ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 198, 2010-04-26 11:00

זבולון אורלב: שלום רב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, שתעסוק היום בציון 150 שנה להולדתו של בנימין זאב הרצל.

זבולון אורלב: יושב אתנו חבר הכנסת לשעבר אילן שלגי, שגם היה יושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט, ובשנת 2004 הוא הצליח להכניס לספר החוקים של מדינת ישראל את חוק הרצל.

זבולון אורלב: מטרותיו של החוק, כפי שנרשמו, היו: קיום יום הרצל ופעילויות חינוכיות ערכיות במוסדות החינוך, בצה"ל – ברוכה הבאה רב סרן גלית אלרד – בצה"ל ובתי ספר, מתן מלגות לתלמידים, מתן תמיכה למוסדות ציבור שפועלים להגשמת מטרות חוק זה, והוקמה גם מועצה ציבורית, ונמצא אתנו יושב ראש המועצה הציבורית, פרופ' אריאל פלדשטיין.

זבולון אורלב: כאמור, לפי החוק אנחנו צריכים לציין את יום ההולדת ב-י' באייר, אלא ש-י' באייר נפל בשבת והיום אנחנו בי"ב באייר, וזה היום הראשון להתכנסות הכנסת בכנס הקיץ ומצאנו לנכון לקיים את החוק – ועדת החינוך, שבוודאי אמונה על סוגיית התכנים – ולראות זכות לעצמנו לקיים את הדיון הזה על חוק הרצל.

זבולון אורלב: כידוע, התנועה הציונית, שהיא מחוללת תקומת מדינת ישראל בעידן הזה, היא שינקה את ערכיה הבסיסיים ואת החזון של הקמת מדינת ישראל ממשנתו של בנימין זאב הרצל, ולצערנו כיום, אחרי 62 שנה לקיומה של המדינה, אני חש שהתרבו חלושי הדעת ורפי ערכים, שאפילו התגבשו לכלל פוסט-ציוניים, שאומרים ש-פסה הציונות מן הארץ ואתם מדברים במושגים ארכיאולוגיים, במושגים ישנים, ועכשיו אנחנו צריכים לקיים מדינה מודרנית ותפסיקו להיות ארכאיים כאלה עם הרצל וערכים ציוניים של התיישבות, ביטחון, סולידריות חברתית וקיבוץ גלויות, ועוד ערכים ציוניים – שהביאו, כמובן, לא רק לקוממיותה של מדינת ישראל, אלא גם לקיומה.

זבולון אורלב: בעיני, אגב, באמת פוסט-ציונות היא חתירה תחת אושיות קיום המדינה ופוגעת בעצם הלגיטימציה של היות מדינת ישראל מדינת העם היהודי.

זבולון אורלב: לצערי, חרף כך שהמדינה ידעה להקים מנגנונים כדי להבטיח את קיומה – למשל, בסוגיית הביטחון – היא פחות התגוננה ופחות קיימה מנגנונים להבטיח את הערכים שלה.

זבולון אורלב: מי שציפה, למשל שההסתדרות הציונית העולמית – יש פה מישהו מההסתדרות הציונית או מהמועצה הציונית?

זבולון אורלב: – לצערי, ואני אומר זאת גם כמי שחובש כיפה של נשיא-עמית של תנועת המזרחי העולמית – שהיא תנועה מאד דומיננטית בהסתדרות הציונית העולמית, מהווה כ-20%, כ-100 צירים מתוך 500 – אני אומר שאני מצר על החולשה של התנועה הציונית העולמית, בכל מה שקשור בהנחלת המורשת הציונית והערכים הציוניים.

זבולון אורלב: וגם מערכת החינוך שלנו, לדורותיה – אין לי כתובת מסוימת – לא מילאה את תפקידה כראוי, לצערי, כיוון שאדוני, יושב ראש המזכירות הפדגוגית, כנראה בגלל הקיטוב של הדעות וכנראה בגלל חילוקי הדעות הערכיים, מערכת החינוך שיחקה את האו"ם, שיחקה את האדישה, שיחקה שהיא בניוטרל, היא לא נוקטת עמדה, ואולי השיא בהכרעה הבלתי ראויה הזאת, בעיני, זה עד כדי כך, שמערכת החינוך לא יכולה להעדיף תנועות נוער ציוניות בגלל היותן ציוניות, בגלל סיבות משפטיות כאלה ואחרות, כיוון שהציונות איננה גורם שהחוק מכיר בו כסיבה לתת עדיפות לכאן או לכאן.

זבולון אורלב: אני בהחלט חושב שזו טעות קשה, וכמו שמדינת ישראל ידעה לחוקק את חוק השבות על מנת לתת ביטוי להיותנו מדינת העם היהודי, לאמור: רק מי שהוא יהודי על פי הגדרת החוק זכאי לעלות לישראל ולהתאזרח באופן מיידי, כך גם היתה בהחלט צריכה לתת עדיפות, גם משפטית, גם חוקית ולא רק ערכית, לסוגיית הערכים הציוניים, לאמונה הציונית, לחזון הציוני, למעשה הציוני, ויכול להיות שעדיין לא מאוחר מלעשות את הדבר הזה.

זבולון אורלב: אבל חוק הרצל, חבר הכנסת לשעבר שלגי, הוא בוודאי חוק בכיוון הנכון בסוגיה הזאת.

זבולון אורלב: כאמור, החוק, אף על פי שלא שר החינוך מופקד עליו – נדמה לי שזה חוק באחריות ראש הממשלה – בכל זאת הטיל חובה על מוסדות המדינה – כמו שהזכרנו, כמו צה"ל וכמו מוסדות החינוך – לקיים, ליישם ולפעול פעולות חינוכיות-ערכיות, כך קרא לזה החוק, כדי לקדם את הרעיון הציוני, את הערכים הציוניים.

זבולון אורלב: אז אנחנו נקדיש את הישיבה לסוגיה הזאת, ואני מציע שניתן ראשית לכל – ברשותך, ד"ר צבי צמרת, יושב ראש המזכירות הפדגוגית – רשות דיבור לפרופ' אריאל פלדשטיין לפתוח.

זבולון אורלב: אתה תתחיל, פרופ' פלדשטיין, בבקשה, ואני אציין שאתה גם פנית אלי וביקשת את הישיבה, ומובן מאליו שכדבר שוועדת החינוך מופקדת עליו, שראינו לעצמנו זכות גדולה לקיים את הישיבה הזאת.

אריאל פלדשטיין: אז קודם כל אני רוצה להודות לכבוד היושב ראש על הישיבה החגיגית הזאת לציון 150 שנה להרצל, שזה במסגרת האירועים שהיום התקיימו בכנסת, כאשר ב-18:00 בערב תהיה ישיבה חגיגית של מליאת הכנסת.

אריאל פלדשטיין: אני רוצה לברך ולהודות לחבר הכנסת לשעבר, אילן שלגי, על היוזמה הברוכה, שכולנו בזכותו בעצם פועלים מזה שש שנים, לעמיתיי חברי המועצה הציבורית ולגברת שרה לזר ממשרד ראש הממשלה, מזכירת המועצות.

אריאל פלדשטיין: השנה, לרגל ציון 150 שנה להולדתו של הרצל, משרד ראש הממשלה והמשרד לענייני תפוצות והסברה, תקצבו את פעילות המועצה בתקציב ייחודי, שעמד על סדר גודל של שני מיליון שקלים, שמטרתו המובהקת היתה להקצות את הכסף לפעילות בקרב בני נוער, חיילים וסטודנטים.

אריאל פלדשטיין: לפני שיצאנו לפעילות עשינו מחקר שמנה 500 בני נוער וחיילים ו-200 נשאלים בקבוצות של מיקוד, על מנת לדעת ולהבין מה יודע הדור הצעיר היום במדינת ישראל אודות פועלו של בנימין זאב הרצל, תולדות חייו והשקפותיו.

אריאל פלדשטיין: לאור המחקר המעמיק הזה בנינו תוכנית שבעצם נותנת ביטוי לצרכים שעלו במחקר, ומנגישה את כל הסוגיות שקשורות להרצל באמצעות הטכנולוגיות שבני הנוער והצעירים משתמשים בהן.

אריאל פלדשטיין: הדבר הראשון היה עיצוב של לוגו מיוחד לאירועי ה-150, ושימוש בסיסמא הידועה, במשפט הידוע שהרצל פותח את ה"אלטנוילנד": "אם תרצו אין זו אגדה", והתאמתו להיום, כאשר המסר הוא: "גם היום אין זו אגדה", במטרה להבהיר לבני הנוער שההגשמה הציונית והרעיונות הטמונים בהגותו של הרצל לא מסתיימים בעידן הנוכחי אלא מטרתנו גם לקחת על עצמנו כחברה, כקבוצות של אנשים שמהווים את החברה הישראלית ומרכיבים אותה, פעילות אישית בקהילה, בסביבה, בבתי הספר, במערכות הצה"ליות, במוסדות להשכלה גבוהה, על מנת לתת לנו איזשהו לפיד שנוכל לצעוד לאורו גם ב-150 השנים הבאות.

אריאל פלדשטיין: הדבר הראשון שעשינו במסגרת ההנצחה, זו הנפקתה של גליונית מזכרת שנותנת ביטוי לחזונו של הרצל.

אריאל פלדשטיין: חברת דואר ישראל והשירות הבולאי הם הגופים שביצעו את הבול, כאשר הדיונים נעשו באמצעות המועצה, ובעצם אנחנו רואים כאן את החזון של הרצל מ-1901 עד 2010, שמנסה לתת ביטוי בחלק העליון להגשמה החלוצית והציונית במדינת ישראל, כאשר בחלק התחתון אנחנו רואים תמונות מחייו של הרצל עד התמונה שמציינת את יום קבורתו של הרצל בוינה, ב-1904 ואחוזת הקבר של הרצל בהר-הרצל בירושלים.

אריאל פלדשטיין: נוסף על כך הפקנו אוגדן של ציטוטים מכתבי הרצל.

אריאל פלדשטיין: השתדלנו מאד לאתר ציטוטים שפחות ידועים לציבור, לא לחזור על האמירות היותר ידועות של הרצל.

אריאל פלדשטיין: האוגדן הזה בעצם מכיל ציטוטים משלבי פעילות שונים בתקופתו של הרצל כמנהיג התנועה הציונית, וסופו של האוגדן הוא 12 בולים שכולם עוצבו מכרזות שההסתדרות הציונית, לאורך השנים, עיצבה לכבודו של הרצל באירועים שונים, והאוגדן הזה הופץ במערכת החינוך בעזרתה של מערכת החינוך, משרד החינוך, בשיתוף פעולה מלא עם השר גדעון סער, מטה קרמניצר-שנהר וד"ר צבי צמרת, יושב ראש המזכירות הפדגוגית.

אריאל פלדשטיין: האוגדן הזה הופץ בכל מערכת החינוך, ולכל קציני ומש"קי החינוך בצה"ל, כאשר מטרתו היא שבפקודות יום, בדברי מפקדים, באירועים סביב הרצל, ניתן יהיה להשתמש בציטוטים מדבריו של הרצל שעוסקים בתחומים שונים שקשורים לחיינו.

אריאל פלדשטיין: דבר נוסף זו הפקתו של גיליון מיוחד של כתב העת "עתמול", בשיתוף פעולה עם מוסד יד יצחק בן צבי, שמוציא כתב עת מאד מאד חשוב למערכת החינוך במדינת ישראל.

אריאל פלדשטיין: כתב העת הזה מכיל כעשרה מאמרים שעוסקים בסוגיות שונות שעוסקות לפעילותו של הרצל ולביוגרפיה האישית שלו, וגם הוא נעשה ברמה העיצובית הגבוהה ביותר כדי להנגיש את המאמרים למערכת החינוך.

אריאל פלדשטיין: גם כתב העת הופץ בכל בתי הספר, מחטיבת ביניים ועד תיכון, וליחידות הצבא השונות.

אריאל פלדשטיין: בימים אלו אנחנו מצלמים חמישה סרטים שיהוו בסיס למערכי שיעור ופעילויות במערכת הצה"לית, כאשר כל הסרטים מובססים, בעצם, על חזונו של הרצל, כאשר המסר המהותי הוא לעשות למען הקהילה, למען החברה, לא לעשות למען עצמך, לא לפעול למען הטובות האישיות אלא הטובות הקולקטיביות, והמטרה היא להביא את הסיפור של הרצל בשפה העכשווית לבני נוער, חיילים וקצינים, על מנת לנסות ולתעל כמה שיותר כוחות חיוביים למערכת ההתנדבותית במדינה, כאשר הכל נעשה תחת המטריה של החזון ההרצלייני והתפיסות הציוניות, שהן יסוד במדינה שלנו.

אריאל פלדשטיין: היומנים של הרצל – סוף סוף המועצה קיבלה את יומניו של הרצל שיצאו לאור בהוצאה של הספריה הציונית, ההסתדרות הציונית, בשנות ה-90.

אריאל פלדשטיין: קיבלנו את היומנים, הם יועלו לאתר האינטרנט של המועצה וכל אחד שגולש יוכל למצוא התייחסויות של הרצל לאירועים שונים שליוו את פעילותו המדינית, או, אם ירצה, להכיר יותר לעומק את מה שרשום ביומן.

אריאל פלדשטיין: בעבודה משותפת עם ההסתדרות הציונית, הארכיון הציוני, היומנים של הרצל יישבו באתר האינטרנט של המועצה.

אריאל פלדשטיין: זה מיצג שתהליך הבניה שלו אמור להסתיים בתחילת הקיץ הקרוב.

אריאל פלדשטיין: זה בעצם המיצג שמנציח את המפגש של הרצל עם הקיסר הגרמני במהלך ביקורו בארץ ישראל ב-1898, בכניסה למקווה ישראל.

אריאל פלדשטיין: המיצג בעצם מציג את הרצל ואת הקיסר רכוב על הסוס, כאשר הסוס חצוי לשניים ובתוכו יש ציטוטים מכתבי הרצל שמתארים את מהלך הביקור.

אריאל פלדשטיין: צריך לזכור שהרצל הגיע לארץ ישראל לביקור שמטרתו היתה מדינית – לנסות ולשכנע את הקיסר הגרמני לסייע לקבל את הזיכיון על ארץ ישראל – וכתוצאה מהביקור הזה בעצם הרצל כותב את ספרו "אלטנוילנד" שיוצא לאור ב-1902, והפסל מנציח את הביקור.

אריאל פלדשטיין: כל מי שיחלוף בכביש 4 יראה את הסמל הזה שמייצג את אחת הנקודות החשובות במפעל הציוני.

אריאל פלדשטיין: כולנו יודעים שהרצל הבין כמה שחשוב לקשור קשרים עם המעצמות ולקיים דיאלוג עם המעצמות, ובראש ובראשונה עם גרמניה של וילהלם השני.

אריאל פלדשטיין: אני בטוח שד"ר צבי צמרת ירחיב על ערכת הלימוד שמשרד החינוך הוציא לקראת יום הרצל ושלח לכל בתי הספר, ולכן אני לא ארחיב את הדיבור על ערכת הלימוד הזו.

אריאל פלדשטיין: זאת בעצם דוגמה לבאנר שמופיע באינטרנט.

אריאל פלדשטיין: כל בני הנוער והצעירים מבלים שעות לא מבוטלות באינטרנט, ולכן, כדי להנגיש את כל מה שקשור להגותו של הרצל ולפעולתו, העלינו באנרים לאינטרנט שבעצם יוצרים איזשהו גירוי להיכנס.

אריאל פלדשטיין: מה הקשר בינך לבין בנימין זאב הרצל?

אריאל פלדשטיין: ברגע שאותו צעיר, או צעירה, מקליקים על הבאנר הזה, הם בעצם נכנסים לדף בית שנותן מידע אמין, היסטורי, מדויק על הרצל, שמנגיש את ההגות של הרצל, את הפעילות המדינית של הרצל ובעצם חושף את הרצל בפני הדור הצעיר.

אריאל פלדשטיין: שלטי חוצות – מי שהבוקר הגיע לירושלים, ראה את שלט החוצות בכניסה לעיר.

אריאל פלדשטיין: גם באזור המרכז יש שלטי חוצות שבעצם מבוססים על הלוגו של המועצה לאירועי ה-150 - - -

זבולון אורלב: מה המטרה של שלטי החוצות?

אריאל פלדשטיין: המטרה של שלטי החוצות היא כדי שאנשים יידעו שעכשיו זה יום הרצל, ובעצם, כאשר הם רואים ושומעים ברדיו, בטלוויזיה ובאינטרנט, ליצור את המודעות.

אריאל פלדשטיין: אחד הדברים שאנחנו שמים לב זה שמאד קשה להגיע לתודעה הציבורית ולקבע בתודעה הציבורית ש-י' באייר זה יום הרצל.

אריאל פלדשטיין: אחת הדרכים להגיע היום לתודעה הציבורית זה באמצעות שלטי החוצות, שזה המדיה הרגילה אותנו.

אריאל פלדשטיין: שאם אתה לא מפרסם, ולא מפרסם בגדול, אתה לא קיים.

אריאל פלדשטיין: אם אתה שואל אותי באופן אישי אני הייתי מעדיף - - -

זבולון אורלב: מה, הרצל זקוק לפרסומת?

זבולון אורלב: אני מבין שהערכים שלו זקוקים לפרסומת.

זבולון אורלב: אני מודה, אגב, אני רואה את עצמי באמת ציוני בכל רמ"ח אבריי ושס"ה גידי.

זבולון אורלב: כשראיתי את פרסומות החוצות האלה – ראיתי את זה, נדמה לי, בנתיבי איילון, יש את זה.

זבולון אורלב: - -

אריאל פלדשטיין: נכון.

זבולון אורלב: אמרתי לעצמי: וואי, על מה הם מבזבזים את הכסף?

זבולון אורלב: כמה חוברות הדרכה וכמה סמינרים לתנועות הנוער וכמה השתלמויות מורים יכולתי לעשות בכסף הזה.

קריאה: שני מיליון שקל.

אריאל פלדשטיין: לא, פרסום החוצות לא עלה שני מיליון שקל.

אריאל פלדשטיין: הוא עלה 200,000 שקלים.

אריאל פלדשטיין: זה המחיר של פרסום החוצות.

אריאל פלדשטיין: אבל אני מקבל את דבריו של היושב ראש ואני אפילו מסכים אתו.

אריאל פלדשטיין: אנחנו רק צריכים לזכור שהדור הצעיר הגדל בארץ חשוף מאד לתקשורת, המדיה החזותית, בחוצות, באינטרנט וכדומה.

אריאל פלדשטיין: ואם אנחנו רוצים להגיע אליו, אנחנו חייבים לחפש את כל הדרכים.

זבולון אורלב: לא, אין כאן מסר.

זבולון אורלב: מה?

אריאל פלדשטיין: לא, המסר הוא הגירוי ללכת ולחפש.

אריאל פלדשטיין: זה המסר כולו.

אריאל פלדשטיין: זה פשוט מאד להביא לתודעה ש-י' באייר הוא יום הרצל, ומהבדיקה שביצענו הרבה מאד תלמידים לא יודעים ש-י' באייר הוא יום הרצל.

יהודה סקר: למטה כתבתם בפרסום את האינטרנט?

אריאל פלדשטיין: לא.

אריאל פלדשטיין: אנחנו לא סימנו כאן את האינטרנט.

יהודה סקר: למה?

אריאל פלדשטיין: אני אגיד לך למה: כדי שלא ייווצר מצב שנהגים, בזמן הנהיגה, יתחילו לכתוב כתובות וכדומה.

אריאל פלדשטיין: אבל זאת אחת הדרכים להגיע לידיעת הציבור.

1046: פרופ' פלדשטיין, אני מציע שמשרד החינוך יבדוק אם כל המורים יודעים מהו י' באייר.

1046: ואני גם מציע שיבדקו את היומנים, אם כתוב ביומן המורה ש-י' באייר – אני כבר בדקתי בשבילם.

1046: לא כתוב.

יהודית גידלי: י"א באייר כתוב?

1046: י"א כתוב.

אריאל פלדשטיין: אתמול קיימנו יום עיון, זו השנה החמישית, שעוסק בהגותו של הרצל.

אריאל פלדשטיין: יום העיון מתקיים, על פי חוק, בירושלים.

אריאל פלדשטיין: השתתפו בו כ-200 משתתפים, מתלמידי בית ספר, חניכי תנועות נוער, חיילים, קציני חינוך והקהל הרחב הירושלמי.

אריאל פלדשטיין: יום העיון עסק בסוגיות שונות שקשורות להגותו של הרצל ולא נדונו בימי העיון הקודמים.

אריאל פלדשטיין: זאת הכרזה של מדינת ישראל – צריך לזכור שאירועי ה-62 למדינת ישראל השנה עומדים בסימן הרצל, ואם תרצו, אין זו אגדה.

אריאל פלדשטיין: אם יורשה לי רק לסכם, אני ארצה לומר שצריך לזכור שהמועצה הציבורית להנצחת הרצל, להבדיל ממועצות אחרות, אין לנו מפלגה פוליטית שאנחנו שייכים אליה או שהיא תומכת בנו וכדומה.

אריאל פלדשטיין: צריך לזכור שהרצל הוא מעל כל תפיסה פוליטית או מפלגה פוליטית שיש לה ביטוי בבית הנבחרים במדינת ישראל.

אריאל פלדשטיין: התקציב שהמועצה מקבלת מידי שנה מתקציב המדינה, הוא תקציב מאד מצומצם שחלקו הארי הולך לפעילות של תמיכות, ולכן אני פונה ומבקש, אם אפשר לשקול, את האפשרות להגדיל את פעילות המועצה במטרה אחת:

אריאל פלדשטיין: על מנת שנוכל להפיק יותר חומרי לימוד ולהפיק יותר פעילויות לבתי הספר ולצבא, שהחוק מצפה שנעשה את זה, למען הרצל.

אריאל פלדשטיין: תודה רבה.

זבולון אורלב: תודה רבה לך, פרופ' פלדשטיין, ועכשיו אני אבקש מד"ר צבי צמרת, שהוא יושב ראש המזכירות הפדגוגית, אם אפשר, לסקור את פעילותה של מערכת החינוך בסוגיה הזאת.

צבי צמרת: בוקר טוב לכולם, אני שמח במיוחד לישיבה הזאת, שקרובה ללבבי במיוחד.

צבי צמרת: ולב זה, כידוע, התמצית של הרצל.

צבי צמרת: אגיד משהו כללי מאד: יש דברים שאנחנו עושים באופן שגרתי במערכת החינוך.

צבי צמרת: בלימודי היסטוריה, פחות בלימודי ספרות, בדיונים כלליים.

צבי צמרת: כדאי לדעת שבלימודי היסטוריה יש תוכנית לימודים שמחייבת את תלמידי כיתות י' שניגשים לבגרות, ובתוכנית, במפורש, מודגש פרק על פועלו של הרצל לבניית התנועה הציונית ולארגונה - -

זבולון אורלב: פרק חובה, או - - -

צבי צמרת: פרק חובה.

צבי צמרת: פרק חובה על מדינת היהודים, על תוכנית באזל, על המסגרות הארגוניות למימוש מטרות התנועה הציונית, ויכוח אוגנדה, הוויכוח בין הציונים – אגב, מזרחי, שהיו לכיוון אוגנדה, כזכור לך.

זבולון אורלב: הם הלכו עם הרצל.

צבי צמרת: שהלכו עם הרצל, שחזר בתשובה וגם הם חזרו בתשובה.

זבולון אורלב: במקום שבעלי תשובה עומדים גם - - -

קריאה: חוזר בתשובה ציוני.

מוטי פרידמן: הרצל היה - - - מזרחי בקונגרס, במפלגה.

זבולון אורלב: נכון.

זבולון אורלב: אנחנו סובלים מזה עד היום.

זבולון אורלב: הרצל אמר בהחלטת הקונגרס הציוני שלקונגרס אין שום דבר עם הדת, לא?

מוטי פרידמן: חס וחלילה.

מוטי פרידמן: לא יפגע בשום פנים בדת.

זבולון אורלב: לא, לא.

זבולון אורלב: היה ויכוח שבגללו היה פירוד בין המזרחי לבין החרדים.

זבולון אורלב: אם לציונות יש משהו עם הדת או אין משהו עם הדת.

מוטי פרידמן: אבל זה באופן אחר.

מוטי פרידמן: הוא אומר את זה: הציונות בשום פנים לא תפגע בדת.

מוטי פרידמן: זה הנוסח של הרצל.

זבולון אורלב: היא לא יכולה לפגוע בדת, גם אם תרצה.

צבי צמרת: כל מה שאמרתי בהקשר לנושא, לא היה לצורך זריקת מילים, אלא כדי להציג את המורכבות של הדברים, והדברים הם מאד מורכבים ולכן, לפי דעתי, מעניינים, ולכן, לפי דעתי, גם אקטואליים.

צבי צמרת: כי הרבה מאד שאלות שהן שאלות יסוד שקשורות בהרצל – מה הדבר העיקרי עבורנו: אנטישמיות, פרעות, מצוקת יהודים או משיכה לארץ ישראל מהצד השני, או קשר של דורות לארץ ישראל – הדברים האלה הטרידו גם את הרצל.

צבי צמרת: אגב, הוא גיבש ושינה את עמדותיו תוך כדי חייו הקצרים.

צבי צמרת: ואחד הדברים שפחות יודעים, זה על שינויי העמדות שלו.

צבי צמרת: אנחנו מנסים להציג את זה בתוך תוכנית הלימודים בהיסטוריה.

צבי צמרת: אני מוכרח לומר בכנות, שהנושא של סד השעות במערכת החינוך בהיסטוריה מאד מאד מטריד אותי, וכשנותנים לבתי הספר, בחלק העל יסודי, מכיתה י' עד י"ב, בסך הכל שש שעות שבועיות, שעתיים בכל שנה, ללמוד את כל ההיסטוריה שלנו, כולל את הציונות, אז הדברים נפגעים.

צבי צמרת: דווקא החלק הזה, של התנועה הציונית ושל הרצל, פחות נפגע.

צבי צמרת: הזכרתי את הסיפור של הרצל והספרות, ופה בדקתי גם לצורך הישיבה הזאת.

צבי צמרת: היו שנים שיצירות אחרות של הרצל היו חלק מתוכנית הלימודים בספרות.

צבי צמרת: למשל, הסיפור "סולון בלודיה", למשל המחזה "הגטו החדש", ודווקא בשנים האחרונות היצירות האלה פחות נלמדות בבתי הספר, אני מאד מקווה שאנחנו נחזיר אותן לבתי הספר.

צבי צמרת: הן יצירות שעומדות גם בפני עצמן.

זבולון אורלב: מי הוציא אותם?

צבי צמרת: נוצר מצב של כל כך הרבה בחירה, שבהחלט נכנסו גם דברים אחרים.

קריאה: מה, אתה אומר שהם נכנסו ויצאו?

1046: שקלתם את אלטנוילנד?

צבי צמרת: כמובן.

צבי צמרת: בעיני, יצירה ספרותית נפלאה, וכדאי מאד להכיר אותה.

צבי צמרת: אגב, במוסד שניהלתי עד לפני כמה חודשים, ביד בן צבי, יצא ספר נפלא שאלטנוילנד במרכזו, שנקרא: "המחר של האתמול", שכתבה רחל אלנבוים-דרור, וזה אולי הדבר הנפלא ביותר שגם מביא את אלטנוילנד וגם מנתח את אלטנוילנד.

צבי צמרת: לקראת 150 שנה להולדתו של הרצל, הוצאנו מטעם הוועדה לתרבות ישראל, שקראו לה פעם ועדת שנער, את הערכה הזאת, על הרצל האיש והאגדה.

צבי צמרת: זה דבר שיצא על ידי חבורה שלמה של אנשים, בראשותה של ציפי קוריצקי, שהיא במזכירות הפדגוגית, ויש פה שמונה יחידות שמיועדות לבתי הספר, על הרצל כמנהיג, על הרצל בנעוריו, על התעוררות תודעתו הלאומית, ועד היחידה האחרונה על הרצל במבחן המציאות.

זבולון אורלב: יש איזה משוב לדעת האם בבית הספר באמת משתמשים בערכה, לומדים בערכה, או שהיא צוברת אבק במדף של המנהל?

צבי צמרת: אני מאד מקווה שבין היתר, ביחד עם המועצה, אנחנו נעשה בשנה הבאה משוב, כמו שהם עשו בצדק ובשמחה משוב השנה, שקשור בכלל לידיעות על הרצל.

צבי צמרת: אני חושב שחלק מהפרויקט של המועצה בהחלט צריך להיות בדיקה עד כמה הדברים מגיעים לידי יישום.

צבי צמרת: אני רוצה להזכיר רק דבר אחרון - - -

זבולון אורלב: צבי, הדגש הוא הרצל האיש או הדגש זאת משנתו הציונית?

צבי צמרת: במפורש משנתו הציונית - -

זבולון אורלב: חשוב לומר את זה.

צבי צמרת: שהיא מאד מאד מעניינת.

צבי צמרת: והיא מעניינת מכל מיני זוויות, שפחות מכירים אותן.

צבי צמרת: למשל: המשנה הכלכלית שלו, לפי דעתי, היא מרתקת.

צבי צמרת: הוא לא סוציאליסט והוא לא קפיטליסט.

צבי צמרת: הוא הולך בדיוק בדרך אמצע ש-מה אומר?

צבי צמרת: הלוואי ונדע לאמץ אותה.

צבי צמרת: ולמשל, הרעיונות הטכנולוגיים שלו הם מדהימים.

צבי צמרת: אז רבים יודעים את סיפור תעלת הימים, שאנחנו עדיין בודקים אותו מכל מיני ימים, גם ימים אחרים, כולל ים סוף וכולי.

צבי צמרת: פחות מכירים את זה שהוא הקדים את המחשבה העולמית בסיפור של מטוס ובסיפורים אחרים שהם מרתקים.

1046: ואפילו שבילי אופניים.

צבי צמרת: ואפילו שבילי אופניים.

צבי צמרת: ואפילו קניונים, שהוא מדבר, למשל, באלטנוילנד, על קניון גדול שיהיה בחיפה וכולי.

צבי צמרת: שלא לדבר על בית אופרה בעפולה, שעוד נגשים את זה בעוד כמה דורות.

צבי צמרת: כך שבעיני מדובר בהחלט ביצירה מרתקת, שיש בה הרבה מאד מימדים אקטואליים.

צבי צמרת: אזכיר עוד דבר שהוא במפורש מדבר עליו, על כך שאנחנו חלק מאירופה במזרח התיכון, וכמעט מנבא את התנגשות הציוויליזציות שמדברים על זה היום.

צבי צמרת: אני במפורש חושב שאפשר לדבר על הרצל ומשנתו והאמפליקציות שלה היום, ואני חושב שגם פרופ' פלדשטיין וכל המועצה, וגם ידידי ד"ר מוטי פרידמן בעבודה הגדולה שנעשית במרכז שלהם, וגם במקומות אחרים, עושים הרבה ולשמחתי אנחנו משלבים ידיים.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: ההסתדרות הציונית.

זבולון אורלב: מי אדוני?

דוד ברייקסטון: ד"ר דוד ברייקסטון, אני חבר ההנהלה הציונית, ראש המחלקה לפעילות ציונית - - -

זבולון אורלב: אתה עם אישור קבוע לכנסת?

דוד ברייקסטון: כן.

דוד ברייקסטון: ועומד בראש הוועד המנהל של מרכז הרצל החדש.

דוד ברייקסטון: הזכרת קודם שההסתדרות הציונית העולמית לא עושה מספיק כדי להפיץ את משנתו של הרצל וזה נכון, אבל יחד עם זה אנחנו כן עושים הרבה, ואולי כאן לא כולם מודעים לכך.

דוד ברייקסטון: קודם כל, חלק גדול, יותר מחצי מהחומר המופיע בתיק הזה של משרד החינוך, זה חומר שהוצא על ידי המחלקה לפעילות ציונית של ההסתדרות הציונית העולמית, ששולב כאן בלי שום אזכור של ההסתדרות הציונית - - -

זבולון אורלב: מי זה ראש המחלקה לפעילות ציונית בישראל, היום?

זבולון אורלב: אה, אתה?

דוד ברייקסטון: אני.

דוד ברייקסטון: עד 15 ביוני, אז נראה מה יקרה.

זבולון אורלב: עוד אין הסכם.

זבולון אורלב: כן.

דוד ברייקסטון: יש לנו גם תערוכה ניידת בנושא של הרצל, שמסתובבת בין בתי ספר בארץ, לא מספיק, אנחנו צריכים לדבר על איך להגביר את הנוכחות של התהלוכה הזאת, שמלווה על ידי חומר חינוכי, שהוצאנו לציון 100 שנה לפטירתו, אבל זה בהחלט עדיין חומר עם דגש על חזונו של הרצל, שממש אפשר להתעמק בו.

דוד ברייקסטון: בתי ספר בהרצליה משתמשים גם בערכה חינוכית שהוצאנו לאור, וכרגע סיימנו מסע בעקבות הרצל באירופה, עם 120 איש, כאשר 40 מהם היו ישראלים, ובעיקר ישראלים צעירים מדור ההמשך, נציגים של תנועות הנוער וסטודנטים במכון למנהיגות ישראלית שקיים בשדרות.

דוד ברייקסטון: והגיבוש בין הקבוצה של הישראלים ואלה שבאו מחוץ לארץ היה דבר מאד יפה, ואני חושב שמשמש כבסיס – יש כאן גיבוש של קבוצה שמחויבת למה שאני קורא: הציונות החיובית, עם הדגש יותר על בניית חברת מופת מאשר על בנייה של מקלט.

דוד ברייקסטון: מקלט חשוב, אבל כל החומרים שלנו, כל הדגש שלנו, הם על החברה שאנחנו עוד צריכים לבנות כאן.

דוד ברייקסטון: מה שאני כן רוצה, אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת לומר, שחוק הרצל כעת, איך שהוא כתוב – למרות שניסינו בחקיקת החוק – לא מאפשר תמיכה בפעילות של מרכז הרצל, מסיבות משפטיות וטכניות.

דוד ברייקסטון: זה דבר שלא נבדוק אותו היום, אבל שאני מאד רוצה - - -

זבולון אורלב: לא, לא.

זבולון אורלב: זה דבר שדווקא מעניין אותי.

זבולון אורלב: מה המניעה המשפטית שההסתדרות הציונית תתמוך?

דוד ברייקסטון: אריאל, אתה רוצה לנסות להסביר את זה?

זבולון אורלב: אתה יושב פה בבית המחוקקים שיכולים לשנות את החוק.

דוד ברייקסטון: נכון.

דוד ברייקסטון: בגלל זה אני מעלה את זה.

זבולון אורלב: מה הבעיה?

זבולון אורלב: אריאל פלדשטיין: אני חושב שהמחוקק, כאשר הוא חוקק את החוק, ציפה שההסתדרות הציונית, שהיא 50% מהמועצה, תירתם לפעילות, ולכן הוא יצר מצב שהמועצה תעזור לגופים נוספים, שהם חוץ מהגופים שקשורים להסתדרות הציונית, וצריך לזכור שבמגבלת התקציב כיום, כאשר רוב הכסף הולך לתמיכות, אין אפשרות לתמוך בגופים נוספים, כולל מוזיאון הרצל שעל פי חוק שייך להסתדרות הציונית.

זבולון אורלב: זאת המציאות היום, המשפטית ובפועל.

זבולון אורלב: טוב.

זבולון אורלב: - - -

1046: בנקודה הזאת.

זבולון אורלב: בנקודה הזאת, בבקשה, אילן.

1046: בנקודה הזאת בלבד, בשלב זה.

1046: אני מכיר את הקושי שתואר כאן, אני מבין את האילוצים, אני רוצה להפנות שבסעיף 2 לחוק – זה סעיף יישום המטרות – נאמר: "לרבות באמצעות קיום פעילות בהר הרצל בירושלים".

1046: נאמר.

1046: במבוא.

1046: בהצהרה.

זבולון אורלב: זה לפניי.

זבולון אורלב: "לרבות באמצעות קיום פעילות בהר הרצל בירושלים".

1046: בהר הרצל.

זבולון אורלב: נכון.

1046: עכשיו, נוצרו אילוצים, משום שהופרו הבטחות של האוצר לתקציב של חמישה מיליון שקל בשנה.

1046: הדברים נאמרו במפורש בוועדת החינוך, יותר מפעם.

1046: מה שקורה היום: שמענו על תקציב מיוחד, בשנת ה-150, של שני מיליון נוספים, אבל התקציב מידי שנה הוא כ-700,000?

קריאה: 680,000.

קריאה: 530,000.

1046: 530,000.

1046: בבקשה.

1046: זו ממש בושה וחרפה.

1046: זה מה שמדינת ישראל מקציבה להנצחת זכרו ופועלו של מחולל הציונות המדינית, ולמעשה לכל הפעולות הערכיות שאמורות להתבצע על פיו.

קריאה: - - -

צבי צמרת: - - - יש גם הקצבות אחרות, בכל אופן.

דוד ברייקסטון: אבל זה לא רק זה.

דוד ברייקסטון: כי אני, מעבר למה שאילן שלגי עכשיו הקריא לנו, זה ממשיך ומפרט בדיוק את הפעילות של מרכז הרצל, ואני זוכר את אותה ישיבה שישבנו ודאגנו.

דוד ברייקסטון: לא היה יכול להיות כתוב בחוק שזה מיועד למימון של פעילות של מרכז הרצל, אבל דאגת שכל הדברים שאנחנו עושים בהר הרצל כלולים במטרות של החוק.

דוד ברייקסטון: אבל משפטנים מצאו דרך להגיד שזה, למרות כל מה שכתוב שם – אני מציע שלא ננסה לבדוק את זה היום, אבל מאד הייתי רוצה שהוועדה הזאת - - -

זבולון אורלב: אילן, אם תציע לי נוסח, יכול להיות שנגבש קבוצה של חברי כנסת, יחד עם חברת הכנסת עינת וילף ועוד חברי כנסת, ונציע שינוי של החוק.

עינת וילף: - - -

1046: אבל כבוד היושב ראש, הבעיה, כפי שהציג אותה ראש המועצה, זה שאין כסף.

1046: כלומר: הדברים צריכים לבוא ביחד.

1046: צריך להגדיל את התקציב, ויחד עם זאת לאפשר שגם הפעילות בהר הרצל, שנזכרת בחוק, תוכל להיות מתוגברת.

זבולון אורלב: מה אומר הרצל בספריו על כך?

1046: הרצל בספריו מדבר על הערכיות, מדבר על החינוך, מדבר על חינוך חינם מגיל הגן עד האוניברסיטה.

1046: הוא מדבר אגב, גם על תלבושת אחידה.

1046: הרצל מדבר הרבה מאד על החינוך.

1046: הוא מדבר על הציונות - - - סופי, וכשנשיג את ארצנו ומדינתנו בזה לא גמרנו את תפקידנו ומשימותינו.

1046: את כל זה המועצה אמורה לכוון, אבל צרורה נקוב.

1046: ועוד לעניין תקציב, במה הכנסת יכולה לסייע?

1046: אני זוכר שלפני שנתיים, כתוצאה מלחץ פוליטי בוועדת הכספים, הוספו להנצחתו של השר רחבעם זאבי ז"ל, גנדי, 500,000 שקל.

1046: ועיני אינה צרה בהגדלת התקציב הזה.

1046: אבל כאשר יושב ראש המועצה הקודם פנה והסב את תשומת לב משרד ראש הממשלה ואמר: תנו גם לנו, התשובה היתה במכתב שאם אני זוכר את נוסחו, אמר:

1046: נוצר מצב שהיינו נאלצים להקציב את התקציב הנוסף הזה – כי מישהו בוועדת הכספים, זה אני אומר בסוגריים, סחט את זה מהמדינה – ואנחנו שקלנו – ואני רואה בזה איום – שקלנו את אותו סכום להפחית מהמועצות האחרות – שזה אומר הרצל וז'בוטינסקי – אבל החלטנו בינתיים לא לעשות את זאת.

1046: אני רואה בזה פשוט מכתב שערורייתי של האוצר, שאמר למועצה: שבו בשקט, כי אנחנו עוד עלולים לקחת לכם.

מוטי פרידמן: אפשר להוסיף משהו בנושא הזה?

זבולון אורלב: כולם מחפשים תוספת תקציבית.

זבולון אורלב: אם אתה יכול להוסיף משהו בתקציב - - -

מוטי פרידמן: לא בתקציב.

מוטי פרידמן: אני רוצה להמחיש עד כמה החוק הזה, במתכונת הנוכחית, מגביל.

מוטי פרידמן: אנחנו, במרכז הרצל, כבר שנה רביעית שיש לנו כמה וכמה ארגונים, כמניין ח"י, ארגונים שכולם רוצים לתרום לנושא של הרצל ולהציע למערכות החינוך השונות, לכנסים ולמערכת החינוך פעילויות.

מוטי פרידמן: המגבלה של החוק כמו שהוא מנוסח עכשיו היא, שהיא לא מאפשרת, למשל, לפרסם את הרשימה של הדברים האלה, ואז המזכירות הפדגוגית פרסמה את זה, מועצת הרצל לא יכולה.

מוטי פרידמן: קיימנו אתמול בערב, חתמנו את יום הרצל, בערב סיפורי הרצל בחצר סרגיי, אבל שוב, בגלל צורת הניסוח של החוק, המשפטנים של משרד ראש הממשלה אמרו: את זה אי אפשר לפרסם.

מוטי פרידמן: אני חושב שההצעה הזאת היא הצעה נפלאה – אילן, דיברנו על זה גם באירופה – ואילן הסביר לי שמחמת הבהילות לא יכלו לנסח את זה בצורה כזאת שאנחנו, הסוכן הראשי, שומרי הסף, של הרצל, נוכל לתגבר את העשייה שלנו גם דרך החוק.

זבולון אורלב: בבקשה, מר ברייקסטון.

דוד ברייקסטון: עוד דבר אחד להוסיף, בעיה שאנחנו נתקלנו בה בחוק: לפי, שוב, המשפטנים, לא נוכל להוציא חומר בשפות אחרות חוץ מעברית, כאשר חלק גדול מהפעילות של מרכז הרצל מיועדת גם לאלה שבאים מן התפוצות, ואני חושב שאנחנו, בארץ הזאת, עדיין רואים את העם היהודי בחו"ל כנכס אסטרטגי עם הדגש על חינוך וערכים, ואני מאד הייתי רוצה לראות איכשהו בחוק דבר שיאפשר לנו גם להפיק חומרים בשפות אחרות.

דוד ברייקסטון: ובזה אני אבקש את סליחת

דוד ברייקסטון: כם, כי יש ישיבה של ההנהלה הציונית, והתחייבתי להיות שם בחזרה עד 12:00.

דוד ברייקסטון: תודה.

זבולון אורלב: אתה משוחרר, תודה רבה.

אריאל פלדשטיין: אם אפשר להוסיף עוד שני משפטים, כבוד היושב ראש.

זבולון אורלב: אתה תוכל להוסיף עוד מעט הרבה משפטים.

אריאל פלדשטיין: לגבי הדיון הזה.

זבולון אורלב: לגבי הדיון התקציבי?

זבולון אורלב: בבקשה.

אריאל פלדשטיין: כן.

אריאל פלדשטיין: רק משפט אחד.

אריאל פלדשטיין: צריך להבין שהמועצה הציבורית היא הגוף שאמון להנציח את הרצל, ושאר הגופים צריכים להירתם לפעילות של המועצה, ולכן צריך לקחת את זה בחשבון, וזה בעצם מה שהיועצים המשפטיים של משרד ראש הממשלה דואגים כל הזמן, שיקרה.

אריאל פלדשטיין: והדבר השני: לגבי הפעילות בתפוצות המחוקק לא נתן את הפתרון, ולכן השנה המשרד לענייני תפוצות והסברה תרם מתקציבו 850,000 שקלים שנוכל לעשות פעילות בקרב היהודים בתפוצות, ועוד פעם: זה חד פעמי לקראת ה-150 שנה, וצריך לזכור שבשנה הבאה אמנם לא נציין אירוע חגיגי להרצל, אבל ההגות ההרצליינית רלוונטית גם ב-2011, ולא במשמעות ההרצליינית בלבד, אלא באופיה של החברה הישראלית.

אריאל פלדשטיין: הרצל נתן הרבה מאד את הדעת על היבטים שונים של החברה הישראלית, ואנחנו יכולים לקחת ממנו וליישם את זה במציאות החיים שאנחנו נמצאים בה.

אריאל פלדשטיין: ובתקציב של 350,000 שקלים, אם אנחנו נותנים לתמיכות כי אנחנו מעודדים עמותות לעסוק בפעילות הזאת, בעצם המועצה נשארת עם תקציב שמאפשר לה לקיים יום עיון אחד בשנה ותו לא.

זבולון אורלב: פרופ' פלדשטיין, אני אגיד לך מה מפריע לי.

זבולון אורלב: מפריע לי תמיד הפער הזה שבין ההצהרות, הכוונות הטובות, כולל גם ניסוח החוק, לבין מה שקורה אחרי זה במציאות.

זבולון אורלב: תראה: כתוב, במטרות, המטרות של החוק הזה: "מטרותיו של חוק זה להנחיל לדורות את חזונו, מורשתו ופועלו של בנימין זאב הרצל, לציין את זכרו ולהביא לחינוך הדורות הבאים ולעיצוב מדינת ישראל, מוסדותיה, יעדיה ודמותה, בהתאם לחזון הציוני".

זבולון אורלב: אם היינו לוקחים את המשפט הזה ונותנים לסטודנטים לתואר שני, שעושים תזה – עכשיו תכתבו לנו מה התקציב הדרוש כדי ליישם מטרות של חוק.

זבולון אורלב: זה חוק.

זבולון אורלב: ועל ראש הממשלה מוטלת החובה ליישם את החוק הזה.

זבולון אורלב: אילן, איזה סכומים היו כותבים פה?

זבולון אורלב: היו כותבים פה סכומים רציניים מאד.

1046: - - -

זבולון אורלב: כשאני שומע שמול זה יש – כמה אמרתם?

זבולון אורלב: 580,000 שקל תקציב מועצה – אני מודה, המועצה לא עושה את הכל.

זבולון אורלב: יש משרד החינוך, יש צה"ל, יש ההסתדרות הציונית, אבל כשמתחילים לחבר את כל הסכומים זה ממש צחוק.

זבולון אורלב: זה פער כזה מדהים, שלצערי הוא פער כי מדובר בערכים, כי מדובר בתרבות, כי מדובר בחינוך.

זבולון אורלב: זה לא פער שקשור בדיונים כלכליים ובשכר של בכירים ובעוד כל מיני דברים חשובים אחרים.

זבולון אורלב: - - -

צבי צמרת: כבוד יושב הראש - - -

זבולון אורלב: זה כואב לי, הדבר הזה, הוא ממש כואב מאד, ואני חושב שהוא לא מכבד, לא את הרצל, לא את זכרו, וגם לא את החוק.

צבי צמרת: זה פער בין כספים וכיסופים, ואנחנו תמיד על קוצו של יו"ד.

זבולון אורלב: כן.

זבולון אורלב: קודם כל, אני מודה לך על החידוד הזה, וכמו שגם רבותינו תמיד אומרים שההבדל בין רצוי למצוי זה כסף בגימטריה או ממון בגימטריה.

זבולון אורלב: כן, אבל אלה חידודים מאד מאד טובים, אבל לפחות פה, בוועדה בכנסת, שגם עוסקת בחקיקה, לא יודע באיזו ועדה – בוועדת החינוך חוקקו את החוק הזה?

עינת וילף: בוודאי.

עינת וילף: בוודאי.

1046: כן.

זבולון אורלב: בשנת 2004 הייתי שר, לכן לא הייתי חבר הוועדה.

זבולון אורלב: אני מתנצל.

זבולון אורלב: כן.

זבולון אורלב: הייתי שר הרווחה באותה תקופה, לכן לא הייתי שותף לחקיקת החוק.

זבולון אורלב: אבל אני חושב שהחוק הוא חוק מצוין, חוק מצוין.

זבולון אורלב: הוא מנוסח כראוי.

זבולון אורלב: כך צריך להיות מנוסח חוק שקשור בערכים מאד בסיסיים של קיומנו כאן כמדינה יהודית ודמוקרטית.

זבולון אורלב: זה חלק מהעניין.

זבולון אורלב: חוזה המדינה.

זבולון אורלב: ומה יותר ראוי שאזרחי מדינת ישראל בכלל והתלמידים בפרט, יגדלו על התרבות הציונית, יידעו אותה, יבינו אותה, יכירו אותה, יינקו אותה משחר ילדותם לתוך כדוריות הדם שלהם.

זבולון אורלב: ובפועל, התמונה היא מאד לא ראויה, וזה חלק מהרצון לקיים את הדיון הזה, שהרי אנחנו גם מצווים על פיקוח על הרשות המבצעת.

זבולון אורלב: זה חלק מהתפקיד שלנו.

זבולון אורלב: ואנחנו כאן, במסגרת הפיקוח, אומרים למשרד ראש הממשלה ולממשלה: הדברים כאן מתנהלים באופן לא ראוי.

זבולון אורלב: אינכם דואגים כראוי למלא אחר מצוות החוק, לא רק במובן המשפטי, אלא גם במובן ההרצלייני של הערכים, של התרבות ושל המורשת, כפי שהיה ראוי להיות.

זבולון אורלב: טוב.

זבולון אורלב: עכשיו נעבור לצה"ל.

זבולון אורלב: אז כאמור, יש לנו את רב סרן גלית אלרד, שהיא באכ"א, ראש - - -

גלית אלרד: מדור זהות ישראלית-יהודית.

גלית אלרד: קודם כל, אני אגיד שצה"ל הגדיר את 150 שנים להרצל והעיסוק בציונות בת זמננו כנושא מרכזי לשנת העבודה הקרובה, עד אפריל 2011.

גלית אלרד: מבחינתנו, בחלק הראשון של העשייה החינוכית, פיתחנו בעצם את התורה ואת התפיסה החינוכית, כדי להנחיל אותה למפקדים ולסגלי חינוך כדי שיוכלו לעסוק בתחום.

גלית אלרד: במקביל, אנחנו מפיצים כבר עכשיו את הכלים החינוכיים הראשונים לערכה שתהיה מודולרית, שלא תצא רק עכשיו, פעם אחת, בפעימה אחת, אלא בכל חודש יתווסף אליה כלי חינוכי נוסף, שיהיה לטובת המפקדים, מערב תרבות, דרך תערוכת תמונות שתוצב בבסיסי צה"ל וסביבה תתקיים פעילות חינוכית, מארז מערכים למפקד, סיור בדרכו של הרצל בירושלים בשיתוף עם יד יצחק בן צבי.

גלית אלרד: זאת אומרת: הרבה מאד כלים, ובכל חודש-חודש וחצי, יופץ כלי נוסף למפקדים, כדי לשמור גם על איזשהו מתח עשייה חינוכי למשך שנה שלמה, עד אפריל 2011.

גלית אלרד: במסגרת העיסוק שלנו, בחיל החינוך, אנחנו מקיימים שני ימי עיון לפורום מטכ"ל.

גלית אלרד: יום העיון שיתכנס באוקטובר יעסוק בנושא הציונות, וכנס לכל קצינות החינוך, 400 קצינות החינוך, כנס בן יומיים שיתקיים בנובמבר ויעסוק גם הוא בציונות.

זבולון אורלב: יש רק קצינות חינוך?

זבולון אורלב: אין קציני חינוך?

גלית אלרד: מעט.

גלית אלרד: בודדים.

גלית אלרד: הרוב הן קצינות חינוך.

עינת וילף: כמו מורות ומורים, כנראה.

גלית אלרד: ובמסגרת הכנס נעסוק גם בזה.

גלית אלרד: מעבר לכך לקחנו את הסדרה "הרצל אמר", שהיא סדרה מצוינת של הקרן לקולנוע "גשר", ועל בסיסה הפקנו בעצם מארז של מערכים למפקדים, שמלווים בסרטים.

גלית אלרד: אם דיברנו על היכולת איך לתווך בעצם את הנושאים האלה למפקדים בדרך שתהיה יצירתית ורלוונטית לעיסוק היום – כל אחד מהפרקים מביא, בעצם, איזושהי נקודה מרכזית, בעיקר בסוגיה של חברת מופת ששמנו לעצמנו כנושא מרכזי במסר הציוני.

גלית אלרד: מעבר לזה, כמובן, הפעילות השוטפת דרך המכונים ששותפים לעבודה עם חיל החינוך והנוער, מוזיאון הרצל שותף לפעילות דו-יומית במדרשת חינוך ירושלים שמתקיימת למפקדים.

גלית אלרד: כבר התקיימו עשר פעילויות כאלה והן תמשכנה לאורך כל השנה.

גלית אלרד: פרופ' אריאל פלדשטיין מעורב בתוך התהליך החינוכי במדרשת חינוך ירושלים, ומבה"ד 1 ועד המפקדים הבכירים, זה בעצם שולב השנה בכל תוכניות ההכשרה.

גלית אלרד: גם במכללות, בפו"ם ובמב"ל, וגם במסגרת בה"ד 1 והכשרות הקצונה.

יהודה סקר: הכנס יהיה בירושלים, אני מקווה.

גלית אלרד: איזה כנס?

יהודה סקר: של החיילות, קצינות החינוך.

גלית אלרד: עוד לא הוחלט איפה הוא יהיה.

יהודה סקר: כדאי שהוא יהיה בירושלים.

גלית אלרד: למה רק ירושלים?

גלית אלרד: הרצל היה גם ביפו וגם - - -

זבולון אורלב: יש לכם איזה משובים על הסוגיה הזאת?

זבולון אורלב: מה החיילים או המפקדים יודעים?

זבולון אורלב: מה האפקט של הפעילויות שאתם עושים?

גלית אלרד: לצערנו, קודם כל, יודעים מעט, באופן יחסי.

גלית אלרד: הם תוצר של מערכת ארוכת שנים שהביאה אותם לצה"ל.

גלית אלרד: המטרה שלנו היא בהחלט להביא את השיח הזה לרלוונטיות להיום.

גלית אלרד: איפה זה פוגש את החייל, את המפקד, מה המסרים הציוניים שאנחנו רוצים להנחילו ואיך אנחנו רוצים שהוא יתרגם אותם גם במהלך השירות שלו – אנחנו מדברים על אחד הערכים כשירות משמעותי.

גלית אלרד: מה המשמעות של שירות משמעותי היום בצבא, ערך הסולידריות, מה אני, כקצין, כמפקד, כחייל, יכול להשפיע לטובת אותו חזון ציוני.

גלית אלרד: היות והתחלנו בתהליך הזה רק בחודש האחרון ולמשך שנה, עדיין אין לנו יכולת לאמוד את האפקטיביות שלו.

מוטי פרידמן: אפשר להוסיף משהו בנושא הזה?

זבולון אורלב: לא להוסיף.

זבולון אורלב: אתה עכשיו הגעת לזכות הדיבור שלך.

זבולון אורלב: מרדכי פרידמן, מנהל מוזיאון הרצל בהר הרצל בירושלים.

מוטי פרידמן: אני רוצה להתחיל ממה שדיווחה גלית לגבי אותו דו-יומי שנעשה אצלנו, יחד עם רון ניר מהמדרשה.

מוטי פרידמן: שאלת לגבי המשוב.

מוטי פרידמן: אז כיוון שאני מעורב בדו-יומי הזה והייתי בכמה ממפגשי הסיכום שלהם – זה משהו מאד מעניין, כשאנחנו מתחילים בעצם את הדו-יומי מהרצאה שנותנת את הרקע להרצל – את הדורשי ציון, חובבי ציון, עד הציונות המדינית – ומסיימים ביום השני, בסדנת הסיכום, חציה נעשה כסדנה על ידי מעבירי סדנה משלנו וחציה על ידי המפקד, כשהרעיון הוא שזו יחידה אורגנית מסג"מ עד סא"ל או עד אל"מ, והם מסכמים את העניין הזה במקום של "באיזו מידה הנושא של ציונות רלוונטי לנו".

מוטי פרידמן: אני מזמן לא היה לי כל כך הרבה נחת, כששמעתי חייל שמדבר, קצין שמדבר, בסיכומו של דבר, שהוא אומר שזאת פעם ראשונה שהם יושבים כסגל סביב נושא עיוני – ככה אני מצטט – והם מכירים אחת את השני על רקע האידיאולוגיה הזאת, או כאשר קצין אחר מדבר על כך שהציונות היא חלק מהארסנל שלהם, מהכוח שלהם להיות לוחמים.

מוטי פרידמן: וכשזה בא בסיכום של דו-יומי כזה, זה נותן הרבה הרבה נחת.

מוטי פרידמן: במרכז הרצל יש עוד מגמה שמתפתחת ואני מקווה שבשנה הבאה תתפתח עוד יותר, והיא שהמוזיאון יוצא אל מערכת החינוך.

זבולון אורלב: כמה מבקרים בו בשנה?

מוטי פרידמן: מבקרים בו בשנה בממוצע כ-80,000 –give or take - - -

זבולון אורלב: ואיך החתך שלהם?

זבולון אורלב: כמה ישראלים, כמה לא ישראלים?

מוטי פרידמן: זה 70:30 לטובת הישראלים וזה גם משתנה משנה לשנה.

מוטי פרידמן: בגלל הפרויקט של "מחזון להגשמה", שזה פרויקט שהתחיל ביוזמה משותפת של יולי תמיר וחגי מירון, שעברה גם לקדנציה הזאת במשרד החינוך, שבה 15,000 בני נוער, גילאי ט-י מגיעים לירושלים ועושים סיור שיש בו גם קרן קיימת בדרך ואת הרצל בירושלים.

מוטי פרידמן: התוכנית הזאת נעשית יחד עם של"ח ומדריכי של"ח אמורים להכין את החבר'ה לסיור הזה והדבר הזה נותן אותותיו.

מוטי פרידמן: אנחנו נותנים חתך של משוב על כל קבוצה שקיימת, ואפשר להגיד שכמעט במאה אחוזים אנשים יוצאים מהמוזיאון עם חוויה, ובכל מקום שבו החוויה יכולה להתרגם לחלק מתהליך יותר רחב אנחנו מברכים על זה, ואם לא – אנחנו חושבים איך בכל זאת אפשר לעשות מזה תהליך ולא רק ביקור חד פעמי.

זבולון אורלב: ד"ר פרידמן, אני יודע שהשנה שר החינוך הוסיף סכום מאד משמעותי, נדמה לי 15 מיליון שקל, כדי להביא תלמידים לירושלים.

זבולון אורלב: יש לזה קשר?

זבולון אורלב: אתם משתלבים בתוכנית הזאת, יש גידול משמעותי של המבקרים במוזיאון?

מוטי פרידמן: מעבר לאלה שמגיעים במסגרת חזון להגשמה, אני לא יודע.

מוטי פרידמן: אני לא יכול להגיד שהיתה עליה בנושא הזה.

מוטי פרידמן: אני אשמח מאד שאנחנו נהיה - - -

זבולון אורלב: אני מציע שתפנה למנהל חברה ונוער.

זבולון אורלב: כי אגב, גם בישיבה הקודמת שהיתה הבוקר עם השר, הוא גם הזכיר את התוכנית הזאת והוא משתבח בה, ואנחנו משבחים אותו על כך, שהוא מחייב היום תלמידים, נדמה לי, לפחות פעמיים במהלך לימודיהם – פעם בחינוך היסודי ופעם בעל-יסודי – לבקר בירושלים, ועל ידי כך הוא שכנע אותי, אגב, לרדת מהצעת חוק.

זבולון אורלב: היתה לי הצעת חוק כזאת והוא אמר:

זבולון אורלב: בוא נעשה את זה באמצעות החלטה פדגוגית ולא בתוקף חוק, וזה מאד מטריד אותי אם במסגרת תוכנית כזאת מגדילים באופן משמעותי את מספר התלמידים שמגיעים לירושלים, מבקרים בירושלים, מסיירים בירושלים וזה לא בא לידי ביטוי במוזיאון הרצל שבעיני הוא צריך להיות אחד העוגנים החשובים של הביקור בירושלים.

זבולון אורלב: אז אני מציע לך פשוט לברר את זה במינהל חברה ונוער.

זבולון אורלב: נדמה לי גם שעיריית ירושלים – שאני לא יודע אם יש לה כאן נציגות – גם היא קשורה בתוכנית הזאת.

גלית אלרד: בצה"ל מוזיאון הרצל מהווה עוגן מרכזי במסגרת הסיורים, וגם על ידי זה שאנחנו בעצם מאפשרים לחיילים להגיע ללא עלות, מגביר את מספר המבקרים.

גלית אלרד: היחידה לא צריכה לשלם בעד הפעילות.

גלית אלרד: אנחנו מאפשרים ככה הרחבה.

זבולון אורלב: כמה עולה לתלמיד לבקר במוזיאון?

מוטי פרידמן: לתלמיד עולה – הכניסה הרגילה היא 15 שקל לתלמיד.

מוטי פרידמן: במסגרת של"ח כשמגיעים לביקור הזה זה איזה עשרה שקלים, החיילים, במסגרת ואווצ'ר - - - אבל לא מגיעים מספיק חיילים.

מוטי פרידמן: אנחנו רואים בכל יום ראשון את החיילים באלפיהם מגיעים להר, ועינינו רואות וכלות, כי למוזיאון מגיעים מעט, קמצוץ, מעט מזעיר.

זבולון אורלב: סיורים מאורגנים?

מוטי פרידמן: צה"ל מביא אותם לירושלים, מביא אותם להר - - -

גלית אלרד: לסיורים בהר.

מוטי פרידמן: לסיורים בהר, אבל פחות למוזיאון.

מוטי פרידמן: וזה ממש חבל.

זבולון אורלב: כמה זמן זקוקים לסיור במוזיאון?

מוטי פרידמן: סיור במוזיאון הוא 50 דקות.

מוטי פרידמן: כניסה ויציאה עם פתיח – כשעה.

זבולון אורלב: רב סרן אלרד, כדאי שתשמעי את ההערה הזאת.

גלית אלרד: אני מכירה.

גלית אלרד: אנחנו עובדים קרוב עם מוטי, זה לא חדש.

זבולון אורלב: לא, אבל אם הוא אומר שמגיעות כמויות גדולות של חיילים להר ומדלגים על המוזיאון, אז זה נשמע קצת תמוה.

מוטי פרידמן: אנחנו היינו רוצים הרבה הרבה יותר חיילים ונשמח מאד לקבל אותם, ולפתוח להם את המוזיאון לפני ואחרי, ובלבד שיהיה דיון.

זבולון אורלב: תודה רבה ד"ר פרידמן.

זבולון אורלב: משרד ראש הממשלה.

שרה לזר: את הדיווח - - -

זבולון אורלב: הוא תפקיד ציבורי.

זבולון אורלב: אני מבין שאת עובדת מדינה.

שרה לזר: אנחנו עובדים ביחד.

שרה לזר: הוא דיווח את כל מה שיש - - -

זבולון אורלב: את עובדת ביחד – אתם לא מרגישים שיש בעיה קשה מאד עם המשאבים שמשרד ראש הממשלה מעמיד לרשות העניין הזה?

שרה לזר: אנחנו מרגישים אבל אין ביכולתנו לעשות שום דבר.

שרה לזר: כל המועצות עם אותו תקציב.

זבולון אורלב: כל המועצות?

שרה לזר: כן.

שרה לזר: אני כבר הייתי כאן בישיבה נוספת, עם מועצת ז'בוטינסקי, שרוב הכסף הולך לתמיכות.

שרה לזר: שזה גם כן 580,000 ₪.

זבולון אורלב: איזה מועצות יש?

זבולון אורלב: ז'בוטינסקי, הרצל - - -

שרה לזר: יש מועצת ז'בוטינסקי, הרצל, גנדי והמועצה להנצחת נשיאים וראשי ממשלה.

זבולון אורלב: בגין?

שרה לזר: בגין זה תאגיד בפני עצמו.

זבולון אורלב: בגין זה כמו רבין.

זבולון אורלב: זה שונה, כן, נכון.

שרה לזר: הם לא שייכים.

זבולון אורלב: וכל אחת מהמועצות שם מקבלת את אותו סכום?

שרה לזר: את אותו סכום.

זבולון אורלב: בעיני זה – אני לא עוסק כרגע ביתר המועצות, אבל אין לי ספק ש – זה לא העניין הפרטי עם הרצל.

זבולון אורלב: העניין הוא מה מייצג הרצל, המשנה הציונית.

זבולון אורלב: המשנה הציונית, שהיא הבסיס לקיום.

זבולון אורלב: זאת כאן הסוגיה הערכית.

זבולון אורלב: אם אזרחי מדינת ישראל ותלמידיה וצעיריה גדלים כשהם לא מחוברים למשנה הציונית – בעיני גם לא מחוברים למשנה היהודית.

זבולון אורלב: אני לא רוצה לטפל בזה היום, אבל – המשנה הציונית היא לפחות רגל אחת, בעיני, שהיא מאד חשובה.

זבולון אורלב: אז מה הוא עושה פה?

זבולון אורלב: למה הוא חי פה?

זבולון אורלב: בגלל שהוא נולד פה?

זבולון אורלב: מה החיבור התרבותי, מה החיבור הערכי שלו?

זבולון אורלב: אני רואה את שני היסודות של יהדות וציונות, אבל כאמור אני לא רוצה לטפל היום בסוגיה של היהדות, כי לא זה הנושא.

זבולון אורלב: וזה מאד מטריד אותי.

זבולון אורלב: כלומר: כשאנחנו רואים בסופו של דבר את הסימפטומים, אז מדיון כזה אני מתחיל להבין יותר לעומק מה הבעיה.

זבולון אורלב: כן, חבר הכנסת לשעבר שלגי.

זבולון אורלב: אתה גם חבר המועצה?

1046: אני לא חבר המועצה.

1046: למיטב ידיעתי אני במינויים המצפים, אבל כבר שנה שלא היו מינויים.

1046: אולי פרופ' פלדשטיין יכול להתייחס לזה.

אריאל פלדשטיין: חבר כבוד.

1046: אני משתתף בכל הישיבות.

זבולון אורלב: - - - לי באמת שעדיין לא מינו אותך חבר מועצה.

זבולון אורלב: כן.

1046: אני מבקש לומר בהקשר הזה של תקציב שלצערי זה מבטא את ההתייחסות, ואולי מתוך חוסר מחשבה, לא מתוך חוסר ערכיות.

1046: ואם לא תהיה דחיפה מכאן, מהכנסת וסיוע שלכם, חברי ועדת החינוך וכמובן, בהובלת היושב ראש, אז העניין הזה לא יזוז.

1046: אני למד מהתקשורת שיש כבר אישור של ועדת שרים להצעת חוק של חבר הכנסת דוד רותם, להשוואת מעמדו, מעמד הנצחתו של רחבעם זאבי זכרונו לברכה, למעמדם של רבין ובגין.

1046: מבחינת מרכז ותקציבים.

זבולון אורלב: זו הצעה שעברה אישור טרומי של הכנסת ועומדת על סדר יומה - -

1046: בבקשה.

זבולון אורלב: להכנה לקריאה ראשונה בוועדת החינוך, התרבות והספורט.

1046: עכשיו, אין לי שום הסתייגות מהדבר הזה, אלא שצריך שגם את הרצל, שהוא א-פוליטי, וכפי שנאמר כאן על ידי יושב ראש המועצה, הוא מעל כולם, והוא היה הראשון.

1046: וגם ז'בוטינסקי היה מעריץ שלו.

1046: ואתמול ראינו את השיר הנהדר, את ההספד שז'בוטינסקי כתב על הרצל.

1046: אז לא צריך לבנות מרכז הרצל בנוסף למה שקיים, צריך לאפשר למרכז הקיים בהר הרצל יותר תקציבים ולכל הנושא של המורשת הציונית.

1046: שמדינת היהודים, מדינת היהודים של הרצל, תעמיד את התקציבים המכובדים, או לפחות שלא יהיו בושה – אני מצטער שאני צריך לומר את המילים האלה.

1046: ואם אני יכול – אם הגיע תורי לרשות דיבור, כי עד עכשיו התייחסתי בהערות - - -

זבולון אורלב: כן, כן.

זבולון אורלב: עכשיו זה תורך.

1046: אני סבור שראוי שמערכת החינוך תתייחס גם לקריאה של הרצל להוציא את היהודים מאירופה.

1046: הוא פנה קודם כל אל היהודים, אבל גם אל אומות העולם.

1046: כשהוא פגש את הקיסר הגרמני פה, בירושלים, ועוד קודם בקושטא, וכשהוא פגש את שר הפנים ואת שר החוץ הרוסי, ואת שר המושבות ואת שר החוץ הבריטי, את מלך איטליה ואת האפיפיור, לכולם הוא אמר: הרי גם אתם מעוניינים שהיהודים ייצאו מכאן.

1046: וליהודים הוא אמר: יהיה יותר גרוע.

1046: אתם לא רואים שהולכים לקרות דברים איומים?

1046: – כי הוא לא היה יכול לחזות דבר כמו השואה, אבל הוא דיבר על זה שהמצב ילך וידרדר.

1046: צריך להוציא את היהודים מאירופה.

עינת וילף: האם ביקשת שאנחנו נגיד שצריך להוציא את היהודים מאירופה או ביקשת שזה יודגש?

1046: אני ביקשתי שיודגש שבמורשתו של הרצל ובדבריו, בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, הוא אמר – אז – צריך להוציא את היהודים מאירופה - - -

עינת וילף: אוקי.

עינת וילף: לא היום.

1046: אני לא מדבר על היום.

1046: היום אני סבור שצריך לקרוא לכל יהודי התפוצות לעלות למדינת ישראל, זה דבר אחר.

1046: אבל כמובן שלא באותו קונטקסט.

1046: אבל הרצל היה זה שחזה עתיד איום ונורא ליהדות אירופה.

1046: אם אנחנו מדברים על מערכת החינוך – ואני שמח שידידי, ד"ר צבי צמרת, הגיע לתפקיד הנכבד של יושב ראש המזכירות הפדגוגית.

1046: אני מבקש להפנות אותו לסעיף 12 לחוק, שמדבר על כללים שאמור שר החינוך לקבוע – ולמיטב ידיעתי, ועברו כבר שש שנים, הכללים טרם נקבעו – למלגות.

1046: הסעיף אומר: "משרד החינוך והתרבות יקצה מלגות לימודים במסגרת חלוקת מלגות על ידי המשרד, לצורך מחקר בנושאים הקשורים לפועלו ולחזונו הציוני של בנימין זאב הרצל, לפי כללים שיקבע שר החינוך".

1046: למיטב ידיעתי כללים טרם נקבעו, והנה עוד דרך גם, כמובן, להנחלה והנצחה, וגם לתגבור תקציבי לכל הנושא החשוב הזה.

צבי צמרת: אני מוכן להשיב על הסעיף הזה, אני התכוננתי אליו.

צבי צמרת: על ביצוע סעיף 12.

1046: אז אם יורשה לי עוד דבר או שתיים בהקשר הזה – באתר משרד החינוך לאחרונה, לרגל שנת ה-150, באמת מופיעים דברים על הרצל ועל חזונו הציוני, יחד עם זה, בלוח השנה של המשרד יום הרצל איננו מופיע.

1046: ואם אני קורא את המועדים, אז אחרי יום הזיכרון, יום העצמאות, ל"ג בעומר, יום ירושלים, שבועות – צומות החורבן, ט"ו באב.

1046: אין את יום הרצל, ואילו בלוח שמשרד החינוך מפרסם באתר שלו, מופיע היום, אבל כתוב : יום זיכרון לבנימין הרצל.

1046: אז אנחנו ביום הרצל.

1046: יום הזיכרון הוא ב-כ' תמוז.

1046: אז אנחנו יודעים גם, בחוק הרצל חשבנו על כך שהיום שבו נציין את יום הרצל, ראוי שיהיה במהלך שנת הלימודים ולא בחופשה, ולכן נקבע יום הולדתו.

1046: ואני הסבתי את תשומת לב משרד החינוך לעניין הזה, בתכתובת אימייל עם לשכת השר, אבל לצערי זה לא השתנה.

1046: אולי עוד מילה על דברים שקורים בשנת הרצל.

1046: - -

זבולון אורלב: יש נציג של משרד החינוך במועצה?

אריאל פלדשטיין: שני נציגים ממשרד החינוך.

זבולון אורלב: מי הם?

אריאל פלדשטיין: גברת ציפי קוריצקי ואנחנו ממתינים למינוי נוסף של השר.

זבולון אורלב: ציפי פה?

צבי צמרת: לא, אני מייצג אותה, אני ממונה עליה.

זבולון אורלב: טוב.

זבולון אורלב: ומחכים ל - - -?

אריאל פלדשטיין: מינוי נוסף, מאחר ששתי החברות הקודמות פרשו מהתפקיד.

זבולון אורלב: מי הן היו?

אריאל פלדשטיין: גברת לאה רוזנברג וגברת דרורה כהן.

צבי צמרת: אחת מהן לא פרשה.

1046: אני רוצה גם לספר פה שבמסגרת הפעילות בשנת הרצל העיר הרצליה מציינת את שנת ה-150.

1046: זו העיר היחידה לא רק במדינה, אלא בעולם, שנקראת על שמו של הרצל.

1046: אפשר לומר שהשיא של האירועים האלה יהיה בחלוקת פרס הרצל שיהיה ב-24 במאי, אבל ישנם אירועים רבים שהחלו כבר בחודש פברואר ויימשכו עד לסוף שנת 2010.

1046: בין היתר חידון הרצל לתלמידי תיכון, שהגמר שלו יהיה בשישה במאי, כלומר: בעוד ימים אחדים.

1046: הכרזות של 150 להרצל פזורות בהרצליה גם על קירות של מבני ציבור, החל מ-הבטיחו לי, היום או מחר, גם על הבריכה בצומת הסירה, איפה שניצב הפסל או ניצבת הדמות של הרצל על הבריכה, ובהרצליה ב-1200 תחנות אוטובוס יש כרזה גדולה עם דמותו של הרצל, 150 להולדת הרצל.

1046: מתקיימים הרבה אירועי חינוך, הרצאות והקרנות סרטים לתלמידים.

1046: אנחנו גם החלטנו – היות ובעיר הרצליה אין רחוב הרצל – יש לנו את רחוב שדירת שבעת הכוכבים, יש לנו את רחוב מדינת היהודים, יש לנו את רחוב באזל, את רחוב הקונגרס הציוני, ולפי הצעתי מועצת העיר החליטה בשבוע שעבר שייקרא גם רחוב דרך אלטנוילנד, וזה יהיה רחוב די מרכזי, הדרך שמובילה מהמרינה אל כביש החוף, מקביל לרחוב מדינת היהודים.

1046: היום זה אזור של דיונות וחולות, אבל בעתיד - - -

זבולון אורלב: לפי החזון.

1046: בעתיד, בעתיד – אם מדברים על אלטנוילנד, שחזתה 20 שנה קדימה, אז בעוד פחות מ-20 שנה, תהיה שם שכונה גדולה מאד.

אריאל פלדשטיין: אני מקווה שזה יהיה על פי החזון ההרצלייני.

אריאל פלדשטיין: גינות ירק, בתים עם גגות רעפים ולא גורדי שחקים עם זכוכיות - - -

1046: אני חושב כמוך, ואני אפילו פועל בנושא הזה, ובעיר הרצליה בכלל וגם באזור הזה כבר יש הרבה שבילי אופניים.

1046: תודה רבה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

צבי צמרת: כידוע לך, אלטנוילנד תורגם לתל אביב - - -

1046: כן.

צבי צמרת: וזה שם העיר שהקימו.

זבולון אורלב: חברת הכנסת עינת וילף.

עינת וילף: תודה רבה.

עינת וילף: אני מאד שמחה לקיום הדיון הזה.

עינת וילף: אני אפצח בווידוי קטן: אני ממש פריקית של הרצל, ומאד נחמד לקיים את הדיון הזה.

שרה לזר: את בחברה מכובדת.

עינת וילף: כן.

עינת וילף: זה כיף.

עינת וילף: קבוצת תמיכה.

עינת וילף: קודם כל רציתי להעיר על הטענה שהרצל הוא א-פוליטי.

עינת וילף: אני חושבת שהיום במדינת ישראל, הרצל והחזון הציוני זה הדבר הפוליטי בה"א הידיעה.

עינת וילף: אני חושבת שזה המאבק המרכזי שהולך ומתקיים היום, לא בין ימין ושמאל על המפה הפוליטית, אלא בעצם בין המרכז הציוני והחזון הציוני לבין שוללי החזון הציוני משני צדדיו, ולכן אני חושבת שהיום זה הנושא הפוליטי בה"א הידיעה.

עינת וילף: דבר נוסף: חזרתי עכשיו, בפגרה משלושה שבועות של סבב הסברה בחו"ל, בקמפוסים האמריקאיים, בקרב הקהילות היהודיות, ובעיני הסיפור של הרצל הוא סיפור קריטי לא רק לתוך ישראל אלא גם כלפי חוץ.

עינת וילף: גם בישראל וגם בחו"ל, ובעולם כולו, התקבע נרטיב של מדינת ישראל ככפרה אירופאית על השואה.

עינת וילף: והסיפור הציוני, והתקומה, והציונות כבתה של תנועת ההשכלה, והעם היהודי שמחליט לקחת את גורלו בידיו, הדברים האלה הם פחות חלק מהסיפור שנמצא היום בעולם, ובעיני גם חלק מהדרכים להגיע אל הדור הצעיר, שכבר לא מזדהה עם מדינת ישראל, כבר לא מרגיש את אימת השואה, כבר לא מזדהה עם הרעיון של ישראל כמקלט לעם יהודי נרדף.

עינת וילף: לחזור ולספר את הרעיון של עם שחוזר לריבונות, עם שלוקח אחריות על עתידו, בעצם לחזור יותר אחורה כדי לחבר את הדור הצעיר – בעיני זה אחד הנכסים הכי גדולים שיש לנו, גם כלפי העולם בכלל ובוודאי כלפי היהודים בעולם ובמיוחד הדור היהודי הצעיר.

עינת וילף: אני אישית הייתי לוקחת את כל תקציב משרד ההסברה, ובמקום שלל הדברים שהוא עושה – ולא אביע את דעתי על האתרים למיניהם וכדומה – הייתי הולכת על הקידום של הסיפור הזה, כי בעיני זה הדבר הכי חזק שאנחנו יכולים לעשות, ורק אציין שבתוך ישראל, בטרם נכנסתי לכנסת, העברתי קורס על יזמות חברתית במכללת ספיר, והשיעור המסכם היה על הרצל כיזם חברתי, בהתבסס על ספרו המופלא של עמוס אילון שהוא ספר נהדר, ואני חושבת שזה גם סוג של זווית או גישה שאפשר ללכת איתה על הנושא של אדם שמוביל שינוי ושהופך את חזונו למציאות.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אתה רוצה להגיב עוד במשהו לפני שאנחנו מסיימים?

זבולון אורלב: מישהו מהצעירים רוצה?

צבי צמרת: אני רוצה שוב להביא ציטטה קטנה, כאילו מעולם אחר, להראות עד כמה הרצל הוא פיקנטי ואקטואלי.

צבי צמרת: יש לו קטע נפלא שבו הוא מזהיר מפני הצפת מדינת היהודים בעובדים זרים זולים שמעסיקיהם לא שומרים על זכויותיהם.

צבי צמרת: אני קורא – הוא מציע גם דרכים להילחם בזה – "ניסיונות למשוך לארץ עבדי עמל לא יהודיים, תדע האגודה - - -" – האגודה הציונית – "לסכל על ידי החרמה מסוימת של תעשיינים פורצי גדר, על ידי שימת קשיים בדרכי תחבורה - - -" – וכדומה – "לא תהיה איפוא להם ברירה אחרת, אלא לקחת את עובדי שבע השעות ביום".

צבי צמרת: מעניין.

צבי צמרת: ואני בכוונה מביא את זה כדי להראות עד כמה יש דברים מאד פיקנטיים ואקטואליים בתורתו של הרצל.

צבי צמרת: זה לא משהו אנאכרוניסטי, יבש, ישן.

צבי צמרת: יש פה דברים מדהימים, לטעמי, וכדאי להציג אותם ככה.

יהודה סקר: אפשר הערה?

זבולון אורלב: כן.

זבולון אורלב: קצרה.

יהודה סקר: ביוזמתי, תלמידי תיכון בהימלפרב, בירושלים, בפלך, ביום הזיכרון לחללי צה"ל, עלו ליום הזיכרון וגם ביקרו בהר הרצל.

יהודה סקר: לדעתי חייבים לצאת ביום הזה - אלפי בני נוער ותלמידים מגיעים לירושלים.

יהודה סקר: צריך לנצל את היום הזה.

יהודה סקר: תודה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אני רוצה לסכם את הישיבה ולומר שהוועדה רשמה לפניה את הסקירה של יושב ראש המועצה הציבורית, יושב ראש המזכירות הפדגוגית, נציגת צה"ל, מנהל מוזיאון הרצל וגם את דבריו של יוזם החוק, יו"ר ועדת החינוך, התרבות והספורט לשעבר, חבר הכנסת לשעבר אילן שלגי.

זבולון אורלב: הוועדה מודאגת מהיעדר משאבים ראויים כדי להביא ליישום החוק ככתבו וכלשונו בסעיף המטרות וביתר סעיפי החוק, וקובעת שהעדר תשתית ערכית של המשנה הציונית, כפי שבא לידי ביטוי בכתביו ובמורשתו של בנימין זאב הרצל, היא חתירה תחת אושיות המדינה, ופוגעת בלגיטימציה של עצם היותה מדינה יהודית ודמוקרטית.

זבולון אורלב: הוועדה קוראת למשרד ראש הממשלה להגדיל את התקציב לקראת התקציב הבא, של שנת 2011, ואם יהיה תקציב דו-שנתי, 2012-2011, על מנת לאפשר למועצה וליתר הגופים הנתמכים למלא את חובתם על פי חוק.

זבולון אורלב: יש למישהו הערות?

זבולון אורלב: אין?

מוטי פרידמן: יש לי הערה.

מוטי פרידמן: לגבי אותה הערה של תיקון החוק, על מנת שמרכז הרצל יוכל גם הוא ליהנות מהדבר הזה.

זבולון אורלב: נוסיף עוד אחת:

זבולון אורלב: הוועדה שמעה כי קיימת בעיה חוקית באשר לאפשרות המשפטית שהמועצה תתמוך בפעילות של מוזיאון הרצל.

זבולון אורלב: הוועדה תשקול את האפשרות להציע שינוי בחוק.

זבולון אורלב: תודה רבה, הישיבה נעולה.