 39, כביש משמעותי מאוד שצריך להביא את האנשים שבאים מקריית גת, מאשדוד ומכל הישובים האלה אל תוך העיר, לא קודם בשל סיבה כלשהי; כביש מספר 16, כאשר בסיבוב מוצא צריך להיכנס דרך ההר ולצאת בצומת גבעת מרדכי, גם לא קודם.

קובי כחלון: לשמחתי הרבה כבר חתמנו על-פי סעיף 197 לחוק התכנון והבנייה ונקדם את זה; לשמחתי הרבה ות"ל (הוועדה לתיאום תשתיות) אישרה אתמול את הרחבת כביש מספר 1 לשלושה מסלולים.

קובי כחלון: חסרים שם עוד סכומים לא גדולים וכדאי לעשות את זה בשלבים מתקדמים.

קובי כחלון: באשר לרכבת הכבדה, אנו כעירייה הסקנו ולמדנו שצריך לקדם אותה, לעזור להם אחד לאחד.

קובי כחלון: אבל האתגר שלנו כהשלמה לכל הפרויקטים הללו, שביום אחרי גם הרכבת תדע להיות אפקטיבית, כאשר משרד התחבורה יסייע לנו לקדם חניון מרכזי מתחת לרכבת הכבדה, כמו בכל ישוב בארץ.

קובי כחלון: זה אתגר גדול מאוד.

קובי כחלון: הדבר השני הוא הפעלת הרכבת הקלה.

קובי כחלון: כאן אנו זקוקים לחקיקה של הכנסת.

קובי כחלון: מכיוון שחלק גדול מתושבי ירושלים הם עובדי המדינה, המדינה מחייבת אותם להחזיק רכב כדי לקבל החזקת רכב.

קובי כחלון: גם אם משפחות בפסגת זאב לא זקוקות לשני כלי רכב, מחייבים אותן להחזיק שני רכבים.

יאיר מעיין: והכי גרוע, מחייבים אותם גם להגיע עם הרכב פיזית למשרד.

קובי כחלון: דיברנו הבוקר על כך שתמיד אפשר להחריג את ירושלים דרך תקנת ירושלים.

קובי כחלון: לא צריך לקבוע דבר רוחבי.

קובי כחלון: אם חברי הכנסת היו לוקחים את הדבר הזה ומחוקקים חוק שיאפשר לאחד מבני המשפחה לפחות לא להחזיק רכב אלא לקבל בתמורה את הזכות לנסוע ברכבת בשילוב עם האוטובוס, מן הסתם המדינה היתה מרוויחה.

קובי כחלון: ביום הפתיחה אנחנו הרי נסבסד את הרכבת כי לא יהיו מספיק נוסעים.

קובי כחלון: חקיקה מן הסוג הזה, שהיא חקיקה לתקופה מסוימת, שמתאימה רק לעובדים בירושלים ורק לתושבי ירושלים, יכולה בצורה דרמטית ובתקופה קצרה מאוד לחולל שינוי דרמטי בכל התפיסה מה זה רכבת ומה זה אוטובוס.

קובי כחלון: אם אתן למשפחה את הכרטיס הזה, ואגיד שהכרטיס הזה יהיה מוכר לה במס, אז מן הסתם בפסגת זאב לא יהיו פקקי תנועה, כי היום מחייבים את האיש ואת האישה להגיע עם שני כלי רכב אל תוך העיר.

יעל ענתבי: לאיזה שיעור מן המשפחות בירושלים יש שני כלי רכב?

קובי כחלון: לרובן.

קובי כחלון: כאשר הם עובדי מדינה הם חייבים להחזיק רכב.

קובי כחלון: כל מי שמקבל החזקת רכב חייב להחזיק ברכב.

קובי כחלון: את מבינה את הפרדוקס?

יאיר מעיין: 90% מכוח העבודה בירושלים עובדים בתחום הפקידות.

יעל ענתבי: לכמה מהם יש שני כלי רכב?

יעל ענתבי: ירושלים היא עיר ענייה מאוד.

יאיר מעיין: העלינו את העניין הזה בהקשר התחבורתי בפני הממונה על השכר במשרד האוצר וגם בפני מנהל אגף התקציבים במשרד האוצר.

יאיר מעיין: הבעיה שהחזקת רכב היא לא רכיב פנסיוני.

יאיר מעיין: אם נאפשר להגיע לעבודה בלי הרכב ולקבל החזקת רכב יוכלו לטעון בבית-דין לעבודה שזה יהיה רכיב פנסיוני.

יאיר מעיין: לכן יוצרים את הקונפליקט הזה, שמצד אחד רוצים לתמרץ לנסוע ברכבות קלות ובהסעת המונים ולא ברכבים הפרטיים, ומצד שני דווקא המדינה היא שמממנת החזקת עשרות אלפי כלי רכב כדי להגיע איתם לעבודה.

רוברט אילטוב: נבחן את הסוגייה הזאת בכנסת.

רוברט אילטוב: אני מעריך שיהיה קושי להעביר חקיקה כזאת.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

רוברט אילטוב: נעבור לנושא התיירות.

רוברט אילטוב: גם זה נושא שירושלים התברכה בו, וכנראה גם בנושא הזה יש בעיות.

רוברט אילטוב: מר שמואל צוראל, בבקשה.

רוברט אילטוב: אני מבקש מכל הנוכחים לא להתפרץ ולא לדבר ללא רשות.

רוברט אילטוב: כך נהוג בוועדה, לכן אני מבקש לשמור על הסדר.

רוברט אילטוב: בבקשה.

שמואל צוראל: תודה רבה.

שמואל צוראל: אני סבור שאני הולך לדבר בקונצנזוס מוחלט, אז אין בעיה.

שמואל צוראל: רוצה הגורל ונושא התיירות אולי לא שונה מן הנושא הקודם שבו דיברנו, נושא התחבורה, ואולי הוא קשור אליו בקשר חד-חד ערכי.

שמואל צוראל: האם התיירות בירושלים היא כגודלה של העיר או כיכולת הנשיאה של העיר, או התיירות בירושלים חורגת בהרבה מעבר לכלים שהעיר מסוגלת להתמודד איתם?

שמואל צוראל: צריך להבין שירושלים נושאת את גורל התיירות הנכנסת למדינת ישראל.

שמואל צוראל: בלעדיה אין תיירות נכנסת.

שמואל צוראל: תנועת התיירות הנכנסת למדינת ישראל קשורה ביכולתה של ירושלים לשאת אותה וביכולתה של ירושלים לשרת אותה, כך שהמשימה היא הרבה מעבר למשימה עירונית או מקומית.

שמואל צוראל: היא משימה לאומית, וכך צריך להתייחס אליה.

שמואל צוראל: גם התקציבים והאמצעים שהעיר ירושלים צריכה לקבל ללא שום ספק צריכים להיות שונים מיכולתה של העיר לגייס אותם בכוחותיה היא, מתוך תושביה או מתוך העסקים הקיימים בה, כי בכך תלויים כמעט כל נותני השירותים או כל המתפרנסים מתיירות בארץ.

שמואל צוראל: ירושלים משקפת תנועה של כ-90% מן התיירות הנכנסת למדינת ישראל שמגיעה לירושלים.

שמואל צוראל: לא כולה לנה בה, אבל חלק גדול ממנה לנה בה.

שמואל צוראל: מדובר על תעשיית תיירות שכרגע נראית טוב, או נראית לכאורה בשיאה.

שמואל צוראל: שיאה הוא שיא עגום למדי, שיגיע אולי ל-3 מיליון תיירים בסוף השנה.

שמואל צוראל: אבל כבר ב-3 מיליון תיירים, ציין כאן חברנו מאגודת מורי הדרך בצדק רב, אנו מתקשים להעניק לתיירים שירות מתקבל על הדעת בעיר ירושלים.

שמואל צוראל: אנו נתקלים כאן בצווארי בקבוק, שחלקם נובעים מאכסון, אבל רובם נובעים מנגישות לאתרים, מתחבורה, מיכולת להניע את התיירים בתוך העיר.

שמואל צוראל: בנושא הזה, שוב, הפתרונות הם מעבר לחובתה או לאחריותה של העירייה כלפי תושביה, הם במישור הארצי, במישור של תעשיית התיירות כולה.

שמואל צוראל: מלונות בירושלים – בירושלים פועלים כרגע כ-7,000 חדרי מלון.

שמואל צוראל: היא העיר השלישית בארץ במספר חדרי המלון שבה, לא השנייה אפילו.

קריאה: עם כוללים גם את החלק המזרחי של העיר אז יש בה 9,000 חדרי מלון.

לאה ורון: אילת במקום הראשון.

לאה ורון: מי במקום השני?

שמואל צוראל: תל-אביב רבתי.

מיכל שלם: יש בעיה של בתי-מלון בירושלים.

רוברט אילטוב: וכמה חדרי מלון צריך?

שמואל צוראל: לפי התחזית שלנו, ירושלים תהווה את צוואר הבקבוק.

שמואל צוראל: כדי לעמוד במשימה של 5 מיליון תיירים בשנה, ירושלים תצטרך תוספת של כמעט הכפלת מספר חדרי המלונות שבה.

שמואל צוראל: "הולילנד" הוא רק משל, כי זה גם מה שאירע לשטחים רבים נוספים בעיר הזאת שייעודם המקורי היה צריך להיות מלונות.

שמואל צוראל: "הולילנד" זה רק מקרה אחד שהתפרסם בציבור.

שמואל צוראל: רבים מאוד השטחים האחרים בעיר הזאת שתמוה ביותר איך קם בהם משהו אחר.

שמואל צוראל: יש מצוקת קרקעות גדולה כיום ובמאבקי הנדל"ן הקיימים קשה לראות משקיעים שייכנסו להשקעה בירושלים, אלא אם כן יינתנו להם תנאים מפליגים לטובת העניין הזה.

שמואל צוראל: אבל זה בנפשנו, כי בלי הדבר הזה לא ניתן יהיה בכלל לקיים את תעשיית התיירות של מדינת ישראל.

שמואל צוראל: לכן גם כאן נדרשת התערבות הרבה מעבר לכללים המקובלים אצלנו, של מפעל מאושר, של מענקים או של דברים מן הסוג הזה, אלא דברים שהם הרבה יותר אגרסיביים כלפי המשקיעים.

שמואל צוראל: הוזכר כאן החלק המזרחי של העיר.

שמואל צוראל: עד אוקטובר 2000, כאשר החל לצערנו משבר שעד היום אנו מלקקים את הפצעים שנוצרו בעקבותיו, במזרח ירושלים פעלו כמספר חדרי המלון במערב ירושלים.

שמואל צוראל: כרגע במזרח ירושלים חזרו שליש מחדרי המלון שפעלו שם עד לשנת 2000.

רוברט אילטוב: אתה יכול לנקוב במספרים, בבקשה?

שמואל צוראל: חסרים לפחות 3,000 חדרים במזרח העיר שלא חזרו לתפקד כמלונות.

רוברט אילטוב: כמה יחידות יש בסך הכול?

שמואל צוראל: היום במזרח ירושלים פועלים כ-2,000 חדרי מלון.

שמואל צוראל: גם במערב העיר מִתקנים גדולים וחדשים שהושקע בהם כסף ושנתקבל בהם גם סיוע ציבורי, כמו מלון "דיפלומט" לשעבר, כמו מלונות נוספים, לא שבו להיות בתי-מלון.

שמואל צוראל: הדעת נותנת שעם גידול כזה בתנועת התיירות וחוסר כזה במגרשים ובבנייה, לכאורה הביקוש להחזרת המלונות הללו לכשרות או לפעילות היה צריך להיות גבוה מאוד, ולא היא.

שמואל צוראל: הבעלים לא מוצאים עניין כלכלי לשנות את הדבר הזה.

שמואל צוראל: גם כאן צריכה להיות התערבות, או בצורה של ברירה, או בצורה של סיוע ותמריץ.

לאה ורון: מלון "דיפלומט" מאוכלס היום?

שמואל צוראל: הוא מאוכלס בעולים חדשים, מקרים קשים מאוד, כאלה שכבר לא יכולים למצוא מקום באכסניה אחרת.

דורון שורר: הוא לא מתפקד כבית מלון.

דורון שורר: סמוך לשם נמצא מלון "זוהר" לשעבר שהפך לאולפנה.

שמואל צוראל: זה דוגמה אחת, מכיוון שכמוהו יש לנו עוד מקרים.

שמואל צוראל: אנחנו רואים היום בעין אפשרות לפחות לעוד 3,000 חדרי מלון בירושלים רק בהשבה לתפקוד של מקומות שהיו בתי-מלון.

שמואל צוראל: אם אני יכול לסכם את דבריי, התיירות היא מנוע הצמיחה העיקרי של העיר.

שמואל צוראל: מעבר לעובדי שירותים ציבוריים ומעט היי-טק שיש לנו בעיר, למעשה הדבר העיקרי זה תיירות.

שמואל צוראל: לצערנו התיירות נמצאת כרגע בישורת מאוד לא סימפטית במאבק שלה על משאבי העיר.

שמואל צוראל: לא שהעירייה לא עושה את זה, להיפך, יש כאן שינוי מבורך בהתייחסות העירייה לנושא התיירות שלא היה במשך שנים, אבל העירייה ירשה מציאות מסוימת שהיא מאוד-מאוד קשה לטיפול, ובמציאות הזאת מן הראוי שירושלים תקבל העדפה מתקנת מעבר לכלים שהיא כעיר יכולה להעמיד.

רוברט אילטוב: שאלת הבהרה.

רוברט אילטוב: איך ביטול הוויזות עם רוסיה השפיע על התיירות?

שמואל צוראל: יוצא מן הכלל.

אופיר אקוניס: ראיתי שלשום כתבה שבאים מברית-המועצות לשעבר להשתזף בתל-אביב.

אופיר אקוניס: קודם כול, יכולים להשתזף בתל-אביב ולעלות לירושלים, ויכולים להשתזף גם בירושלים.

שמואל צוראל: ביטול הוויזות היה צעד יוצא מן הכלל, מבורך ביותר, שהביא לתמורה יפה מאוד בתנועת התיירות מרוסיה.

שמואל צוראל: הלוואי וייעשה דבר דומה גם עם אוקראינה.

שמואל צוראל: יש בעיה אחרת שצריך לטפל בה, ולא כאן, והוא התייחסותה של מדינת ישראל לתנועה חד-יומית.

אופיר אקוניס: קיבלתי את מכתבכם בעניין הזה שהופנה אל שר התיירות ואני הייתי מכותב שם.

רוברט אילטוב: מבחינת

רוברט אילטוב: כם יש מספיק תשתית שירות לתייר מטעם העירייה ומטעם משרד התיירות?

שמואל צוראל: יש בהחלט תקציבי שיווק הרבה יותר טובים מאשר היו בעבר.

שמואל צוראל: זה עדיין לא תקציב השיווק שצריך להעמיד לעיר כמו ירושלים.

שמואל צוראל: מקובל בעולם שתקציב שיווק משקף לפחות 3% מן המחזור.

שמואל צוראל: תקציב השיווק של כל מדינת ישראל משקף היום 0.16% מן המחזור.

אופיר אקוניס: קיימנו כבר ישיבה אחת או שתיים בנושא התיירות, אבל לנושא התיירות בירושלים כדאי אולי להקדיש דיון נפרד בוועדה.

אופיר אקוניס: מכיוון שאנחנו בלחץ זמן, לא נוכל לחרוג אחרי השעה 16:00 כי המליאה נפתחת, אני מציע שנתאם מועד לישיבה מיוחדת בנושא התיירות שתתמקד בתיירות לירושלים.

מיכל שלם: ראש העירייה הציב כיעד מרכזי את נושא התיירות כמנוף לצמיחה בעיר ירושלים.

מיכל שלם: אני לא יודעת מי מכם יודע, בירושלים מבקרים היום כ-2 מיליון תיירים בשנה.

מיכל שלם: זה כאין וכאפס לעומת מספר התיירים בבירות אחרות ברחבי העולם.

מיכל שלם: לפריז מגיעים כ-50 מיליון תיירים בשנה וכך גם בערי בירה נוספות.

מיכל שלם: דיברת על 5 מיליון תיירים בשנה.

מיכל שלם: ראש עיריית ירושלים הציב יעד אגרסיבי יותר של 10 מיליון תיירים בשנה.

שמואל צוראל: אנחנו בדרך ל-10 מיליון תיירים.

מיכל שלם: אני מסכימה אתך שכדי להגיע ליעד הזה אנחנו זקוקים לתמריצים ממשלתיים.

מיכל שלם: עיריית ירושלים, בשיתוף הרשות לפיתוח ירושלים וממשלת ישראל, שוקדת בימים אלה על תוכנית "מרום", שחלק מרכזי ממנה הוא תמריצים לפיתוח התיירות.

מיכל שלם: בכל הקשור לחדרי מלון, היתה ישיבת ממשלה חגיגית ביום ראשון השבוע לרגל יום ירושלים.

מיכל שלם: נושא התיירות תפס נתח נכבד ממנה.

מיכל שלם: ביקש ראש הממשלה בתוך 8 שבועות להגיש את החלק בתוך תוכנית "מרום" שקשור לתיירות, מתוך רצון אמיתי לקדם את הנושא הזה.

מיכל שלם: מדובר שם על מאות מיליוני שקלים שהעירייה, בשיתוף הרשות לפיתוח ירושלים והממשלה רוצות, ואני מקווה שגם מוכנות, להשקיע בתיירות.

מיכל שלם: בכל הקשור לחדרי מלון מדובר על יעד, שהוצג השבוע גם בפני ראש הממשלה, של תוספת של כ-1,000 חדרי מלון בירושלים בשנה, כדי שבעשור הקרוב נוכל להתקרב ליעד שדיברת עליו.

מיכל שלם: החלטה חשובה נוספת שכדאי לציין בהקשר הזה, שקיבל ראש עיריית ירושלים עם כניסתו לתפקיד, ירושלים הפכה בעשור האחרון לקונטיינר למגורים.

מיכל שלם: רבים מן השטחים שיועדו למלונאות הוסבו למגורים.

מיכל שלם: ההחלטה הראשונה שקיבל ראש עיריית ירושלים, ביחד עם ממלא מקומו מחזיק תיק התכנון והבנייה, שלא יוסבו יותר למגורים שטחים שיועדו למלונאות.

מיכל שלם: כמה ניסיונות כאלה להסב שטחי מלונאות למגורים טורפדו.

מיכל שלם: יש כוונה לעמוד על כך ולהחזיר לשוק חדרים נוספים שהוסבו לצרכים אחרים.

מיכל שלם: תודה.

אופיר אקוניס: תראו מה קורה כאשר הורסים בית-מלון, מה עלול להיגרם, אם הבנתם אותי ...

רוברט אילטוב: דיברנו על זה.

אופיר אקוניס: בצעירותי הייתי בביקור במלון "הולילנד" והיה שם את דגם ירושלים מימי בית שני.

אופיר אקוניס: אני זוכר את המקום.

אופיר אקוניס: אני יודע שהדגם הועבר למוזיאון ישראל.

יאיר מעיין: הוא קיבל מענק ממרכז ההשקעות כאטרקציה תיירותית.

שמואל צוראל: הדגם הועבר ברווח נאה ליזמים ...

אופיר אקוניס: רשות הדיבור לגברת גלית לוי, מנהלת סניף ירושלים של התאחדות התעשיינים.

אופיר אקוניס: היא יצאה כבר.

אופיר אקוניס: בלאו הכי לא נותר לנו זמן רב לדון כעת על התעשייה בירושלים.

יאיר מעיין: אם אפשר להתייחס לתיירות.

יאיר מעיין: מר שמואל צוראל הזכיר כאן בתי-מלון שתפוסים כרגע.

יאיר מעיין: התופס העיקרי של בתי-המלון בעיר זה ממשלת ישראל, המשרד לקליטת העלייה ומשרדי ממשלה נוספים.

יאיר מעיין: אולי ועדת הכלכלה תדאג לפנות אותם עבור התיירות.

יאיר מעיין: מלון "דיפלומט", מלון "חן" ומלונות נוספים מאוישים על-ידי משרדי ממשלה.

יאיר מעיין: מלון "טירת בת שבע" נתפס על-ידי הסוכנות היהודית והקרן הקיימת לישראל.

יאיר מעיין: צריך פשוט לפנות אותם לייעוד שלהם.

יאיר מעיין: שלא נדבר על משרד החינוך שממוקם בבית-מלון "לב רן", בייעוד מלונאות מבלי שקיבל שימוש חורג ובלי לשלם היטל השבחה.

יאיר מעיין: עוד נדון בזה, אבל שיפנו את המבנים הללו לטובת בתי-מלון.

אריאלה שמידע דורון: יש במזרח ירושלים חדרים יפהפיים במצב רע מאוד שרק צריך לשפץ אותם.

אופיר אקוניס: זאת שאלה מעניינת, מי יהיה בעל הבית.

אופיר אקוניס: יהיה על זה ויכוח, מי ישפץ אותם, מי יבנה.

שמואל צוראל: יש שאלה פשוטה מאוד.

שמואל צוראל: כאשר מפעל תעשייה מחליט להחליף מכונה, ולפעמים החלפת המכונה לצורך התייעלות גורמת לפיטורי כמה עובדים כי המכונה יעילה יותר, למרבה הפלא המפעל מקבל עבור זה סיוע במסגרת חוק עידוד השקעות הון.

שמואל צוראל: בית-מלון שמשפץ כדי לחזור לכשירות ולעבוד או כדי לשפר את יכולת הקליטה שלו, ובדרך כלל כתוצאה מכך שוכר עוד עובדים כי תפוסתו גדלה, לא זכאי לזה.

שמואל צוראל: זה אחד מפלאי הכלכלה שלנו.

קובי כחלון: סיכמתי את הנושא עוד לפני שחזרת לכאן, אדוני היושב-ראש.

קובי כחלון: כשהשתת

קובי כחלון: פנו השבוע בישיבת הממשלה, ראש הממשלה אמר: תגידו מה אתם רוצים, תשאלו את היזמים מה הם רוצים.

קובי כחלון: צריך להגיש בקשה מסודרת, להביא מסמכים ולבקש.

קובי כחלון: בסך הכול הדברים הגדולים, הוולקנים ב-3,000 כדורים לדקה לא עוזרים.

קובי כחלון: אנחנו צריכים לדעת מה עוזר.

קובי כחלון: אמרתי גם לראש הממשלה שאחד הדברים ששמעתי מיזמים שאני לוחץ אותם ודוחף אותם לבנות בתי-מלון בירושלים, הם נאבקים אתי לקבל יותר מ-25% למגורים.

קובי כחלון: אמרתי לו: כתבנו בתוכנית המתאר 25% למגורים והשאר מלונות.

קובי כחלון: אגב, חשבתי שזה צריך להיות 35% למגורים, אבל הפסדתי.

אריאלה שמידע דורון: היזם לא אידיוט.

אריאלה שמידע דורון: הוא לא ישקיע את כספו במלונות.

קובי כחלון: לדוגמה, אמר לי יזם: תן לי ביטוח, שאם תהיה כאן חס וחלילה אינתיפדה אהיה מובטח.

קובי כחלון: אלה הדברים שעלינו להביא בפני הממשלה, או בפני ועדת הכלכלה.

קובי כחלון: זה העבודה שלהם, לחוקק לנו חוקים, וזה הפתרון.

אופיר אקוניס: הדיון הזה היה במסגרת חגיגות 43 שנים לאיחודה מחדש של ירושלים ועלו כאן דברים שבהחלט חייבים לקיים עליהם דיון נוסף, כמו למשל נושא התיירות.

אופיר אקוניס: לטעמי גם את נושא התחבורה טרם מיצינו, הוא נושא ענק.

אופיר אקוניס: בכל הקשור לוועדה הזאת, כפי שיודעים גם אנשי התאחדות המלונות, כאשר דברים קונקרטיים באים לפתחנו, או כאשר הממשלה מביאה בפנינו דברים או שאנחנו מעלים אותם, אנחנו מקדמים במהירות, אנחנו פותחים חסמים ופלונטרים במהירות אדירה.

אופיר אקוניס: אני עושה אפילו העדפה לנושאים שקשורים בטרגדיה התחבורתית של ירושלים שאנו עדים לה כבר כמה שנים.

אופיר אקוניס: אנו מטפלים גם כן בנושא התיירות.

אופיר אקוניס: אם יהיו הצעות קונקרטיות, אתם יכולים להציע לי ולשאר החברים בוועדה כדי שאנחנו נציע.

אופיר אקוניס: אפילו בנושא תקשורת, שבו יש שיתוף פעולה מלא עם שר התקשורת ומשרדו, גם שם נתנו עדיפות רבה מאוד לירושלים ותושביה ייהנו מכך, ואתם גם תראו את הפירות.

אופיר אקוניס: קודם כול, אני שמח על הדברים שעלו כאן.

אופיר אקוניס: בעקבות הדיון הזה נקיים דיוני המשך בנושא ירושלים.

אופיר אקוניס: תמיד תראו את ועדת הכלכלה כוועדה שדלתה פתוחה, וגם דלתו האישית של יושב-ראש הוועדה, לכל ענייני ירושלים.

אופיר אקוניס: אני מאחל לכם חג שמח.