ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 274, 2010-05-03 10:30

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: היום יום שני בשבוע, י"ט באייר התש"ע, ה-3 למאי 2010.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: הנושא הוא הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות (מזון), חובת סימון סוכרים ושומנים במזון), התש"ע-2009 של חבר הכנסת יעקב כץ.

חיים כץ: ברוך הבא בצל קורתנו.

חיים כץ: זו הצעת חוק ראשונה שלך פה בוועדה הזאת.

חיים כץ: כמו כן, הצעת חוק של חבר הכנסת אורי אורבך.

חיים כץ: חבר הכנסת יעקב כץ, בבקשה.

יעקב כץ: תודה לך, יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת כץ.

יעקב כץ: אני מקווה שאחרי ההחלטה על הנושא של ויסקונסין זה אולי - - -

חיים כץ: גילוי נאות – אין לנו קשרי משפחה.

חיים כץ: השם מוכר לך.

יעקב כץ: יש לנו קשרי משפחה, כי אתה כהן ואני כהן.

יעקב כץ: הסבא למעלה הוא סבא של שנינו.

יעקב כץ: כל ישראל אחים, אפילו עם פרופ' אדטו.

יעקב כץ: אני רואה כמה מעלות בחוק הזה של הסוכרים.

יעקב כץ: ראשית, אני נשוי לרופאה טבעונית שמטפלת בביקום, והיא מכירה את העולם הזה.

יעקב כץ: היא כל היום סופרת לי את הסוכרים, ומה מותר לי לאכול.

יעקב כץ: ואם אני נראה כמו שאני נראה, זה אחרי הרבה הרבה הטרדות, והרבה מגבלות והדרכות.

יעקב כץ: אני שמח על הצעת החוק במובן שזוהי הצעת חוק בריאה, תרתי משמע.

יעקב כץ: יש לה את הצד השלישי שעושה אותה בריא - לקראת החיבור העתידי בין הבית היהודי והאיחוד הלאומי אז אורי ואני - - -

חיים כץ: אז למה הגשתם שתי הצעות חוק?

אורי אורבך: זה טכנית.

יעקב כץ: זה רק טכנית.

חיים כץ: זאת אומרת, אתם רוצים לחבר אותן.

יעקב כץ: לקראת העתיד לבוא אז החיבור הזה הוא מעשי.

חיים כץ: לא, הוא כבר יחובר.

יעקב כץ: אנחנו מדברים על בעזרת השם.

רחל אדטו: שאלת הבהרה, האם החיבור של שניכם הוא לקואליציה או לאופוזיציה?

יעקב כץ: אנחנו שואפים, בסופו של דבר, להיות בקואליציה.

יעקב כץ: אנחנו אמרנו שלא ניתן לנתניהו ליפול.

חיים כץ: בוועדה הזאת אנחנו לא נוהגים לדבר פוליטיקה.

חיים כץ: אנחנו לא משחיתים זמן על דברים בטלים, ואנחנו מנסים לעזור לאנשים.

חיים כץ: כמה שאנחנו יכולים לעזור לאנשים, אנחנו נעשה את זה בשמחה.

חיים כץ: את הפוליטיקה נשאיר לוועדות אחרות.

יעקב כץ: היא שאלה, ואני עניתי.

יעקב כץ: על כל פנים, אנחנו בטוחים שהחוק הזה הוא חוק שכולם יסכימו עליו, בייחוד שמדינות רבות היום בעולם המערבי, מדינות מתקדמות, מסמנות את כמות הסוכרים שיש בכל מוצר ומוצר.

יעקב כץ: יש אנשים שזה נפקא-מינה לגבי הבריאות שלהם.

יעקב כץ: יש אנשים שאסורים באכילת סוכרים.

יעקב כץ: יש מי שאומר שסוכר זה דבר לא בריא, וטוב שידעו שהוא מסומן כדי שידעו להימנע מאכילה מיותרת.

יעקב כץ: אני אסיים בזה.

יעקב כץ: יש לנו פה דוקטורית שהיא תוסיף אחר כך כהנה וכהנה כשייקבע זמנה על-ידי היושב-ראש.

יעקב כץ: כמו שאמרתי, גם החבירה לאורי ידידי ואהובי שלגבי העתיד זה עוד דבר משלים.

חיים כץ: אנחנו מודים לך על דבריך המלומדים.

חיים כץ: אנחנו נעביר את רשות הדיבור למציע השני, חבר הכנסת אורי אורבך, בבקשה.

אורי אורבך: אני מניח שהמומחים והרופאים שבוועדה פה יספרו אולי יותר בהרחבה על סכנות הסוכר, ובעיקר הסוכר העודף לעומת הסוכרים הטבעיים, הפשוטים שיש במוצרים עצמם.

אורי אורבך: אבל, רק לצורך ההמחשה, אני אביא לכם דוגמה אחת לדבר שמביאה אותנו, ותביא בסופו של דבר את הכנסת – אני מקווה, בעזרתכם – לסמן את הסוכרים.

אורי אורבך: קודם כל, מכת ההשמנה היא המכה של העולם המערבי.

אורי אורבך: ההשפעות הן כל על המחלות.

אורי אורבך: לא ההשמנה עצמה היא רק בעיה, אלא שההשמנה גורמת לשורה שלמה של מחלות, ואפילו יש סכנה לתוחלת החיים הממוצעת בעולם המערבי בגלל בעיית ההשמנה.

אורי אורבך: כלומר, אכילת כל הג'אנק פוד, וכל המזון המתועש.

חיים כץ: זה עשוי להוריד את תוחלת החיים מכמה לכמה?

אורי אורבך: זה ירד.

אורי אורבך: ואם זה ירד ביום?

אורלי לוי אבקסיס: זה ישפיע על הפנסיה.

אורי אורבך: אני לא יודע בכמה כי אנחנו לא יודעים.

רחל אדטו: הנקודה היא שזה לא מוריד את תוחלת החיים כמו שזה משנה את איכות החיים.

רחל אדטו: מכיוון שאנשים יכולים לחיות, אבל עם כל מיני מחלות רקע.

חיים כץ: פועל יוצא הוא שזה מוריד את תוחלת החיים.

אורי אורבך: אם הם פחות בריאות הם חיים פחות.

חיים כץ: אורי, אם נתייחס למה שאמרה אורלי, אז כשהלאימו את קרנות הפנסיה ב-2003, וזה לפרוטוקול, אני עליתי לדוכן ואמרתי: יש שתי דרכים לפתור את הבעיה.

חיים כץ: דרך אחת – להעלות את גיל הפרישה ל-80.

חיים כץ: הדרך השנייה – להוריד את תוחלת החיים ל-60.

חיים כץ: שיבחרו - או להוריד את תוחלת החיים ל-60, או להעלות את גיל הפרישה ל-80.

חיים כץ: זה יעשה יופי של איזון אקטוארי.

אורי אורבך: אם אנשים לא יעשנו ולא ישתנו הרי החיים יהיו יותר ארוכים.

אורי אורבך: אבל, מישהו אמר:

אורי אורבך: האם זה נקרא חיים?

יעקב כץ: תגיד להם: וישמן ישורון ויבעט.

אורי אורבך: אני אתן דוגמה אחת.

אורי אורבך: אדם ששותה כוס משקה ממותק אחד ביום – 4.5 כפיות סוכר יש בכוס אחת.

אורי אורבך: אגב, גם בפחית קולה יש כמעט שתי-.

אורי אורבך: במשקל מצטבר זה שמונה קילוגרמים.

חיים כץ: עזוב את המשקל.

חיים כץ: זה גורם לו לאובדן זיכרון בצורה דרמטית.

חיים כץ: אני שמעתי מחקר על זה – מי ששותה פחית קולה באופן סדיר כל יום, הופך להיות עם בעיות זיכרון.

יעקב כץ: דיאט יותר מסוכן.

אורי אורבך: לדיאט יש בעיות אחרות.

אורי אורבך: כוס מיץ אחת שזה פחות מפחית קולה, זה עוד שמונה קילוגרם סוכר בשנה.

אורי אורבך: אני כמעט צריך לצייר גולגולת על המוצרים.

אורי אורבך: יש הצעה קיצונית, והחלום שלי – שלא יוגשם כנראה – שמה שיסומן על המוצרים, וזו לא הצעת החוק שלי, זה מדד כפיות סוכר.

אורי אורבך: שעל כל מוצר שיש בו סוכר תהיה כפית קטנה, ועליה את מספר הכפיות הסוכר.

חיים כץ: מי צייר לך את הכף?

אורי אורבך: לא אני, אבל מקורותיי.

אורי אורבך: תוכל לקבל את זה אחר כך.

אורי אורבך: הנה דוגמה: טעמי - שש כפיות סוכר, מקופלת - עשר כפיות סוכר.

אורי אורבך: יהיה כזה דבר.

אורי אורבך: זה דבר שכל אחד מבין אפילו אם הוא לא מבין במספרים.

אורי אורבך: זו ההצעה הקיצונית – אולי בעתיד.

רחל אדטו: מה אתם רוצים לכתוב במזון?

רחל אדטו: לאיזה סוכר אתם מתכוונים?

רחל אדטו: למה אתם מתכוונים בסוכר?

רחל אדטו: האם פחמימות, קרבוהידרטים?

אורי אורבך: הסוכרים הם סוכרים פשוטים.

אורי אורבך: אני חושב שצריך לכתוב את הסוכר הרגיל הטבעי שיש במוצר, ואת הסוכר העודף שהוסיפו.

אורי אורבך: בסוכרים יש כמות כללית של סוכר במוצר, או ליחידות של מאה.

אורי אורבך: זאת אומרת, מהי כמות הסוכר, ומתוכה מה הסוכר הטבעי, ומה הסוכר שהוסיפו.

רחל אדטו: אין ויכוח שאני מסכימה איתכם.

רחל אדטו: אין לי בעיה בכלל עם ההצעה הזאת, אין לי שום בעיה.

רחל אדטו: יש לי רק בעיה מה אתם רוצים לסמן?

רחל אדטו: כי כמו שאתה כותב את זה כאן יש איזה בעיה, ולכן השאלה שלי היא אל דיאטנים, משרד התמ"ת.

רחל אדטו: האם מספיק להם הסוכרים ומזון ארוז מראש?

רחל אדטו: זאת אומרת, זה בסדר בדבר חובת סימון, אבל השאלה היא מה אתה בדיוק רוצה לסמן במסגרת הסוכרים כדי שלא תהיה פה איזושהי הטעיה.

חיים כץ: שנגדיר את זה בחוק.

אורי אורבך: הרי בסופו של דבר, משרד הבריאות יקבע את התקנות המדויקות.

אורי אורבך: אבל, אנחנו קובעים בחוק שהוא חייב להגדיר את זה.

אורי אורבך: האם אתם מבינים את הדקות?

רחל אדטו: לא, אפשר להתחכם איתך.

חיים כץ: לא, עזוב.

אורי אורבך: האם אתה רוצה שאנחנו ננסח בדיוק?

חיים כץ: ודאי, ואז זוהי הצעת חוק שלך, ולא הצעת חוק של משרד הבריאות.

חיים כץ: אתה בא וכותב מה אתה רוצה שנציין, ואנחנו נעביר את זה בחוק ונצביע, וזה יהיה החוק.

רחל אדטו: בדיוק, אין בעיה עם זה.

רחל אדטו: היצרנים יכולים להתחכם כי אתה משאיר את מה שאתה רוצה לסמן לא סגור לגמרי.

אורי אורבך: אז אין בעיה, אני אקבל את ההצעה.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: אנחנו עוברים עכשיו למסגרת של דיון.

חיים כץ: גברתי, בבקשה.

מרינה אוסטפלד: בוקר טוב לכולם, מכובדי, אני עו"ד אוסטפלד משירות המזון במשרד הבריאות – תל-אביב.

מרינה אוסטפלד: לפני שאנחנו מתייחסים לפאן מקצועי כזה או אחר בעניין הזה, תרשו לי לומר שממה שאני יודעת, התקיים דיון בשני למרץ, וכפי שהסיכום הועבר אלינו, למשרד הבריאות – אני לצערי לא נוכחתי בו, נוכחה עורכת דין אחרת מטעמה של הלשכה המשפטית - - -

חיים כץ: איך קוראים לעורכת הדין האחרת?

מרינה אוספלד: שרונה עבר הדני.

חיים כץ: מה זה נוגע אחד לשני?

חיים כץ: בואי ניגש לגופו של עניין, ונעזוב את כל הסיפורים מסביב.

מרינה אוסטפלד: לגופו של עניין, כשאנחנו קיבלנו את הסיכום של אותה ישיבה, הסיכום היה ש - - -

חיים כץ: מה את רוצה להגיד?

מרינה אוסטפלד: אנחנו ביקשנו, ובעצם קיבלנו גם בסיכום של הוועדה, שיהיה איזשהו תיאום עם משרד הבריאות על מנת לקדם את הצעת החוק הזאת.

מרינה אוסטפלד: מותר לי לומר שהתיאום לא נעשה עד היום הזה.

מרינה אוסטפלד: אנחנו קיבלנו זימון – אני באופן אישי – ביום חמישי, ואני שמחה להיות פה כמובן, ולשמוע את כל מה שיש ולהשכיל.

מרינה אוסטפלד: אבל, אני חושבת שזו הערה חשובה.

מרינה אוסטפלד: מבחינתנו, כרגע - - -

חיים כץ: אוקיי, תודה.

חיים כץ: האם אתם בחקיקה הותנתם בתיאום עם משרד הבריאות?

יעקב כץ: לא.

חיים כץ: האם אתה הותנית בתיאום?

אורי אורבך: כן.

חיים כץ: האם היו תיאומים?

אורי אורבך: לא.

חיים כץ: למה?

אורי אורבך: אנחנו מתואמים איתם במובן הזה שלא נעשה דברים שלא על דעתם.

חיים כץ: אתם לא מתואמים.

חיים כץ: במסגרת הוועדה פה אני יכול להצביע, להעביר, ולא להתייחס גם לזה שאמרת.

חיים כץ: אבל, אנחנו צריכים להיות בני אדם, הוגנים והגונים.

חיים כץ: ברגע שהתחייבנו כמחוקקים לתאם עם משרד הבריאות, אנחנו צריכים לתאם עם משרד הבריאות.

חיים כץ: יכול להיות שבסוף נראה שזה מתגלגל והתיאום לא מתאים לנו - זו אופרה אחרת.

חיים כץ: אבל, אני בתחילת דרכי בכנסת לפני אחד-עשרה שנה כשהתחייבתי לתיאום ולא תיאמתי, ואמרו לי, אמרתי: מאה אחוז, אתם צודקים.

חיים כץ: אני לא רוצה לדון בחוק.

חיים כץ: אני מקווה שגם אתם לא רוצים לדון בחוק.

זיו מגור: מרינה, העברתי לך את הנוסח שמונח פה על שולחן הוועדה.

זיו מגור: הרי דיברתי איתך, את מכירה אותו.

מרינה אוסטפלד: הנוסח הזה הועבר, ראינו אותו.

זיו מגור: ולא העברת לי הערות לגביו.

מרינה אוסטפלד: עדיין הזימון היה ביום חמישי.

חיים כץ: מהו זמן התגובה שלכם במשרד?

חיים כץ: האם כשאת מקבלת ביום חמישי האם את צריכה חודש, חודשיים, חצי שנה להגיב?

מרינה אוסטפלד: ההערות – בחלקן הגדול - - -

וילמה מאור: סליחה, החומר עבר למשרד הבריאות לא ביום חמישי.

וילמה מאור: ההתייחסות שלכם היתה צריכה להיות הרבה יותר מוקדמת.

מרינה אוסטפלד: הוא הועבר לתגובה.

מרינה אוסטפלד: היתה תגובה מסוימת שכבר - - -

חיים כץ: איזה תגובה?

חיים כץ: מי קיבל תגובה?

מרינה אוסטפלד: זו היתה תגובה שהיא העבירה את - - -

חיים כץ: הרי ברור לך שלא עשיתם כלום?

מרינה אוסטפלד: ממה שאני יודעת, מהתנהלות הרגילה של העבודה, אנחנו חייבים ל - - -

חיים כץ: אנחנו נאשר את זה לקריאה ראשונה.

חיים כץ: אני מקווה שיהיה לכם זמן להגיב עד לקריאה שנייה ושלישית.

חיים כץ: אתם לא עומדים בקצב.

מרינה אוסטפלד: זה לא תיאום.

חיים כץ: זה לא תיאום, בסדר.

חיים כץ: העבודה שלכם היא לא עבודה.

חיים כץ: אם שלחו לכם את זה ולא נתתם זמן תגובה, זאת אומרת שלא התייחסתם בכלל.

חיים כץ: זה ששלחו לך הודעה על הדיון ביום חמישי זה אופרה אחת.

חיים כץ: אבל, זה שקיבלת את החומר מזמן והייתם עסוקים בדברים אחרים – אז אנחנו לא עובדים אצלכם, אתם עובדים אצלנו.

מרינה אוסטפלד: בוודאי.

מרינה אוסטפלד: אבל, ההערות הן בחלקן הערות מקצועיות.

חיים כץ: אז למה לא הגבתם?

חיים כץ: למה לא הגבתם?

חיים כץ: זה בסדר ששלחו עורכת דין.

חיים כץ: אבל, למה לא הגבתם?

מרינה אוסטפלד: אני יכולה לומר שאני את ההצעה הזאת כפי שהיא, כרגע עם התקנות, קיבלתי - - -

חיים כץ: אנחנו מבקשים ממך לקראת ההכנה לקריאה שנייה ושלישית לציין איזה סוכרים אתה רוצים לרשום.

חיים כץ: אנחנו נעבור להקראה.

רחל אדטו: האם יש מישהו מבין היושבים כאן שהוא דיאטנים או אנשי מקצוע?

קריאות: כן.

אורלי לוי אבקסיס: אולי היא תגיד לנו איזה סוכרים כדאי לרשום.

חיים כץ: אורי, תבדוק.

דורית וורמן: אני דיאטנית הארצית של שירותי בריאות התלמיד באגודה לבריאות הציבור.

דורית וורמן: אנחנו תומכים מאוד בהצעות החוק האלה.

דורית וורמן: לגבי הסוכר – אנחנו היינו רוצים שיהיה כתוב: הסוכר המוסף.

דורית וורמן: יהיה כלל פחמימות כמו שזה עכשיו – סך פחמימות, מתוכן פחמימות פשוטות, וסוכר מוסף.

דורית וורמן: ולמה סוכר מוסף?

דורית וורמן: במינוחים שמופיעים ברכיבים לא תמיד כתוב סוכר.

דורית וורמן: יש מינוחים נוספים כמו סירופ תירס, סירופ מייפל.

דורית וורמן: מדובר במינוחים שאנשים לא מכירים אותם, והם לא יודעים שיש בפנים סוכר.

דורית וורמן: ברגע שיהיה כתוב סוכר מוסף אנשים יוכלו לדעת כמה סוכר הוסיפו.

דורית וורמן: הרי סוכר באופן טבעי קיים במזון, אנחנו לא יוצאים נגד הסוכר.

דורית וורמן: לכן, ההפרדה חייבת להיות כדי שאנשים יוכלו לעשות את האבחנה.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: האם עוד מישהו רוצה להוסיף?

חיים כץ: כן, גברתי.

עינת בדיחי: אני דיאטנית מחוזית בקופת חולים מאוחדת בירושלים.

עינת בדיחי: יש לי כובע נוסף, אני דיאטנית של סוכרת, ואני רואה את כל הבלבולים שיש בקרב החולים האלה, ואיך זה משפיע על הסוכר ועל האינסולין שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: גם פה אנחנו מבולבלים.

עינת בדיחי: נכון.

עינת בדיחי: אני מציע שתשב ועדה של דיאטניות ושהן יציעו הצעות, כי בכל זאת ישנם כמה דברים.

עינת בדיחי: מוסף או לא מוסף הם שני דברים.

עינת בדיחי: ישנו עניין של רב כוהליים או לא רב כוהליים, סוכרים פשוטים או סוכרים מורכבים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל, גם אז צריך שלא לבלבל הלקוחות.

אורי אורבך: אנחנו רק קונים.

עינת בדיחי: אבל, אנחנו שולחים את המטופלים לחפש דברים על המוצרים.

עינת בדיחי: מי שלא מבין ולא רוצה להבין אז שלא יקרא.

עינת בדיחי: אבל, מי שרוצה לקרוא שיש פחמימות, ויש פחמימות פשוטות שזה סוכרים, ויש רב כוהליים שזה סוכרים שמעלים את סוכר, ובכל זאת צריך להתחשב בהם בספירה עם האינסולין.

עינת בדיחי: צריך להבין שזה קצת יותר רחב מלכתוב סוכרים ושומנים.

עינת בדיחי: בעלי המקצוע במשרד הבריאות עם נציגויות שונות של דיאטניות יציעו את זה מבחינה מקצועית ומפורטת.

חיים כץ: האם זה ייגמר בקדנציה הזאת?

עינת בדיחי: אפשר תוך יומיים לשבת על זה.

חיים כץ: לא יודע.

חיים כץ: משרד הבריאות עסוק, אין לו זמן.

חיים כץ: הוא לא מגיב תוך יומיים.

חיים כץ: גברתי, בבקשה.

סיגל בלט: אני מאיגוד תעשיות המזון בהתאחדות התעשיינים.

סיגל בלט: קודם כל, אנחנו מקדמים בברכה את כל נושא שיפור הסימון התזונתי.

סיגל בלט: מאידך, יש צורך באיזושהי ראיה כוללת של כל התהליך עצמו, כי היתפסות לרכיב זה או אחר תועיל אולי לקבוצת אוכלוסייה מסוימת, אבל עלולה לבלבל אוכלוסייה אחרת.

סיגל בלט: כי יכול להיות שאם נגיד שבמוצר יש כמות סוכר נמוכה יחסית, אז המוצר ייתפס לכאורה כבריא.

סיגל בלט: אבל, יכול להיות שיש בו רכיב אחר שנמצא בו בכמות עודפת והמוצר הוא לא כל כך בריא למרות כמות הסוכר שבו.

סיגל בלט: לכן, כן נדרש איזושהי גוף שיטפל בכל הנושא הזה בראייה כוללת.

סיגל בלט: אנחנו חושבים שישנן התקנות של סימון תזונתי שאמון עליהן משרד הבריאות שכן רואה את הדברים בצורה הזאת, והוא למעשה זה שצריך לטפל ולתכנן את זה בראייה אחראית.

חיים כץ: כל מה שאת אומרת – זה צריך להיות בתקנות, לא בחוק.

חיים כץ: אנחנו מדברים על סימון סוכרים, והשאר זה בתקנות.

סיגל בלט: אז למה לסמן דווקא סוכר?

חיים כץ: כי המחוקק הלך לכנסת ואמר: אני מחוקק, ואני חושב שזה חשוב.

חיים כץ: הוא בא לוועדה, ואם הוועדה והמחוקקים יחליטו שזה חשוב, אז למרות שמישהו אחר בציבור מסתייג, קולו נשמע.

אורי אורבך: יש לי עוד רעיונות לעוד סימונים, אין בעיה.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: גברתי, בבקשה.

ענת כאביה בן יוסף: אני משירות מזון ארצי במשרד הבריאות.

ענת כאביה בן יוסף: בין היתר, אני אמונה במשרד אצלנו על נושא סימון.

ענת כאביה בן יוסף: ממה שידוע לי בחקיקה מקבילה בעולם, אין הדגשה בטבלת הסימון התזונתי לעניין רכיב זה או אחר.

חיים כץ: הגיע הזמן שנהיה אור לגויים.

חיים כץ: למה שתמיד נלך אחריהם?

חיים כץ: שבעולם יגידו: בישראל יש?

חיים כץ: בואו נלך אחריהם.

ענת כאביה בן יוסף: אני רוצה להציג איזושהי עמדה של ראייה יותר כוללת.

ענת כאביה בן יוסף: קחו לדוגמה, היום יש המון דיבורים לעניין סודיום, נתרן – מלח.

ענת כאביה בן יוסף: למה לא להדגיש אותו?

ענת כאביה בן יוסף: למה לא להדגיש שומן טרנס?

יעקב כץ: זה רק ההתחלה.

חיים כץ: אנחנו מתחילים במשהו.

חיים כץ: כל מסע בן מאה מילין מתחיל בצעד אחד קטן.

ענת כאביה בן יוסף: אבל, אסור לנו להתעלם מנושא של תזונה כוללת כאשר הגוף שלנו מקבל את כל הרכיבים האלה, ולא משנה לו מה - - -

חיים כץ: איפה משרד הבריאות?

חיים כץ: למה אין הצעות של משרד הבריאות?

חיים כץ: למה הוא לא בא ואומר שצריך לרשום את זה, וצריך לרשום את זה, וצריך לרשום את זה?

חיים כץ: למה?

ענת כאביה בן יוסף: כאן בוועדה אנחנו אישרנו לפני כחודשיים את נושא סימון הטרנס.

אורי אורבך: אני מזכיר לך שגם זה היה בחוק.

אורי אורבך: ראיתם שיש חוק אז הזדרזתם.

ענת כאביה בן יוסף: לא, לא.

ענת כאביה בן יוסף: אנחנו שוקדים על זה במשך שנים.

ענת כאביה בן יוסף: יש תוכניות במשרד גם לגבי פירוט הפחמימות.

ענת כאביה בן יוסף: אנחנו לא מסתפקים בנושא של פחמימות בלבד.

חיים כץ: תודה רבה, גברתי.

חיים כץ: אנחנו נכין בוועדה את הצעת החוק לקריאה ראשונה.

חיים כץ: אחרי הקריאה הראשונה ועד הקריאה השנייה והשלישית יהיה לכם זמן להתכנס.

חיים כץ: יהיו לכם בערך שבועיים-שלושה שבועות זמן עד שנעביר את זה קריאה שנייה שלישית, על מנת להתכנס, לדון, לשבת עם המציעים, להגיש הצעות.

חיים כץ: אנחנו נתייחס בכובד ראש להצעות שלכם כי אנחנו לוקחים אתכם ברצינות.

חיים כץ: אנחנו מקווים שאתם לוקחים את עצמכם גם ברצינות, ומתייחסים ומגיבים, ולא שמים את זה בצד ורק אומרים: הזמנתם אותנו לפני יומיים.

חיים כץ: אנחנו נעבור להקראה של החוק.

רחל אדטו: הבעיה היא שכל אחד כאן מייצג משהו אחר, ואז צריך מישהו אחד שישב ויארגן את כולם.

רחל אדטו: שישבו ביחד.

חיים כץ: המחוקקים צריכים לשבת, לתאם, ולראות מה צריך לעשות.

חיים כץ: חברת הכנסת רחל אדטו, אנחנו עוברים להקראה.

יעקבית ישפה: הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות הציבור (מזון) (חובת סימון סוכרים במזון), התש"ע–2010 הוספת סעיף 3ב 1.

יעקבית ישפה: בפקודת בריאות הציבור (מזון)[נוסח חדש], התשמ"ג-1983, אחרי סעיף 3א יבוא: תקנות בדבר סימון סוכרים 3ב שר הבריאות, באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת יקבע הוראות בדבר חובת סימון תזונתי של – (1) הסוכרים במזון ארוז מראש:

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: מי בעד הצעת החוק ירים את ידו?

חיים כץ: ה צ ב ע ה בעד - 4 נגד – אין נמנעים – אין הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות הציבור (מזון) (חובת סימון סוכרים במזון),התש"ע–2010, אושרה להעלאה לקריאה ראשונה.

יעקב כץ: אני לא רשאי.

חיים כץ: כל חברי הכנסת שרשאים להצביע, ושייכים להצביע תמכו.

חיים כץ: אין נמנעים, ואין מתנגדים.

חיים כץ: אי לכך, אני שמח להודיע שוועדת העבודה והרווחה אישרה בקריאה ראשונה את הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות הציבור (חובת סימון סוכרים ושומנים במזון), של חברי הכנסת יעקב כץ ואורי אורבך.

חיים כץ: כמו כן, שתי הצעות החוק האלה יאוחדו לחוק אחד כשהיוזמים יהיו חבר הכנסת יעקב כץ ואורי אורבך.

אורי אורבך: אני חושב שהאיחוד דורש הצבעה באיזשהו שלב.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: אז אנחנו נצביע בהסכמת שני חברי הכנסת כשברור יעקב כץ יהיה ראשון כי ה-פ' שלו הוא הראשון – 1845, וה-פ' של אורי אורבך הוא 1937.

חיים כץ: מי שה-פ' שלו הוא ראשון יהיה הראשון, אלה כללים טכניים.

חיים כץ: מי בעד האיחוד ירים את ידו?

חיים כץ: ה צ ב ע ה בעד - רוב נגד – אין נמנעים – אין ההצעה לאחד את הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות הציבור (מזון) (חובת סימון סוכרים ושומנים במזון), התש"ע-2009, של חבר הכנסת יעקב כץ (פ/1845), והצעת חוק לתיקון פקודת הציבור (מזון) (חובת סימון סוכרים ושומנים במזון), התש"ע-2010, של חבר הכנסת אורי אורבך (פ/1937), אושרה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: מאחר וכל חברי הכנסת שנמצאים, כולל אלה שאין להם זכות הצבעה, תמכו, אז הצעות החוק יאוחדו ויעלו למליאה לקריאה ראשונה כהצעת חוק אחת.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.