ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 197, 2010-04-26 09:00

זבולון אורלב: בוקר טוב.

זבולון אורלב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט, שהיא הישיבה הראשונה בכנס הקיץ, ובירושלים יש מנהגים ובין יתר המנהגים בראשית החורף מברכים איש את רעהו ב"חורף בריא", ובראשית הקיץ מברכים איש את רעהו ב"קיץ נעים".

זבולון אורלב: אז שיהיה לכולנו קיץ נעים וגם קיץ בריא.

זבולון אורלב: אנחנו פותחים את הכנס, את ישיבת הוועדה, בנושא שהוא בעינינו מהנושאים הרציניים ביותר לקידומה של מערכת החינוך.

זבולון אורלב: אנחנו הרי מסכימים כולם שאחד מתפקידיה הבסיסיים והמרכזיים ביותר של מערכת החינוך זאת הסוגיה של ההישגים הלימודיים בצד, כמובן, התפקיד שלה בסוגיית החינוך הערכי וסגירת הפערים, ועוד, ודאי, תפקידים מרכזיים.

זבולון אורלב: אבל אחד הדברים הבסיסיים ביותר זה ההישגים הלימודיים, שפירושם להכשיר את הדור הבא, שיוכל להתמודד עם האתגרים האינטלקטואליים, האתגרים המדעיים, האתגרים הטכנולגיים שעמם אנו מתמודדים, ובוודאי אני לא מוסיף הרבה בכך שאני אומר שמדינת ישראל, אין בה אוצרות טבע זולת האוצר האנושי, כלומר: היכולת של מיצוי האיכויות האנושיות של תושבי המדינה, על מנת שננצל את היתרון היחסי שלנו.

זבולון אורלב: לצערנו, במבחנים הבין לאומיים התגלה שאנחנו בפערים לא ראויים, ויש הרבה מאוד מה לתקן.

זבולון אורלב: שר החינוך יזם את התוכנית של התאמת מערכת החינוך הישראלית למאה ה-21, אני מודה שאני התוודעתי לתוכנית לראשונה במועצה הלאומית שהשר הקים והתכנסה לפני כשלושה חודשים או חודשיים באולם המקסים של בית החולים האיטלקי בשבטי ישראל.

זבולון אורלב: שם התוודעתי לראשונה לתוכנית, וגם השר וגם אנוכי הגענו למסקנה שמן הראוי לחשוף את התוכנית הזאת בפני מערכת החינוך, בפני הציבור הישראלי, בישיבה פתוחה של ועדת החינוך והתרבות, כי מדובר פה במהלך מאוד מאוד משמעותי, מהלך גם מאוד שאפתני, שדרושה לו התגייסות לאומית שבאה לידי ביטוי גם בסוגיית התקציב.

זבולון אורלב: אגב, הבוקר קיבלתי טלפון שאגף התקציבים לא ישתתף בגלל איזה חוסר הבנה, לא בגלל חוסר נכונות, ואני יכול רק להצטער על כך שהוא לא יוכל להשתתף, כי לדעתי בלי תמיכה והבנה מצד אגף התקציבים שמדובר פה בהשקעה, אולי הטובה ביותר, גם למשק הישראלי מבחינה כלכלית, בלי זה הדברים לא יזוזו.

זבולון אורלב: אז אני, קודם כל, באמת מברך את משרד החינוך ואת שר החינוך על היוזמה שנכיר אותה היום, נתייחס אליה היום, נוכל להעיר עליה, לפקח עליה, וללוות אותה בברכת הדרך, בברכת דרך צלחה.

זבולון אורלב: אדוני השר, בבקשה.

גדעון סער: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

גדעון סער: כפי שציינת בעצמך, זו הפעם הראשונה שהתוכנית הזאת, באמצעות ועדת החינוך של הכנסת, בעצם מוצגת בפני הציבור הרחב.

גדעון סער: היא הוצגה לראש הממשלה, היא הוצגה, כפי שאמרת, במועצת החינוך, היא גם הוצגה לאגף התקציבים של משרד האוצר, והיא בהחלט מהנושאים המרכזיים שאנחנו מבקשים לקדם בקדנציה הנוכחית.

גדעון סער: כאן נציג חזון, כפי שהוא גובש במהלך חודשים ארוכים של עבודה על ידי אנשי המשרד, חזון של התאמת מערכת החינוך למאה ה-21, ולא יכולה להיות התאמה של מערכת החינוך למאה ה-21 בלי רכישת המיומנויות של המאה ה-21.

גדעון סער: בכמה מילים מה קורה היום ולאן אנחנו חותרים.

גדעון סער: יש היום במערכת הרבה מאוד תוכניות מתוקשבות, ביוזמה מקומית של רשויות מקומיות, ביוזמות של אנשי עסקים, ביוזמות של גורמים שונים.

גדעון סער: כולן, הייתי אומר, בקנה מידה – חלקן מעולות.

גדעון סער: אף אחת מהן לא מכילה אולי את כל המימדים אבל יש בהן תוכניות מעולות, אבל בקנה מידה קטן, בקנה מידה נקודתי.

גדעון סער: בדרך כלל, אפילו, אנחנו לא מדברים על בית ספר, אנחנו לוקחים שכבה או כמה כיתות וכדומה.

גדעון סער: אנחנו מתרכזים בעיקר במאמצים מתוקשבים, כמשרד, בדרום-צפון.

גדעון סער: יחד עם המשרד לגליל ונגב השקנו לפני כעשרה ימים הרחבה דרמטית של התוכנית שלנו בצפון, אבל עדיין לא מדובר בתוכנית לאומית, מבחינת ההיקף שלה.

גדעון סער: ומבחינת התוכן – נהגנו להתייחס למשתנים שהם חשובים, אבל לא באמת יש בהם מפתח להשיג את היעדים שאנחנו רוצים, שאני כבר אציג אותם, למשל מפתח של מספר מחשבים לתלמיד.

גדעון סער: זה מפתח שבו אנחנו הידרדרנו במהלך השנים אבל, זה כמובן נתון סטטיסטי.

גדעון סער: התוכנית, כפי שהיא גובשה, נותנת מענה לארבעה מרכיבים: תשתיות, תחזוקה שוטפת שבהיעדרה המחשבים הופכים לגרוטאות או לרהיטים, הכשרת כוח ההוראה למשימה הזאת ופיתוח תכנים דיגיטליים במקצועות הליבה לאורך כל שנות הגיל, באופן שמאפשר להשתמש בטכנולוגיה המתקדמת לצרכים של ההוראה והלמידה.

גדעון סער: למעשה, ההצלחה של התוכנית מותנית בביצוע כל המרכיבים האלה.

גדעון סער: אם אנחנו לוקחים מרכיב אחד ומוציאים אותו החוצה, גם השקעה מאוד גדולה תרד לטמיון.

גדעון סער: למען האמת, אדוני היושב ראש, כאשר הצגנו בוועדה הזאת בסוף אוגוסט, לפני תחילת שנת הלימודים הנוכחית, את תוכנית היעדים שלנו, היעד האחרון התייחס בהחלט להתאמת מערכת החינוך למאה ה-21 ולתקשוב, אלא שאותה שעה הדבר הזה לא נכלל בתקציב הדו-שנתי, ואני גם יכול לומר: הוא לא פותח אצלנו במשרד ברמה הנדרשת לצאת לתוכנית לאומית.

גדעון סער: ובדבר הזה, מאז, נעשתה עבודה רצינית מאוד במשרד, שתוצג כאן בעיקרה.

גדעון סער: למדנו גם מהצלחות וכשלונות בחו"ל של מהלכים שונים בתחום התקשוב, גם בארץ, וגיבשנו תפיסה יותר מקיפה, והיום הנושא הזה הוא בין הנושאים – הוא ודאי לא הנושא היחיד.

גדעון סער: הוא אחד ממספר נושאים שאנחנו דנים בהם מול אגף התקציבים לקראת תקציב 2011-2012.

גדעון סער: אני יכול רק לומר שגם באגף התקציבים וגם ראש הממשלה, שהתוכנית הוצגה לו, רואים – את זה אני אומר בזהירות כי אני לא יכול לדבר בשם אחרים – רואים בתוכנית כיוון נכון וכיוון הכרחי למערכת, ומכאן אנחנו דנים בשאלה של היקפים, בשאלה של היקף תקצוב, יכולות ביצוע וכדומה.

גדעון סער: כאמור, המטרה היא לא רק לשנות את סביבת הלימודים – למרות שיש חשיבות מאוד גדולה בלשנות את סביבת הלימודים.

גדעון סער: לא יכול להיות שהיום שיעור יהיה – או, אני אגיד את זה אחרת: עוד עשר שנים, בעולם המתקדם, לא יהיו שיעורים עם לוח וגיר, או היום זה לוח ופנטל.

גדעון סער: סביבת הלימודים תראה אחרת לגמרי, ונוצר גם פער מאוד גדול בין הסביבה בחוץ, מחוץ לבית הספר, לבין סביבת הלימודים בתוך בית הספר.

גדעון סער: היום הילדים חיים בעולם מתוקשב, עם גירויים מאוד מהירים, עם רמה טכנולוגית גבוהה, ויש צורך לצמצם את הפער הדיגיטלי, לא רק בין שכבות באוכלוסיה, אלא גם בין העולם שמחוץ לבית הספר לעולם שבתוך בית הספר.

גדעון סער: אני, אגב, אישית, מאמין שכשאנחנו מדברים על שיפור כוח ההוראה או הבאת כוח אדם מצוין להוראה, אני חושב שאחד הדברים – לא רוצה להגיד – יש שכר המורים, ויש ודאי מרכיב של רמת אלימות בתוך המערכת, ויש מרכיבים שונים.

גדעון סער: אבל אני חושב שסביבת הלימודים בבית הספר יש לה, או תהיה לה, גם השפעה על העניין הזה.

גדעון סער: והתכלית היא להגיע לשדרוג רמת ההוראה ורמת הלמידה בבתי הספר באמצעות התוכנית הזאת.

גדעון סער: אני חושב שמהצד של מי שמעביר את השיעור, כאשר ניתן לעשות סימולציות ויזואליות, ניתן לקיים שיעור הרבה יותר דינמי, אינטראקטיבי, שבו לתלמידים יותר קל לשמור על הקשב, והדבר הזה הוא דבר שאני גם ראיתי אותו בעיניים, במקומות אשר בהם תוכניות מתוקשבות נכונות עובדות.

גדעון סער: הדבר הזה גם מאפשר תרגול ברמות שונות.

גדעון סער: בדרך כלל אנחנו יודעים שלמידה דיפרנציאלית מקדמת הישגים לימודיים ותרגול – כאשר כל אחד יכול להתקדם ברמה שונה, ואפילו לא צריך לקחת את הדפים הביתה ולבדוק אותם אחרי זה, אפשר באותו זמן.

גדעון סער: המורה יכול לדעת מה עושה כל אחד, מי מתקדם ומי לא.

גדעון סער: אבל בניגוד לשיעור פרונטלי שבו המורה צריכה לבחור האם היא מכוונת גבוה ומפסידה את התלמידים החלשים או מכוונת יותר נמוך ואז התלמידים המצטיינים משתעממים או חשים שהם לא לומדים מספיק, אני חושב שכאן ניתן להיעזר בטכנולוגיה גם כדי לאפשר התקדמות בקצבים שונים ותרגול דיפרנציאלי.

גדעון סער: אני רוצה לומר שאני לא חושב שיש לנו ברירה, כמדינה.

גדעון סער: זה לא שאפשר לשקול: ללכת למהלך הזה או לא ללכת למהלך הזה.

גדעון סער: בגדול, אנחנו חייבים ללכת למהלך הזה.

גדעון סער: מ-2012 יתחילו, אדוני היושב ראש, להיות פרקים מתוקשבים במבחנים הבין לאומיים, במקצועות השונים שבהם נבחנים במבחנים הבין לאומיים, ומ-2013 כבר יצטרף מבחן בין לאומי חדש, של מיומנויות המאה ה-21.

גדעון סער: בעצם אנחנו לא נשאלים האם אנחנו צריכים לעשות את זה, אלא מתי לעשות את זה, וכדאי לפי דעתי להקדים.

גדעון סער: יש לנו, לפי דעתי, פוטנציאל כמדינה, להוביל.

גדעון סער: קודם כל, כיוון שאנחנו מספר אחת, לפי דעתי, בעולם, בחדירה של מחשבים ביתיים.

גדעון סער: כלומר: יש יסוד להנחה שאם נבחן רמה ממוצעת של מיומנויות טכנולוגיות, ילדי ישראל לא נמצאים במקום לא טוב.

גדעון סער: שתיים, אנחנו מובילים בהיי-טק וביזמות.

גדעון סער: זאת אומרת: אם ניקח את התוכנית הזאת כפלטפורמה – אני לא מדבר, וזה יוצג כאן, מה זה יעשה למשק – הדבר הזה יכול לתת תאוצה מאוד גדולה של פיתוח תכנים דיגיטליים ובסופו של דבר מקום שבו המערכת תוביל, והמקום הזה הוא המקום של העתיד.

גדעון סער: עד כאן בתמצית, אדוני היושב ראש, אני רוצה לסכם.

גדעון סער: הצגנו תוכנית שבאמת, בפריסה הרחבה שלה, היא שאפתנית.

גדעון סער: אני עדיין לא יודע מה יהיו התקציבים שנסכם עליהם בדיוני התקציב שבעצם התחילו באחרונה מול משרד האוצר.

גדעון סער: ברור לנו שהיישום של התוכנית צריך להיות מותאם ליכולת ביצוע – אני באופן אישי מאמין שהביצוע צריך להיות באמצעות מנהלת עצמאית, לא באמצעות המשרד, עם פיקוח - - -

זבולון אורלב: עצמאית, לא באמצעות המשרד?

זבולון אורלב: לא הבנתי.

גדעון סער: מנהלת שתהיה כפופה למשרד, אבל שהיא תהיה מנהלת שתעסוק – הפרויקט שלה יהיה תקשוב המערכת או התאמה למאה ה-21.

גדעון סער: יש סטנדרט מסוים שהמשרד צריך לקבוע.

גדעון סער: יש בתי ספר, היום, יותר מתוקשבים ופחות מתוקשבים.

גדעון סער: אנחנו צריכים להתקדם באופן הבא: קודם כל, לקחת את אלה שקרובים לסף הזה ולהעמיד אותם על הסף כבתי ספר מדגימים – איננו מדברים במונחים של פיילוט.

גדעון סער: אם נדבר במונחים של פיילוט, קברנו את התוכנית הזאת.

גדעון סער: אבל אם אני גם צריך לבחור סדר עדיפות איפה להתחיל, אנחנו רוצים להתחיל בדרום ובצפון.

גדעון סער: כלומר, להתחיל בפריפריה.

גדעון סער: אני חושב שקביעת הסטנדרטים תגרום גם לכך שרשויות מבוססות יוכלו יותר מהר להתקדם לשם, אבל החשיבות הגדולה ביותר היא להתחיל בדרום ובצפון.

גדעון סער: בכל אופן, הנחיתי את אנשי משרדי שמשנת הלימודים הבאה, תשע"א, נתחיל בביצוע.

גדעון סער: באיזה אופן ובאיזה היקף – אנחנו נהיה יותר חכמים בקיץ.

גדעון סער: עכשיו אנחנו בסוף האביב – בקיץ, אחרי שהממשלה תאשר את תקציב 2011-2012.

גדעון סער: אבל אני מקווה שהתוכנית תקבל גיבוי.

גדעון סער: יש לה, כמו שאמרתי, תגובות חיוביות, ובכל מקרה נתחיל ביישום בתשע"א, בהיקף שאני עדיין לא יכול להגדיר כרגע.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: תודה רבה, אדוני השר.

זבולון אורלב: כפי שאמרתי בראשית הדברים, אני שמח, אדוני השר, ואני מברך על זה באמת – אני גם חושב שחבריי שותפים לדעה – שבא שר ובא משרד ואומר: יש לי חזון, יש לי כיוון להיכן להוביל את המערכת.

זבולון אורלב: זה כשלעצמו דבר מבורך.

גדעון סער: אני מניח שזה קורה בכל המשרדים, כולם.

זבולון אורלב: אדוני השר, אתה חבר כנסת שנים לא מעטות.

זבולון אורלב: יותר שנים חבר כנסת ויודע – בוועדות - - -

גדעון סער: עדיין לא איבדתי את חוש ההומור.

זבולון אורלב: אה.

זבולון אורלב: חשבתי שאתה אדם רציני, שמדבר על החזון.

זבולון אורלב: לא ידעתי שעברת פאזה.

זבולון אורלב: אני אומר בצער עמוק שזה לא כך.

זבולון אורלב: מי יציג?

זבולון אורלב: ד"ר עופר רימון?

גדעון סער: כן.

גדעון סער: יתחיל.

גדעון סער: זה מתחלק.

זבולון אורלב: ד"ר רימון, בבקשה.

זבולון אורלב: תתחיל אתה.

עופר רימון: תודה רבה.

זבולון אורלב: מה שאנחנו מבקשים – לעשות הכל בתמציתיות.

זבולון אורלב: תיקח גם בחשבון שהניירות מונחים בפני חברי הכנסת.

זבולון אורלב: בסדר?

עופר רימון: בסדר גמור.

עופר רימון: אז התאמת מערכת החינוך הישראלית למאה ה-21 – אנחנו רוצים להתחיל בצורך מדוע יש להתאים את מערכת החינוך למאה ה-21.

עופר רימון: השר כבר התייחס לחלק מן הדברים – נפרוט אותם.

עופר רימון: קודם כל, הפער בין ישראל למדינות ה-OECD.

עופר רימון: כאן אנחנו מציגים מחקר של ארגון הערכה בין לאומי שנערך עוד ב-2006.

עופר רימון: זה המחקר האחרון המשווה, הבין לאומי, שבדק את האופן שבו מערכות חינוך משלבות את הנושא של טכנולוגיית המידע בהוראה ובלמידה.

עופר רימון: ב-1998 בישראל, כ-35% מבתי הספר היו כבר ביחס של 1:9.

עופר רימון: כלומר, יחס בו מספר המחשבים למספר התלמידים קטן מ-1:9.

עופר רימון: אני אומר כבר, כי רוב מדינות ה-OECD מאז התקדמו בעניין הזה, ומדינת ישראל היא אחת המדינות היחידות שמבחינת יחס מחשב-תלמיד המצב נעשה יותר גרוע.

עופר רימון: לא רק לגבי יחס מחשב-תלמיד, אלא גם מבחינת השימוש הפדגוגי שנעשה באמצעות המחשבים, המיקום של המחשבים והתחזוקה שלהם, נמצא בנסיגה בישראל בהשוואה למדינות ה-OECD.

עופר רימון: מאז 1998, אם נעבור על רוב המדינות, נראה שתוכנית חומש אחרי תוכנית חומש נכנסו פנימה, יחד עם התפתחות הטכנולוגיה, כל הזמן התאימה את עצמה לשינויים וזזה קדימה, תוך כדי למידה של טעויות מהעבר.

עופר רימון: כאן אתם רואים תוכנית בסינגפור, שהושקה ב-2007.

עופר רימון: אם אני לא טועה זו כבר התוכנית הרביעית בסינגפור.

עופר רימון: כאן הכוונה היא להגיע ליחס של 1:1 תוך חמש שנים.

עופר רימון: מה שיותר חשוב לראות זה הדגש היום על החדרה של מערכות ניהול הלמידה – מה שנקרא L.M.S – Learning Management System – בה מציידים את המורים במערכות לניהול הכיתה – גם ניהול פדגוגי וגם ניהול אדמיניסטרטיבי – ולא אותו מורה שצריך להתנהל עם הרבה ניירות וכל שאר הדברים.

עופר רימון: אפשר לתת עוד דוגמה.

עופר רימון: ניקח למשל, אולי, את דנמרק.

עופר רימון: שם זו תוכנית שלישית בסדרה.

עופר רימון: היחס הוא אמנם 1:5, אבל אתם כבר רואים שהם הולכים לנושא שמערכת ההערכה, הבחינות בדנמרק, הופכות למערכת בחינות מתוקשבת.

עופר רימון: הנושא הנוסף זה הנושא של סטנדרטים בין לאומיים לשילוב טכנולוגיות המידע, מה שנקרא: I.C.T.

עופר רימון: – Information

זבולון אורלב: עד אז יהיה לך משהו חדש.

עופר רימון: יכול להיות, וזה לא משנה - - -

גדעון סער: זה כל הזמן ישתכלל.

עופר רימון: זה לא משנה את תפיסת הפתרון, זה מה שחשוב.

עופר רימון: כשאנחנו נכנסים לכיתה ושואלים, בתכל'ס, מה היינו רוצים לראות בכיתה, אז ציינו מתוך מיומנויות המאה ה-21 שישה מרכיבים מרכזיים שהיינו רוצים לראות בהם שינוי של ממש בהוראה בכיתה.

עופר רימון: יש עוד מיומנויות שאפשר להביא, אבל ציינו כאן את המרכזיות.

עופר רימון: נתחיל בכמה דוגמאות של למידה ותרגול בסביבה מתוקשבת.

עופר רימון: הדוגמה הראשונה לקוחה מתוך שיעור מדעים בסביבות כיתה ח', שבו מורה רוצה להדגים לתלמידים את המבנה החלקיקי, ומראה להם שבמוצק - - -

זבולון אורלב: מט"ח, שימו לב.

זבולון אורלב: שימי לב.

עופר רימון: שבמוצק, חלקיקי החומר קרובים זה לזה, מאורגנים בסדר קבוע וכוחות המשיכה מאפשרים תנועה מוגבלת.

עופר רימון: לוקחים את גוש הקרח הזה ומחממים אותו, הקרח נמס, אנחנו משנים מצב צבירה, ואז אנחנו יכולים להיכנס שוב, "זום-אין", ולראות מה קרה לתנועת החלקיקים, לקשר בין החלקיקים, התנועה מתגברת, היא עדיין מוגבלת, מחממים שוב פעם, שינוי מצב צבירה הופך לגז ושוב התלמידים יכולים להיכנס פנימה ולראות את השינוי בתנועה של החלקיקים.

עופר רימון: עכשיו, אנחנו לא אומרים שזאת הדרך היחידה ללמד את המודל החלקיקי, אלא אנחנו חושבים שפעילות כזאת יכולה מאוד לתמוך בהוראה של המודל החלקיקי בכיתה, או כפעילות מקדימה או כפעילות מסכמת.

עופר רימון: דוגמה נוספת – גם לקוח מתחום המדעים – בית ספר יסודי אנחנו עכשיו, סביבות כיתה ה'.

עופר רימון: מערכת הנשימה.

עופר רימון: אנחנו יכולים להראות לתלמידים את התנועה של בית החזה בשאיפה ונשיפה, להסיר את הצלעות, להיכנס פנימה ולראות איך מורכבת מערכת הנשימה, להיכנס פנימה עד שאנחנו רואים את המעבר של חמצן לתוך הדם והוצאה של פחמן דו חמצני דרך הריאות והחוצה.

עופר רימון: דוגמה קטנה ממתמטיקה: אנחנו יכולים לקחת צורה, כשאנחנו מלמדים שברים, לחלק אותה, נגיד, לחמישה חלקים ולצבוע ארבעה.

עופר רימון: נניח שאנחנו רוצים לשאול את התלמידים, כשאנחנו מלמדים אותם על השבר, מה יותר גדול: 4/5 או – בואו ניקח 5/6.

עופר רימון: שאלה שלחלק מהתלמידים יכולה להיות לא פשוטה.

עופר רימון: ובאמצעות כלי סימולציה וכשילדים נוגעים בדברים, הם יכולים אולי להחליט שהם רוצים להסתכל על המשלים.

עופר רימון: על חמישית כאן ועל שישית כאן.

גדעון סער: עופר, ברשותך, שתי הערות.

גדעון סער: אחת – אמרתי את זה גם כשביקרנו בבית הספר בשכונת התקווה – צריך מאוד להיזהר בעניין הזה.

גדעון סער: זאת אומרת: למצוא את הקו המדויק, איפה אתה לא מונע התפתחות של חשיבה מופשטת באמצעות סימולציות-יתר.

גדעון סער: וזה נכון במיוחד במתמטיקה.

גדעון סער: כי זה שהוא יראה מה הדבר היותר גדול מבחינת השטח על המסך, חזותית, עדיין לא בטוח שהוא הבין.

גדעון סער: זאת אומרת: צריך להיות בטוחים שזאת אילוסטרציה ולא תחליף לחשיבה.

גדעון סער: והערה נוספת – כי אני לא מתאפק – אני מלמד אזרחות, אז אני עכשיו מנסה לחשוב.

גדעון סער: אני למשל מלמד על הרשות המחוקקת.

גדעון סער: אז אני אומר להם: קריאה טרומית, קריאה שנייה, קריאה שלישית – זה נשמע מאוד מנותק.

גדעון סער: אז אני רוצה לתת איזה חצי דקה מהמליאה, הצבעה על הסתייגויות או משהו, בשביל לעשות את זה יותר, גם ברור וגם דינמי.

גדעון סער: התמצית היא שבכל מקצוע אפשר למצוא אילוסטרציות שהופכות את זה ליותר נהיר.

גדעון סער: סליחה.

עופר רימון: גדעון, אני כל כך מסכים עם זה.

עופר רימון: כל השאלה היא איפה יש לטכנולוגיה הזאת יתרון יחסי, ואני לא חושב שזה איזשהו משהו אבסולוטי.

עופר רימון: יש מורים שבסוג כיתה מסוים ירצו להמחיש לילדים את מושג השבר בצורה כזאת ויש כיתות אחרות.

עופר רימון: אני רציתי לקחת דוגמה נוספת.

עופר רימון: אנחנו היום רוצים ללכת למהלך של להעלות את הספרים שלנו על הרשת.

עופר רימון: אבל לא אותם ספרים עולים על הרשת.

עופר רימון: בתוך הספרים יש היפר-לינקים.

עופר רימון: כאן אתם רואים דוגמה לספר שמלמד על תהליך הפוטוסינתזה, ואנחנו מחברים כאן פעילות מתוקשבת, שבה יש כאן מעבדה קטנה שיכולה להדגים את השפעת עוצמת האור על הפוטוסינתזה.

עופר רימון: רוב הדוגמאות היו כאן ממדעים, ואנחנו בחרנו להראות דוגמה אחת מתחום התנ"ך, אתר מקרא-נט, שהוא בעצם סביבת-למידה להוראת התנ"ך, ששם מורה יכול, כל פרק בכיתה, להקריא אותו קודם כל.

עופר רימון: "ותבך עליו שבעת הימים אשר היה להם המשתה ויהי ביום השביעי ויגד לה כי הציקתהו ותגד החידה לבני עמה.

עופר רימון: " אז כאן מסופר הסיפור של שמשון וכפיר האריות, הפרק הזה, ואמרנו שהמורה יכול להקריא כל פרק, הוא יכול למצוא פרשנות ומאמרים לגבי כל אחד מהפרקים, אבל יותר מזה: נניח שהמורה מחליט להתמקד בקשר הפלשתי.

עופר רימון: מי היו הפלשתים.

עופר רימון: התלמידים רוצים לדעת.

עופר רימון: הוא יכול להיכנס ל-google earth, כאן יש חיבור בין המערכת של google earth ומעגל המידע שיש במט"ח, והתלמידים יכולים להיכנס ולראות את ההתיישבות של הפלשתים לאורך ערי החוף, לעשות "זום-אין" ולהיכנס לאשקלון, ולראות את ההיסטוריה המקראית שלה.

עופר רימון: מורה אחר יכול - - -

זבולון אורלב: אפשר להיכנס לבית החולים ברזילי, שמה?

זבולון אורלב: גם כן?

עופר רימון: זה אני לא יודע.

עופר רימון: בכל מקרה, המורה יכול גם להחליט להציג לתלמידים סרטון קצר שמתאר את האתר הארכיאולוגי שנמצא בתל אביב – "תל כסילה.

עופר רימון: תל כסילה הוא אתר ארכיאולוגי השוכן במתחם השייך כיום למוזיאון ארץ ישראל בתל אביב.

עופר רימון: תל כסילה היה אתר החפירות הראשון של מדינת ישראל - - -".

זבולון אורלב: יש שאלה לחבר הכנסת אלכס מילר.

אלכס מילר: כן, שאלה קצרה.

אלכס מילר: אני פשוט – מאותם נושאים שראיתי, אתם באמת נכנסים לכלל הנושאים שהתוכן שלהם, אין לו שום קשר לטכנולוגיה, אבל ההעברה של התוכן היא באמצעות הטכנולוגיה.

אלכס מילר: רציתי לשאול: האם, כאשר עשיתם את התוכנית, בדקתם – הרי הולכת להיות התגברות רצינית מאוד בבילוי של אותם ילדים מול המחשב, כולל בזמן הלימודים וכמובן, אחר כך, כשהם חוזרים הביתה.

אלכס מילר: רוב העבודה שלהם, רוב שיעורי הבית שלהם, יהיו מול המחשב.

אלכס מילר: מה בעצם היקף השעות שלדע

אלכס מילר: ת

אלכס מילר: כם לפי התוכנית הילדים אמורים להיות מול המחשב, כאשר בסופו של דבר אנחנו גם צריכים לשמור על ההיבט הבריאותי.

אלכס מילר: מדובר פה על שעות מאוד רבות מול המסך וכולי.

אנסטסיה מיכאלי: ובמסגרת אותה שאלה אם אפשר להוסיף, בקטנה, שאם יש ילד אחד במשפחה זה דבר אחד, ואיך ילד יכול לעשות שיעורי בית כשיש הרבה - - -

זבולון אורלב: כשיש שמונה ילדים במשפחה מה עושים.

אנסטסיה מיכאלי: לא משנה, כשיש יותר ילדים במשפחה.

אנסטסיה מיכאלי: אז יש ריב על המחשבים, ומה מערכת החינוך תעשה שזה לא ייפול כנטל על התקציב המשפחתי.

גדעון סער: עכשיו הערה שלי: אם לא תתקדם מהר, תחטוף שאלות תוך כדי, לא תגיע לסוף.

גדעון סער: עכשיו תענה על השאלות ואחר כך תתקדם יותר מהר.

עופר רימון: אז לענות לשאלות או לא לענות לשאלות?

גדעון סער: לענות לשאלות, ואחר כך תתקדם מהר.

עופר רימון: אוקי.

עופר רימון: היו פה בעצם שתי שאלות הפוכות ש - - - אחת את השנייה.

עופר רימון: אחד דאג שיהיה יותר מידי שימוש ואחת אמרה שיהיה פחות מידי שימוש.

אנסטסיה מיכאלי: לא, זה לא אמרתי.

אנסטסיה מיכאלי: השאלה אחרת.

זבולון אורלב: לא, לא.

זבולון אורלב: אני מוכן להביא לך את השאלה באופן דיגיטלי, שתבין אותה.

עופר רימון: אני אומר ככה: ילדים היום, חלק גדול מאוד – ואנחנו יודעים את זה – מהזמן שלהם, הם נמצאים ליד מחשב.

עופר רימון: אחת הבעיות היא, שרוב השימושים שהם עושים ליד מחשב אלה לא השימושים שאנחנו היינו רוצים שהם יעשו.

עופר רימון: אנחנו כאן הבאנו דוגמה – ואני לא אראה אותה, בגלל קוצר הזמן – אתר של נאס"א, ואיזה דברים מדהימים ילד יכול למצוא שם בזמן שהוא נמצא ליד המחשב.

עופר רימון: אבל רוב הילדים לא ייכנסו למחשב אם מישהו לא ידריך אותם לעשות את זה.

עופר רימון: אותו הדבר גם לנושא של שימוש בתקשוב בצורה בטוחה ואחראית, שאם אנחנו לא נחנך את הילדים גם להיזהר מהסכנות שיש בתחום הזה, אז אנחנו לא יודעים מה יקרה אחר כך בבית.

עופר רימון: אני רוצה להגיד בסופו של דבר בקשר לשתי השאלות: אין לנו היום שליטה לגבי הזמן שהילדים מבלים ליד המחשב בבית, אנחנו רק יודעים שרוב הזמן הזה לא מנוצל לדברים שאנחנו חושבים שאפשר לנצל את ההוראה.

עופר רימון: אז כבר אנחנו אומרים, היום, שאת הזמן הזה של פייסבוק ושאר הדברים שאתם מכירים שהילדים שלכם עושים כל היום – גם במשפחות שיש כמה ילדים אנחנו מוצאים את זה קורה, ואנחנו מוצאים להם את הדרך איך להגיע למחשב וזמן מסך הולך ומתרבה – אנחנו בדרך כלל לא מצליחים לתעל את זמן המסך הזה לדברים חיוביים וכאן יש פוטנציאל.

עופר רימון: אני בכל מקרה רוצה להמשיך.

עופר רימון: חוץ מהנושא של הרצון שלנו ללמידה ותרגול בסביבה מתוקשבת כדי לפתח לומד עצמאי שישתמש במחשב גם בבית ובאינטרנט ובכל הידע הזה כדי להתקדם בעצמו, יש תקשורת ולמידה שיתופית, שהיום הוא כלי בעולם שלנו.

עופר רימון: כל אחד מכם בטח יודע את היכולת הכל כך זמינה וכל כך קלה לתקשר עם עמית שלך ממדינה אחרת.

עופר רימון: יש לתת לילדים את המתנה הזאת.

עופר רימון: למי שלא תהיה המתנה הזאת, גם היכולת להכיר את התקשורת, לתקשר בעיקר באנגלית ו – אני פשוט לא יכול שלא להראות לכם דוגמה, כאן, לתלמידים אצלנו שמתקשרים עם ילדים ממדינות אחרות ועוקבים – זו גם טכנולוגיה – באמצעות מערכות GPS אחרי תנועה של חסידות.

עופר רימון: כאן, חסידה אחת עושה את כל התנועה, הנקבה, 11,000 ק"מ עד דרום אפריקה, והזכר מקנן בחורף בספרד.

עופר רימון: כל שנה אותו הדבר, והם נפגשים פעם בשנה בצפון גרמניה.

עופר רימון: הדוגמה הזאת מדברת על היכולת של תלמידים היום לתקשר ביניהם ולעקוב אחרי הדברים האלה ולדבר אחד עם השני בתוך סביבה מתוקשבת.

זבולון אורלב: עופר, תתקדם.

עופר רימון: אני אתקדם הלאה ואגיד שהעקרונות של התוכנית שלנו הם, בעצם, ארבעה עקרונות מרכזיים: הנושא של תוכנית שיטתית לטווח ארוך, תוכנית שכוללת את כל המרכיבים, טכנולוגיות מידע לצד למידה מסורתית ולא כתחליף וחשוב מאוד: הטכנולוגיה משולבת במקומות שיש להם יתרון יחסי.

עופר רימון: אני אגיד שגם פיתחנו מערך בקרה והערכה שמתייחס גם לתשומות, גם לתפוקות וגם לתוצאות – זאת אומרת, בשלב ראשון לראות שהתשומות באמת הוכנסו לבית הספר, שעושים שימוש נכון בכל הטכנולוגיה הזאת, ובסוף לראות שבאמת השגנו את התוצאות שאנחנו מצפים להשיג.

עופר רימון: מכאן אני אעביר את רשות הדיבור לסופיה, שתציג לכם בקצרה את הנושא של התשתיות שאמורות לתמוך בכל המהלך הזה.

סופיה מינץ: אני אציב לכם מאוד בקצרה את הפן הטכנולוגי – שלום, קודם כל – הנושא הראשון הוא הנושא של העמדת תשתיות שדורשות טיפול מאוד מקצועי, להרחיק אותן מבית הספר, להעמיד אותן בשיטה שנקראת היום "שיטת הענן" – טכנולוגיה מקובלת בעולם – נדמה לי שבארץ זה יהיה הענן הראשון שיוקם, ולמעשה אנחנו גם מדברים על לאפשר התקדמות טכנולוגית והעמדת הטכנולוגיה לטובת המערכת, גם בתוך בית הספר וגם מחוץ לבית הספר, דבר שהוא הכרחי להתקדמות ממשית, ומצד שני מסיר את המכשול הגדול שקיים בניסיון להתמודד עם הטכנולוגיה בתוך בית הספר.

סופיה מינץ: דבר ש– הוכח כבר, שלמעשה אין לזה כל יכולת להעמיד ראשי מקצוע מרמה גבוהה בבית הספר.

סופיה מינץ: אני לא מדברת על התמיכה, אני מדברת על המומחים לטכנולוגיה.

סופיה מינץ: זה פן אחד.

סופיה מינץ: הפן השני – אנחנו מדברים, שוב, על אותה יכולת ללמוד, לא רק בבית הספר, גם מחוץ לבית הספר, על היכולת להכניס גם את ההורים וגם אנשים אחרים מתוך הקהילה לתוך המהלך החינוכי, שוב, בזכות הטכנולוגיה.

סופיה מינץ: ופה אנחנו גם מדברים על שילוב טכנולוגיה שהזכרתי וגם על העמדת שורה של פורטלים חינוכיים, והדברים האלה יתאפשרו בזכות הטכנולוגיה.

סופיה מינץ: ציוד הקצה – הדבר הכי כואב והכי מוכר, זה אותם מחשבים של בתי ספר שמהר מאוד הופכים לדבר לא רלוונטי.

סופיה מינץ: אנחנו חושבים שצריך להתמודד עם זה בכמה דרכים: אל"ף, כפי שכבר קודם עופר הזכיר, אנחנו מדברים על היחס של מחשב אחד נייד לכל מורה – זה נראה לנו דבר הכרחי – אנחנו מדברים על סדר גודל של מחשב נייח אחד קבוע בכיתה יחד עם בארקו - - -

זבולון אורלב: תסבירי לי את העניין הזה: אם יש מחשב אחד לכל חמישה תלמידים, איך אפשר לנהל את השיעור?

סופיה מינץ: טוב, קודם כל אנחנו מדברים על דבר סטטיסטי.

סופיה מינץ: אני לא אומרת שזה צריך להיות דווקא חמישה - - -

יהודה סקר: מעשית זה קורה.

יהודה סקר: מעשית זה קורה גם היום.

זבולון אורלב: לא זאת השאלה שלי.

זבולון אורלב: אני מבין שאפשר ליישם את החזון הזה, אם יש מחשב לפני כל תלמיד.

זבולון אורלב: אבל אם יש לכל חמישה תלמידים מחשב אחד, איך כל החזון הזה מתגשם?

זבולון אורלב: לא ברור לי עדיין.

סופיה מינץ: אז אני אסביר.

זבולון אורלב: מה זה, מחברת אחת לכל חמישה תלמידים?

זבולון אורלב: עט אחד לכל חמישה תלמידים?

סופיה מינץ: לא.

אלכס מילר: לא, יהיו בבית ספר אחד מלא מחשבים, ובבית ספר אחד לא יהיו בכלל.

זבולון אורלב: אה.

זבולון אורלב: אז זה הממוצע?

סופיה מינץ: אפשר להסביר?

גדעון סער: כדאי לשמוע גם את התשובה.

זבולון אורלב: כן.

סופיה מינץ: אוקי, אז התחלתי להגיד שאנחנו מדברים על דבר סטטיסטי.

סופיה מינץ: זה יחס של חמישה תלמידים למחשב, זה לא אומר שבשיעור צריך להיות מחשב לכל חמישה תלמידים.

סופיה מינץ: אז אם יש שיעור שבו נדרשים כל התלמידים להשתתף – אנחנו מדברים על העמדת מחשבים ביחס של 1:1 אם זה נדרש על פי השיעור.

סופיה מינץ: באותו זמן יש שיעור, למשל, של ספורט, שלא דורש אף מחשב.

סופיה מינץ: כך שאנחנו מדברים על סדר גודל שלא אומר שבכיתה, באותו זמן, יהיו רק מחשבים - - -

זבולון אורלב: מה, יש כיתות שבהן - - -

סופיה מינץ: יש שיעורים ויש פעילויות בהן יש - - - .

גדעון סער: אני אעזור לתשובות.

גדעון סער: בבתי ספר מתוקשבים יש פתרון ידוע שנקרא עגלות.

גדעון סער: פשוט מביאים עגלות עם P.C..

גדעון סער: כבר נאמר פה – לא כל השיעורים מתוקשבים, זה לא מחליף למידה מסורתית.

גדעון סער: וה-P.C.

גדעון סער: – אתה יכול להגיע, כמובן, למצב של 1:1, ואגב, אם אתם שואלים אותי, עוד כמה שנים כבר כל אחד אולי יביא אתו מהבית והבעיה הזאת תיפתר.

גדעון סער: ההגדרה של יחס של 1:1 היום, אל"ף, תקפיץ את העלויות לפי דעתי בצורה מאוד משמעותית, בי"ת, מבתי ספר שעושים את זה, אנחנו רואים שאפשר לתפקד בצורה שהוצגה כאן.

עופר רימון: אולי אפשר להגיד שיחס של 1:5 הוא היחס המינימלי כדי להביא למצב שיהיו שיעורים של 1:1 ושהם יהיו אפקטיביים.

סופיה מינץ: אני אמשיך.

גדעון סער: אבל, באמת, לחדד: כמובן שבזמן השיעור זה צריך להיות 1:1.

סופיה מינץ: בדיוק.

סופיה מינץ: אוקי.

סופיה מינץ: אנחנו כמובן מדברים על רשת אלחוטית בבית ספר, וזה כדי לא לחייב שהדבר יתקיים דווקא במעבדות או בכיתות מיוחדות.

סופיה מינץ: אנחנו מדברים על חיבור לאינטרנט בפס רחב, דבר שהוא הכרחי, כמובן, בכל הדבר הזה, ודבר אולי הכי חשוב שצריך לומר פה: אנחנו חושבים שמבחינת מודל כלכלי הנכון ביותר הוא לחשוב על איזשהו מודל של ליסינג, שכבר קיים בכמה מקומות בעולם, שהחברה מחויבת להביא, נגיד, אחת לשלוש שנים, להחליף את המחשב, ובכל מקרה לדאוג לכך שהוא יהיה מותאם ליכולת עבודה כל הזמן.

סופיה מינץ: בית ספר הוא מקום שאם עשר דקות אין מחשב – הלך שיעור, וזה כמובן דבר שהוא בלתי אפשרי, ורק שיטת הליסינג כנראה יכולה לפתור את הבעיה הזאת.

סופיה מינץ: אנחנו מדברים על תומך טכני צמוד לבית הספר.

סופיה מינץ: אני לא מדברת כרגע על הטמעה פדגוגית, מדברת על תומך טכני.

סופיה מינץ: בין אם זו שיטת הליסינג או כל שיטה אחרת, הוא חייב להמצא בבית הספר.

סופיה מינץ: אין פה חלון זמן שמישהו יגיע מאיזשהו מקום, זה חייב להיות במקום.

סופיה מינץ: אנחנו כמובן – עופר כבר קודם הזכיר את זה – מדברים על העמדת כלים תשתיתיים במובן הפשוט של המילה: זה חייב להימצא אצל כל מורה ואצל כל תלמיד.

סופיה מינץ: אותה מערכת LMS, מערכת לניהול הלמידה.

סופיה מינץ: כל הפעילות מתבצעת, למעשה, בפלטפורמה טכנולוגית, ולכן גם המערכת לניהול למידה צריכה להיות כזאת.

סופיה מינץ: פורטלים הזכרתי כבר קודם.

סופיה מינץ: אין עכשיו אפשרות להציג, אז אני לא אציג.

סופיה מינץ: אולי באמת רק את הפורטל הבית ספרי.

סופיה מינץ: אתם רואים דוגמה חיה.

סופיה מינץ: בית ספר תיכון הראל במבשרת.

סופיה מינץ: כל הפעילות של בית הספר, גם הפעילות החינוכית, גם הוראה וגם הודעות לתלמידים ולמורים וכולי וכולי, הכל מתקיים – אתם יכולים לראות פה – באמצעות הפורטל הזה, דבר שכבר קיים בלא מעט מקומות ואנחנו רוצים להרבות בזה.

זבולון אורלב: סופיה, להתקדם.

סופיה מינץ: אני מתקדמת.

סופיה מינץ: דבר אחרון בצבר הזה שחשוב לציין כאן:

סופיה מינץ: את כוח הקניה הגדול שיש לממשלה.

סופיה מינץ: ובקטע הזה אנחנו חושבים לנצל את הכוח הזה לצורך הסכמי מסגרת שיאפשרו לקדם את הטכנולוגיה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: עד כאן הצגת התוכנית.

זבולון אורלב: אני מאוד מאוד מודה, וכמו שאמרתי בהתחלה: הואיל ואני כבר שומע אותה פעם שנייה – אין ספק שמדובר בתוכנית עם חזון גדול, תוכנית מאוד מאוד שאפתנית שלדעתי גם זקוקה להרבה מאוד משאבים.

זבולון אורלב: ואני אשאל את השאלה הראשונה את השר: זו הסוגיה של עלות התוכנית.

זבולון אורלב: עלות התוכנית, גם במובן של עלות לממשלה, והשאלה היא אם תהיה גם עלות להורים.

זבולון אורלב: כיוון שאנחנו יודעים שבכל זאת, לצערנו, אחוז לא מבוטל מתלמידי ישראל שייכים למשפחות שחיות מתחת לקו העוני, האם מתכוונים להתמודד עם הסוגיה הזאת של העלות.

זבולון אורלב: הדבר השני שאני רוצה לשאול את השר: השר אמר שרוצים להתחיל בתוכנית כבר בשנת תשע"א, בעיקר באותם בתי ספר שקרובים מאוד וצריך לצמצם.

זבולון אורלב: אבל אני מבין שרוב רובה של מערכת החינוך, לצערנו, לא מצויה במצב הזה, והסוגיה של הכנת המורים והכשרת המורים, השתלמות המורים, יחד עם זמן הכנת תוכניות הלימודים – איך השר רואה את סוגיית לוח הזמנים של התוכנית הזאת, בסינכרוניזציה גם עם התקציב.

זבולון אורלב: האם יש עוד חברי כנסת שרוצים לשאול שאלות?

רונית תירוש: כן.

זבולון אורלב: שאלות, כרגע?

אלכס מילר: אני רוצה להתייחס לעניין באופן כללי.

אלכס מילר: אתה יכול לרשום אותי.

רונית תירוש: שאלה.

זבולון אורלב: אוקי.

זבולון אורלב: שאלה.

זבולון אורלב: שאלה לשר, ואחרי זה יתייחסו חברי הכנסת ואחרי זה השר יענה לכולם.

זבולון אורלב: כן, רונית.

רונית תירוש: קודם כל, אני כמובן מברכת על התוכנית.

רונית תירוש: זו מדינה שבדרך.

רונית תירוש: זאת אומרת: מחשב לחמישה.

רונית תירוש: ועם הזמן, השר אומר בצדק, אני מעריכה שיהיו יותר מחשבים, גם ברמה האישית, פרטית, מהבית, וגם ברמה שהמדינה אולי תוכל לתקצב את זה.

רונית תירוש: יחד עם זאת אני חושבת שכדי להשלים את התוכנית – יכול להיות שחשבתם על זה, אבל ראוי גם לציין את זה – שני דברים: האחד, כשאנחנו מתמודדים עם אתגרים במאה ה-21, יש הרבה מאוד בעיות ערכיות שנוגעות לשימוש במחשבים ככל שאנחנו משתמשים יותר.

רונית תירוש: אני חושבת שראוי שגם תיבנה תוכנית – אולי כבר יש תוכנית, ראוי שתצוין – איך עושים שימוש הגון, שימוש מוסרי, באמצעי ההולך ומתפתח הזה.

רונית תירוש: הדבר השני – יש לנו מחסור גדול של מורים איכותיים או מורים למקצועות מסוימים בפריפריה.

רונית תירוש: היו ניסיונות במשרד למשהו בסגנון Video conference או כל מיני למידה מרחוק.

רונית תירוש: כלומר, כשמורה לפיסיקה, 5 יחידות, מעביר שיעור במרכז, ובפריפריה נעזרים.

רונית תירוש: הם פנויים בשעה הזאת חלק מהשיעור, הם יכולים גם לתקשר עם המורה.

רונית תירוש: האם זה כלול בתוכנית, זה חלק מהתוכנית, ואם כן, ראוי שגם תציינו את זה כנדבך משלים.

זבולון אורלב: חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי, ביקשת רשות דיבור.

אנסטסיה מיכאלי: כן.

אנסטסיה מיכאלי: תודה רבה ליושב ראש הוועדה.

אנסטסיה מיכאלי: קודם כל, אני גם מצטרפת לברכות לשר החינוך, חבר הכנסת גדעון סער, אני חושבת שזה חשוב מאוד שיש לנו חזון, אבל אני, כבן אדם מאוד פרקטי, יורדת תמיד לנושא של תקציב המשפחה.

אנסטסיה מיכאלי: זה מאוד מאוד חשוב.

אנסטסיה מיכאלי: עדיין אנחנו, כהורים, משלמים הרבה מאוד כסף על חוק חינוך חובה חינם, ואני באמת לא רוצה להיות א-פופוליסטית ולדבר על זה, אבל עדיין ההורים משלמים עבור ספרי לימוד.

אנסטסיה מיכאלי: וזה נושא שכולנו מכירים וכל המשתתפים אולי יודעים שזה נושא הדגל שלי.

אנסטסיה מיכאלי: אני באמת מודה לשר החינוך שהוא גם משתף אתי פעולה, וקיבלתי לא מזמן מכתב בעניין פעילותנו המשותפת בנדון, לדאוג שתהיה אכיפה של חוזר מנכ"ל המטיל על מנהל בית הספר את האחריות לרשימת הספרים, להגדיל את התקציב לפרויקט השאלת ספרי לימוד, וגם לחזק את פרויקט ההשאלה בבתי הספר.

אנסטסיה מיכאלי: אלה צעדים מאוד מאוד חשובים, כי אני חושבת שמזה לומדים.

אנסטסיה מיכאלי: לומדים גם מהספרים וגם מהמחשבים.

אנסטסיה מיכאלי: אז אחת השאלות המרכזיות עכשיו, שהבנתי שעדיף לשאול עכשיו לא בתחילת השנה כפי שבדרך כלל מקובל לשאול, היא מה קורה בנושא הזה, עד כמה המערכת הזו מתוקצבת עכשיו, והאם זה יחושב כשנדון על התקציב של שנתיים בזמן הקרוב, כשנתחיל להצביע.

אנסטסיה מיכאלי: כשנגיע להצבעות אני מקווה מאוד שהתקציב הזה יבוא ל-והספרים יהיו בחינם במערכת החינוך עד כמה שזה אפשר, או שלפחות התוכנית של השאלת ספרי לימוד תהיה בכל בית ספר.

אנסטסיה מיכאלי: ועוד נושא חשוב לא פחות: עכשיו הילדים שלי התחילו לנסוע לטיול לירושלים.

אנסטסיה מיכאלי: עד כמה שידוע לי – פשוט, זו הזדמנות לשאול אותך, כאן, מול כל האנשים: אתה השר שלא רק יש לך חזון מבחינת מערכת המחשוב והרבה נושאים אחרים, אלא גם לקדם ערכים של העם היהודי.

אנסטסיה מיכאלי: וזה מאוד מאוד חשוב.

אנסטסיה מיכאלי: אבל השאלה הנשאלת היא: מעבר לכך שכל הורה עדיין משלם על סל החינוך וגם על הטיול השנתי, הוא גם משלם על הטיול לירושלים, 90 שקל.

אנסטסיה מיכאלי: כל תלמיד מבקש 90 שקל עבור טיול.

אנסטסיה מיכאלי: אז איך אנחנו, במסגרת הזאת - - -

זבולון אורלב: אנסטסיה, יש חופש דיבור לחברי כנסת, אבל כרגע אנחנו עוסקים - -

אנסטסיה מיכאלי: בנושא מסוים.

זבולון אורלב: בתוכנית מאוד מאוד ברורה, ואני אפטור את השר מלהשיב.

זבולון אורלב: תהיה לנו על זה ישיבה.

גדעון סער: לא, אני - - -

אנסטסיה מיכאלי: אם אפשר תגובה קצרה, כי זה מאוד מאוד קשור - - -

זבולון אורלב: - - שעתיים מתרכז בדבר כל כך רציני, ומה שאני מבקש ממך: אם אפשר להתרכז.

אנסטסיה מיכאלי: כן, אני מבינה, אבל זה יכול להיות בעוד כמה שנים.

אנסטסיה מיכאלי: מה שחשוב זה השנה הזאת, איך ההורים יסגרו את החודש.

אנסטסיה מיכאלי: איך ההורים יתחילו באוגוסט לטפל בילדים שלהם.

אנסטסיה מיכאלי: מאיפה יביאו כסף לתקצוב.

אנסטסיה מיכאלי: לא רק למחשב, עזבו את המחשב.

אנסטסיה מיכאלי: לספר.

אנסטסיה מיכאלי: תודה.

זבולון אורלב: תודה רבה, אנסטסיה.

זבולון אורלב: חבר הכנסת אלכס מילר.

אלכס מילר: תודה, אדוני היושב ראש, כבוד השר.

אלכס מילר: כמובן שאני מצטרף לברכות.

אלכס מילר: כמי שסיים תואר בהוראה במקצועות הטכנולוגיים, אין לי ספק שכאשר כל העולם עושה צעד אחד קדימה, אנחנו מחויבים לבוא ולהצטרף.

אלכס מילר: אחרת, אנחנו באמת ניתקע איפה שהוא שם, מאחור.

אלכס מילר: אני רק רציתי, באמת, להתייחס – אמנם לא קיבלתי תשובה מעופר, אני דיברתי, השאלה שלי היתה ספציפית על השעות, מבחינת התוכנית.

אלכס מילר: כאשר אנחנו מגיעים לסוף התוכנית, כאשר התוכנית כבר בשלבי היישום.

אלכס מילר: כמה, בסופו של דבר, תלמיד במדינת ישראל צריך להיות מול המחשב במסגרת שעות הלימודים.

אלכס מילר: זו היתה השאלה.

אלכס מילר: אני מדבר על השעות, לא מדבר על משהו באוויר.

אלכס מילר: בסופו של דבר, אם אתה רוצה לבוא ולהחליף את הגלישה באינטרנט של ילדי ישראל לשיעורים, במקום אותן רשתות חברתיות כמו פייסבוק ואחרות – אני לא חושב שזו הדרך.

אלכס מילר: אני בטוח שזה לא תחליף.

אלכס מילר: הם בסופו של דבר ימצאו את הזמן להיות איפה שהם גולשים.

אלכס מילר: אין שום תחליף לדבר הזה.

אלכס מילר: אני יכול להגיד שאפילו הילד שלי, בן שמונה – הוא בכיתה ג' – הוא, אחרי שעשה שיעורים – הוא רק אתמול בא אלי, אומר לי: תפתח לי דף בפייסבוק.

אלכס מילר: אז אני אומר שבסופו של דבר, את הזמן - - -

זבולון אורלב: פתחת לו?

אלכס מילר: עדיין לא.

קריאה: רק תהיה חבר שלו בפייסבוק.

אלכס מילר: אני חושב שגם על הנושא הזה – אני גם רוצה לגעת בנושא הזה, של האחריות, גם שלנו כהורים, כלפי אותם המקומות שהילדים שלנו גולשים בהם.

אלכס מילר: וכמובן, שבסופו של דבר שיקול הדעת שעושה המחנך, שנמצא מול התלמידים, מול ההורה – כל אחד לוקח את האחריות.

אלכס מילר: אנחנו, בתור הורים נותנים את הילדים שלנו, וביטחונם והאחריות עליהם בזמן הלימודים עוברים למערכת החינוך.

אלכס מילר: כשהם חוזרים הביתה, האחריות שלנו.

אלכס מילר: אז אני כן חושב שאנחנו, במקביל לכל הפיתוח שאנחנו רוצים לעשות במסגרת הטכנולוגיה, צריכים לקחת בחשבון שיש סכנות נוספות בעניין הזה, שעדיין אנחנו לא יודעים איך להתמודד אתן.

אלכס מילר: גם שם אני חושב שמערכת החינוך צריכה לקחת בחשבון שכל הנושא של הסינון של האתרים שאפשר לגלוש אליהם בתוך בית הספר, זה דבר שהוא צריך להיות התחלה.

אלכס מילר: כל בית ספר צריך לדעת שהתוכנות האלה חייבות להיות לפני שבאים ומתקינים מחשב ופותחים את האינטרנט, כי בסופו של דבר המורה לא יכול ללכת כל שנייה ולהסתכל איפה הילדים גולשים.

אלכס מילר: זה דבר ראשון.

אלכס מילר: דבר שני, אני גם לא רוצה להגיע למצב שאנחנו מנתקים את ילדינו מהספרים.

אלכס מילר: כי אנחנו עם של ספר.

אלכס מילר: אם, בסופו של דבר, אנחנו נגיע למצב שהם לא מרגישים את הדבר הזה, הם לא מפעילים את זה אישית, אז זה לא זה.

אלכס מילר: אני – תשמעו, זה הרבה יותר קל.

אלכס מילר: כמובן.

אלכס מילר: אני, כשאני טס, אני לוקח אתי מין מכשיר ואני קורא שם את הספר – עדיין זה לא זה.

אלכס מילר: אמנם זה הרבה יותר קל.

רונית תירוש: - - -

גדעון סער: הזמן היחיד שאני מצליח לקרוא זה כשאני טס.

גדעון סער: לקרוא ספר.

אלכס מילר: יפה.

אלכס מילר: אז אני חושב שאנחנו כן צריכים לקחת בחשבון את כל ההשלכות שיכולות להיות כאשר כל הכיתה ביחד מסתכלת – לא משנה אם זה מסך דיגיטלי, או שזה אותו לוח שיש כיום, אבל בסופו של דבר כולם מסתכלים, או שכל אחד יושב מול המחשב שלו, והוא בעולם אישי שלו.

אלכס מילר: זה שני דברים שונים.

אלכס מילר: אז אני חושב שצריך להיות פה מהלך פסיכולוגי שהולך במקביל עם כל התוכנית.

אלכס מילר: התוכנית היא מבורכת.

אלכס מילר: אני מאמין שהיא בסופו של דבר תעלה אותנו רמה, וכאשר אני רואה את הדברים האלו – הלוואי ואנחנו היינו יכולים, כשאנחנו למדנו בבתי ספר, לקבל נגישות כל כך רבה לאינפורמציה שיש היום.

אלכס מילר: כמובן שילדינו יתפתחו הרבה יותר מהר.

אלכס מילר: ואם אני לא יכולתי – כשאני, נגיד, בפעם הראשונה ראיתי את המחשב כשנכנסתי ללמוד, ישר אחרי הלימודים – הייתי בגיל של 20 ומשהו – הילדים שלנו כבר בגיל שש-שבע יודעים לעשות הרבה יותר ממה שאולי חלק מהמבוגרים יודעים לעשות.

אלכס מילר: אז אני כן חושב שהעולם פה מתפתח ובסופו של דבר אנחנו כן צריכים לקחת אחריות.

אלכס מילר: כי אם יקרה משהו, נוכל לבדוק מה התוצאות של הדבר הזה רק אחרי תקופה של כמה וכמה שנים.

אלכס מילר: אנחנו יודעים שבמערכת החינוך אי אפשר לבדוק תוצאות מהיום למחר.

אלכס מילר: גם את הדברים שאתה מתחיל – אנחנו אולי נראה את התוצאות של העניין הזה בעוד כמה וכמה שנים.

אלכס מילר: ואולי יבוא שר אחר, ויגיד: הנה, עשיתי, עשיתי, עשיתי.

אלכס מילר: אבל בסופו של דבר התהליך התחיל עכשיו.

אלכס מילר: אז אני כן חושב שצריך להתייחס יותר לדברים האלו, כי אנחנו פה משנים אסטרטגית, בכלל, את כל המערכת, את כל ההיבט, את כל הלמידה.

אלכס מילר: ואם בעולם למדו, אנחנו גם צריכים לראות מה היו התוצאות הנוספות, לא רק בהיבט החינוכי אלא גם בהיבטים אחרים: בריאותיים, פסיכולוגיים, שהשפיעו על החברה, שהשפיעו בכלל על כל מה שקרה באותן המדינות.

אלכס מילר: וברכות, שוב, על התוכנית.

אלכס מילר: תודה רבה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: לפני שאני מעביר לעינת, ביקשה עוד אנסטסיה חצי דקה לשאלה.

אנסטסיה מיכאלי: נגיד, אם יש הפסקת חשמל, ובאמת המערכת מנוטרלת – כפי שאת ציינת, שיש מצבים כאלה.

אנסטסיה מיכאלי: איך מערכת החינוך מגיבה לכך, ואיך הילדים לומדים?

אנסטסיה מיכאלי: לא עלינו, יש כל מיני מצבים.

אנסטסיה מיכאלי: חס וחלילה יהיו התקפות בעתיד, ואז כל הילדים יישבו בבית ולא ילמדו.

אנסטסיה מיכאלי: מה לגבי זה?

אנסטסיה מיכאלי: וגם, עוד דבר אחד: רשת אלחוטית, עד כמה שידוע לי – אני מהנדסת אלקטרוניקה ואני מבינה בתחום – היא גם מקרינה.

אנסטסיה מיכאלי: זה גם פוגע בבריאות של ילדים.

אנסטסיה מיכאלי: אז איך מערכת החינוך ומערכת הבריאות – זאת כבר שאילתה לשר הבריאות, אני מניחה, בשיתוף פעולה עם שר החינוך – איך מתגברים על זה?

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: חברת הכנסת עינת וילף, בבקשה.

עינת וילף: אין חולק על החשיבות של המטרה שמוגדרת כאן, אין מי שלא רוצה לנסות להתאים את מערכת החינוך למאה ה-21.

עינת וילף: כל המדינות מנסות לעשות זאת.

עינת וילף: הבעיה המרכזית שאני רואה בתוכנית ובמצגת זה שיש נתק בין ההגדרה של מה נדרש למאה ה-21, המיומנויות, היכולת לדבר בפני קהל, לנסח רעיון לוגי, לכתוב היטב, לעבוד בשיתוף פעולה, הנעה עצמית – כל המיומנויות האלה, שהן מיומנויות נדרשות, הקשר בינן לבין מה שהוצג, לדעתי, הוא קלוש ביותר.

גדעון סער: איזה מיומנויות?

עינת וילף: כל הרשימה שהוצגה במצגת.

עינת וילף: היכולת לחשיבה מופשטת וחשיבה לוגית, והיכולת לקחת מידע ולהוציא ממנו תובנות ולהבדיל בין עיקר ותפל, והיכולת להתנסח בפני קהל והיכולת לעבוד בשיתוף פעולה, והיכולת להנעה עצמית ולניהול עצמי של זמן – כל הדברים שמוסכמים וגם נרשמו ברשימה, שמיומנויות שאנשים צריכים כדי להתמודד בעולם הזה הן חשובות, והקשר בינן לבין התוכנית שהוצגה – לפחות מה שאני ראיתי – קלוש ביותר.

עינת וילף: אלה דברים שברוב המקרים הצורך ללמד אותם – האלמנט של המחשב או הכלי הטכנולוגי הוא הדבר הפחות חשוב, בכל היכולת ללמד אנשים לחשוב לוגית או לעבוד בצוות, או לנסח רעיון או לעמוד בפני קהל, או לעבוד על הנעה עצמית – המחשב הוא הדבר הכי פחות חשוב בכל הדבר הזה.

עינת וילף: ואלה דברים חשובים.

עינת וילף: כלומר: אם רוצים באמת להתאים את המערכת למאה ה-21, אלה השאלות שצריך לשאול.

עינת וילף: קודם לשים את המיומנויות, ואחרי זה להגיד איך אנחנו דואגים לפתח את המיומנויות האלה.

עינת וילף: ובמקומות שבהם כן למדתי את חלקם, אני יכולה להגיד שברוב המקרים לא היה מחשב קילומטרים בכל כיוון, מבחינת ללמוד את הדברים האלה.

עינת וילף: ולכן, לדעתי, יש כאן איזושהי הפיכה שנורא מתלהבים מהמחשבים, אומרים: בואו נשים אותם בכיתות, יהיו מקרנים, יהיו לפטופים, ואחרי זה שמים שקף של מיומנויות ומדביקים את זה ביחד.

עינת וילף: ובעיני אין כאן את החיבור הלוגי וזה לא זורם אחד מתוך השני, וצריך – אני הייתי הולכת, איך אומרים, לריבוע הראשון, שוב עוברת על המיומנויות, ובאמת בוחנת כיצד אנחנו מעבירים אותן, כיצד אנחנו מלמדים את כל הדברים האלה.

עינת וילף: זו אחת הסיבות שכיתות המחשב במדינת ישראל, ברוב המקרים, הם אחד המקומות הכי עצובים בבית הספר.

עינת וילף: הפער בין הרצון הטוב שיש כל פעם שמקימים כיתת מחשבים ומה שקורה בפועל – וזו לא הנטייה להגיד: המורים לא זה – ולא מעניינת אותם טכנולוגיה – כי יש פער מאוד גדול בין מה שמחשבים יכולים לעשות והמקום שלהם בתהליך החינוכי, לבין התהליך החינוכי.

עינת וילף: מה שכן, יש דברים שכן אפשר לעשות כבר בהקשרים טכנולוגיים, והם פשוטים.

עינת וילף: ואני חושבת שהם יחסכו המון כסף – ואני הייתי מאוד נזהרת ללכת למשהו כל כך גרנדיוזי ויקר, שהוא רחוק מלהיות מוכח – אחד, דבר שאפשר לעשות כבר לשנת הלימודים הקרובה, וגם יעודד את זה שלכל תלמיד יהיה מחשב משלו, זה להבטיח, צריכה להיות הגדרה, שכל ספרי הלימוד חייבים להיות זמינים למכונה של קוראים דיגיטליים עד שנת הלימודים הקרובה, ובמחיר מופחת משמעותית.

זבולון אורלב: אנחנו, אגב, נקיים על זה דיון, בעקבות הפרויקט של המרכז לטכנולוגיה חינוכית, בעניין הזה.

עינת וילף: בדיוק.

עינת וילף: זה דבר שגם יעודד את זה שכל אחד יהיה לו משלו, גם יעודד את זה מבחינה כלכלית וגם לאט לאט, באופן טבעי, תוכניות הלימודים – בהתחלה זו תהיה העברה טכנית של ספר הלימוד לקורא דיגיטלי, ועם הזמן גם ישלבו בו את כל סרטי הווידיאו ואת כל המצגות שאפשר לעשות.

עינת וילף: ודבר נוסף שבעיני אפשר כבר לעשות, והוא יכול לתרום תרומה הרבה יותר גדולה, זה למשל להקליט שיעורים של המורים הטובים ביותר בבתי הספר, ושהשיעורים האלה יהיו זמינים למורים, להכשרתם, גם באופן שוטף, בכל הארץ.

עינת וילף: אלה דברים מיידיים, וגם שהשימוש בהם יהיה מיידי.

עינת וילף: אם מחר כל ספרי הלימוד מתאימים לקוראים אלקטרוניים במחיר נמוך, תוך שנה גם כל בתי הספר במדינת ישראל – גם לילדים יהיה את זה.

עינת וילף: אלה דברים שאפשר לעשות טכנולוגית והם באמת שימושיים ויעילים.

עינת וילף: לגבי הנושא של ההתאמה למאה ה-21, הייתי כן קוראת לבחון את ההתאמה בין מה שהוצע כאן לבין המיומנויות שבאמת נדרשות כדי ללמוד במאה ה-21, כי אני לא לגמרי ראיתי את זה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אנחנו עכשיו נעבור לאנשים שביקשו רשות דיבור.

זבולון אורלב: דב, הנשיא של הכל חינוך, בבקשה.

דב לאוטמן: אני רק אומר כמה משפטים קצרים, ואני אבקש את נילי, שהיא - - -

זבולון אורלב: אתה יכול לבקש ממני שאני אתן לה.

זבולון אורלב: לזה התכוונת.

דב לאוטמן: אני מבקש ממך לתת לה להמשיך ולהביא את – נקרא לזה: את עמדת תנועת "הכל חינוך".

דב לאוטמן: אז קודם כל, כולנו מברכים.

דב לאוטמן: הרי אי אפשר שלא לברך על מהלך, וגם אדם מהצד אומר לעצמו: איך יכול להיות שכל המערכות עברו למחשוב, ורק מערכת החינוך נשארה עם גיר ולוח.

דב לאוטמן: ולכן, אין ספק שחייב להתחיל תהליך.

דב לאוטמן: זה נכון שאני לא חושב שהכל ברור לנו.

דב לאוטמן: אני לא חושב שברור לנו.

דב לאוטמן: נאמרו פה כמה דברים שאני חושב שאי אפשר אפילו להסכים אתם.

דב לאוטמן: לכן, אני מאוד מאוד חושב שחשובה הזהירות כאן.

דב לאוטמן: חשוב להתחיל בתהליכים ,למדוד את עצמנו, לבדוק את עצמנו, לבדוק במדינות אחרות ולהמשיך קדימה על בסיס בדיקה, מחקרים, וכן הלאה.

דב לאוטמן: אני חוזר ואומר: אנחנו כולנו מברכים, אנחנו כמובן נעמוד לצדו ואם נידרש, ואם נוכל לעזור למערכת החינוך איזושהי עזרה בהטמעה, אבל בואו לא נשכח: יש עוד דברים חשובים שהמערכת צריכה לבצע אותם, שהם לא המחשוב, ואני לא יודע כמה תקציב יהיה לנו.

דב לאוטמן: או לא לנו, לחינוך.

דב לאוטמן: - -

זבולון אורלב: שאלנו, אני מקווה לקבל תשובה.

דב לאוטמן: ועדיין לא ברור כמה התקציב.

דב לאוטמן: ואם התקציב יהיה לזה, ויגידו: אוקי, זה כל התקציב ואין תקציב לדברים נוספים, זו בעיה.

דב לאוטמן: זו בעיה.

דב לאוטמן: יש הרבה דברים – ודיברנו עם השר – שאני חושב שהמערכת יודעת שצריכים להיעשות, והם יעלו כסף.

דב לאוטמן: אז אני אבקש, ברשותך, אם תסכים שנילי תמשיך.

זבולון אורלב: לאחר התלבטות ושיקול דעת החלטתי להיענות לפנייתך.

זבולון אורלב: בבקשה, גברת אבינון.

נילי אבינון: תודה רבה.

נילי אבינון: שמי נילי אבינון ואני סמנכ"לית התנועה.

נילי אבינון: קודם כל, בהמשך לדברים שנאמרו כאן – אנחנו מאוד מברכים על היוזמה הזו ואנחנו חושבים שהיא יוזמה מצוינת ומאוד נכונה, אבל אנחנו מבקשים לשים כמה דגשים שחלקם נאמרו וחלקם, אנחנו מבינים, נלקחים בחשבון.

נילי אבינון: קודם כל, הדבר הראשון שאמר גם דב זה הנושא של הקצאת התקציב.

נילי אבינון: בהינתן משאב מוגבל, אנחנו חושבים שבמקביל ליוזמה מהסוג הזה, נכון וראוי להסתכל גם על איכות חינוך שווה לכל תלמיד בארץ ולדבר הזה יש משמעויות תקציביות, אם אנחנו מדברים על תקצוב דיפרנציאלי.

נילי אבינון: דבר נוסף, שהוזכר גם על ידי כבוד השר, זו העובדה שאם אנחנו מדברים על איכות מורים ועל מיצוב של המורים, אנחנו לא יכולים להתעלם מהנושא של השכר שלהם.

נילי אבינון: וגם כאן, כשאנחנו מדברים על הכנה לקראת המאה ה-21, אלה דברים שבלעדיהם אין, לפחות כמו תוכנית תקשוב.

נילי אבינון: אז זה בפריזמה יותר רחבה.

נילי אבינון: עכשיו, לגבי התוכנית עצמה, כמה דגשים – אגב, אנחנו מסכימים מאוד גם עם הדברים שנאמרו על ידי עינת.

נילי אבינון: קודם כל, באמת, אנחנו חושבים שמאוד חשוב לשים דגש על הפדגוגיה ולדאוג לזה שהפדגוגיה היא זו שתוביל את הטכנולוגיה ולא להיפך.

נילי אבינון: הטכנולוגיה היא כלי, היא אמצעי, היא לא התוכן של הדברים, וכדי להכשיר את התלמידים ולתת להם באמת את הכלים והמיומנויות, אנחנו חושבים שנכון להגדיר את הערכים שאנחנו רוצים לתת לתלמידים האלה, את מטרות הלימוד ולוודא שזה נמצא בתוך הפדגוגיה, שהטכנולוגיה היא כלי שבאמצעותו ניתן יהיה להעביר את הדברים האלה.

נילי אבינון: דגש נוסף הוא המורים.

נילי אבינון: אנחנו חושבים שהעצמה של המורים היא קריטית, בטח בהינתן מחשבים שעלולים להיתפס בידי התלמידים כאיזשהו כלי להישענות של המורה, וכחרב פיפיות אנחנו למעשה נחליש את המורה במקום להעצים אותו.

נילי אבינון: נורא חשוב גם כאן לראות תוכנית איך אנחנו מעצימים את המורים ומלמדים אותם לא להישען על המחשב אלא להיות מנחים ומובילים של דעה, של ערכים ושל מטרות, שכמובן תוגדרנה.

נילי אבינון: כאן, הדבר הנוסף שאנחנו רוצים לבוא ולומר, תהליכית, זה שאחד, כמובן, מאוד חשוב בתהליך מהסוג הזה, לשלב את כל המומחים של הפדגוגיה, שתיים, לעשות תהליך מבוקר, אולי אפילו סוג פיילוט.

גדעון סער: את אומרת:

גדעון סער: אם מורים שלא יודעים שום דבר טכנולוגי, או אין להם בכלל יכולת בנושא של המחשבים – וכמובן שיש פערים דיגיטליים, אנחנו יודעים, כי כל אחד מאתנו פחות טוב מהילדים שלו, ואני הראשון שמודה בזה – את אומרת:

גדעון סער: אם הם לא יידעו כלום, ככה נעצים אותם.

נילי אבינון: לא.

גדעון סער: זאת אומרת:

גדעון סער: אם הם חס וחלילה יידעו משהו - -

נילי אבינון: לא, לא, לא.

גדעון סער: בואו נווסת אותם לכיוונים אחרים, וככה נעצים אותם.

גדעון סער: זאת אומרת: המצב הנוכחי הוא טוב.

נילי אבינון: לא, לא.

נילי אבינון: לחלוטין.

נילי אבינון: קודם כל, הקדמתי ואמרתי שאנחנו מאוד מאוד מאוד בעד התוכנית.

נילי אבינון: קודם כל.

נילי אבינון: רק אנחנו חושבים - - -

גדעון סער: לא, אני שואל כי אמרת: העצמה של המורים – בנית איזה טיעון לוגי, שאני – יש לי השגות על הרבה מהדברים שאמרת, כן?

גדעון סער: אבל אני מתמקד באחד – בנית טיעון לוגי שמתחיל מההעצמה של המורים, והמסקנה שלו היא שעדיף שהם לא יהיו בטריטוריה הזאת, כי בטריטוריה הזאת הם בנחיתות, אלא יהיו בטריטוריות אחרות.

גדעון סער: יש פרוטוקול, אפשר יהיה לקרוא אם אני לא הבנתי.

גדעון סער: אם אני לא הבנתי, אז אני מתנצל.

נילי אבינון: לא, לא.

נילי אבינון: אז הנה, אז אני מבקשת לחדד, כי זה לא הובן נכון.

דב לאוטמן: - - -

גדעון סער: אני שואל.

גדעון סער: בשביל זה אני שואל.

נילי אבינון: חד משמעית לא.

נילי אבינון: אם כך הובן – אז לא לכך כוונו הדברים.

גדעון סער: אני מתנצל.

נילי אבינון: נהפוך הוא.

זבולון אורלב: אף פעם התלמיד לא אשם.

זבולון אורלב: תמיד המורה אשם.

נילי אבינון: לא, לחלוטין לא.

נילי אבינון: הרעיון הוא לבוא ולהגיד - - -

זבולון אורלב: לא, במקרה הזה.

זבולון אורלב: לא הבנת אותי.

נילי אבינון: אה.

נילי אבינון: במקרה הזה.

נילי אבינון: אוקי, הבנתי עכשיו.

נילי אבינון: הדברים לחלוטין – לא זו היתה כוונתם.

נילי אבינון: הכוונה היא לבוא ולהגיד: קודם כל, היוזמה הזאת היא סופר חשובה, אבל צריך לדאוג שאנחנו מלמדים גם את המורים ונותנים גם להם את הכלים לעשות שימוש נכון בטכנולוגיה הזאת, ולזה שהם ייתנו את הערך המוסף שלהם כאנשים, כמנהיגים של כיתה, בהינתן מחשבים.

נילי אבינון: זה הכל.

נילי אבינון: ורק דבר אחד לסיום - - -

זבולון אורלב: אחרון.

נילי אבינון: אחרון, שמאוד חשוב מבחינתנו לייצר גם איזשהו מנגנון של הפקת לקחים, גם על בסיס דברים שנעשו בעולם, שקשורים לתקשוב, וגם על בסיס דברים שנעשו כאן, כמו דוח הררי, שאני חושבת שיש הרבה מאד מה ללמוד, והדברים מונחים לפניכם מיוזמות שכבר היו כאן ובחלק מהן, לפחות, בחלק מהדברים שנעשו, לא מאוד הצליחו.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: תודה רבה לך ולתנועת "הכל חינוך".

זבולון אורלב: ד"ר שרה הרשקוביץ היא ראש תחום מתמטיקה במט"ח – שאלה ראשונה: כל מי שקוראים לו הרשקוביץ הוא מתמטיקאי?

שרה הרשקוביץ: יש הרבה כאלה.

זבולון אורלב: כן?

זבולון אורלב: טוב.

שרה הרשקוביץ: אוקי, תודה.

שרה הרשקוביץ: אני, כנציגת מט"ח רוצה לציין יוזמה מאוד חדשה אצלנו, והיא מתחברת בעצם לשתי בקשות שנאמרו כאן, על ידי חברת הכנסת וילף וחברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי.

שרה הרשקוביץ: אנחנו עולים בשנה האחרונה עם מיזם שאנחנו קוראים לו ילקוט דיגיטלי.

שרה הרשקוביץ: גם למורה וגם לתלמיד.

שרה הרשקוביץ: כשהרעיון הכללי הוא, שכל ספרי הלימוד יהיו על המחשב, ואז, כמובן, קודם כל, הם נגישים ומאפשרים עבודה, אבל לחברת הכנסת מיכאלי – יוזיל מאוד את תשלומי ההורים עבור ספרי לימוד, כי אם רוכשים רק מינוי לספר זה עושה את הדברים יותר פשוטים, ומבחינתנו, אם הספר הפיסי נרכש, במילא יקבלו מינוי אוטומטי.

שרה הרשקוביץ: כך שבעצם שני המיזמים תורמים אחד לשני.

שרה הרשקוביץ: אבל, הילקוט הדיגיטלי הוא הרבה יותר רחב, כי הוא מאפשר נגישות למאגרי מידע שיש רבים מאוד ומתוקפים, וטובים, שהוכנו עבור מערכת החינוך, הוא מאפשר את השתלמויות המורים כולל הרצאות, כולל הרצאות עבור תלמידים, הוא מאפשר לאגם יחד את כל המשאבים להוראה משמעותית.

שרה הרשקוביץ: אז זה דבר ראשון שרציתי להגיד.

עינת וילף: הדיגיטלי יהיה קריא גם לעיני קוראים אלקטרוניים?

שרה הרשקוביץ: לא על ידי מחשב אמיתי, על ידי מחשב קטן, נטבוק, וחשבנו גם על המודל הכלכלי בעניין הזה, אז על פני שלוש שנים, אם מוזילים את מחיר ספרי הלימוד, שהורים ממילא קונים אותם, למחיר של מנוי שהוא הרבה הרבה יותר זול, במרווח שבין המנוי לרכישת מחשב, על פני שלוש שנים, אפשר לכסות אותו, ואז כבר לא צריך ליסינג, אפילו.

זבולון אורלב: כאמור, אנחנו נקיים על זה דיון מיוחד.

זבולון אורלב: התוודעתי לתוכנית, מאד התרשמתי ממנה, והבטחתי למנכ"לית שלכם שנקיים על זה דיון.

שרה הרשקוביץ: תודה.

שרה הרשקוביץ: עכשיו, מבחינתנו החשיבות היא החשיבות של הנגישות לאינטראקציות, הנגישות להרצאות, לכל המימדים שיכולים לעזור למורה, וגם לדרכי הערכה.

שרה הרשקוביץ: הדבר הנוסף שרציתי להדגיש – וזה לחבר הכנסת מילר – חבר הכנסת מילר, בחוברת שהונחה לידך יש מחקר שלא אנחנו עשינו אותו, אלא GENERATION M2 שיצא עכשיו ב-2010.

שרה הרשקוביץ: בעמוד 21, על הזמן שילדים מבלים או מבזבזים או ,You name it על טכנולוגיה היום, כשהטכנולוגיה היא לא לשירות החינוך.

שרה הרשקוביץ: ובעצם השאיפה צריכה להיות להסיט את הזמן הזה למטרות שאנחנו רוצים להוביל אליהן.

שרה הרשקוביץ: ואם נסיט את הזמן הזה למטרות הטובות ואולי נצמצם אותו לטובת דברים נוספים, הרי הרווחנו וקיבלנו את מה שרצינו.

זבולון אורלב: תודה רבה.

שרה הרשקוביץ: הערה קטנה נוספת לחברת הכנסת וילף: אני באמת מסכימה אתך במאה אחוז בכל המטרות הנוספות שלא ניתנות לביצוע על ידי מחשב, אבל אני חושבת שזה לא הכל או לא כלום.

שרה הרשקוביץ: מערכת החינוך היא משולבת מחשב, היא לא מוחלפת כולה.

שרה הרשקוביץ: ונצטרך ללכת על איזשהו שביל דק שמאחד את המטרות הטובות השונות.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אגב, מודגש, אני חושב, עינת, במצגת, שהחזון שמוצג כאן לא בא להחליף את ההוראה המסורתית.

עינת וילף: אמרתי שהקשר בין המטרות שהוצגו לבין האמצעים, היה קלוש בעיני.

זבולון אורלב: אוקי.

זבולון אורלב: אני מודה שאני הבנתי קצת שונה, אבל אוקי.

זבולון אורלב: בסדר.

זבולון אורלב: שגיא בלשה ממוזיאון התפוצות.

זבולון אורלב: מה הקשר?

שגיא בלשה: שגיא בלשה, סמנכ"ל בית התפוצות, המרכז הלאומי לקהילות ישראל בארץ ובעולם.

שגיא בלשה: אנחנו עוסקים בחיזוק הזיקה לעם היהודי.

שגיא בלשה: פיתחנו ערכת לימוד שכוללת אמצעים טכנולוגיים, שעוסקת בחיזוק הזיקה לעם היהודי ולשורשים, לתלמידי ישראל.

שגיא בלשה: לאחרונה היו אצלנו גם ועדת החינוך, גם שר החינוך היה אצלנו לפני שבועיים, ושר החינוך יזם פיילוט שבאמצעותו יגיעו 20,000 תלמידים, יקבלו ערכות ממוחשבות עם תוכנה - - -

זבולון אורלב: אני אתן לך הזדמנות אחרת, פעם, לעשות יחסי ציבור למוזיאון התפוצות.

שגיא בלשה: לא, לא, זה לא יחסי ציבור.

זבולון אורלב: הוצגה כאן תוכנית.

זבולון אורלב: אם יש לך מה לומר ביחס לתוכנית – תאמר.

זבולון אורלב: אם אין – אני אאפשר לך לדבר לאחר מכן, בסדר?

זבולון אורלב: תודה רבה.

שגיא בלשה: ביחס לתוכנית - - -

זבולון אורלב: ביחס לתוכנית אם יש לך מה לומר, אז תאמר.

זבולון אורלב: וגם הדוברים האחרים.

זבולון אורלב: אנחנו מקיימים דיון בעניין מסוים, ולא באותה הזדמנות, כשפרונקין בא, אנחנו עכשיו בונים את המדינה.

זבולון אורלב: יש לך עוד משהו לומר ביחס לתוכנית?

זבולון אורלב: אין.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אליהו חכם, הסתדרות המורים.

אליהו חכם: שמענו על החזון וגם שמענו על החששות מהחזון, מה לעשות.

אליהו חכם: אני אומר: ישנה מציאות – ודאי שהשר מכיר אותה – התוכנית של מחשב לכל מורה, שמפעילים בבתי הספר.

אליהו חכם: אני חושב שהגענו לאלפי מורים שהגיעו, ואני רואה איך זה מתלבש יפה.

אליהו חכם: החזון, עם אותה מציאות של המחשב לכל מורה והלימוד הדיפרנציאלי בשיעור הפרטני.

אליהו חכם: אז עכשיו אני שוקל, שואל, האם המשרד בוחן איך לבדוק מה נעשה בשטח, בכדי להפיק לקחים לגבי יישום התוכנית בעתיד, בהרחבה.

אליהו חכם: ואז אני חושב שברגע ש-ללמוד ממה שקורה בשטח – ואני קרוב לנושא, לדוגמה, ביישוב ברמלה, שכל היישוב, קרוב ל-500 מורים שיש להם את המחשב האישי, מפעילים, ואנחנו רואים את החזון פועל בשטח.

אליהו חכם: אפשר ללמוד מזה הרבה לקחים, וזה יחסוך לנו המון הוצאות.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: גילי אלון מרשת עמל, בבקשה.

גילי אלון: כן.

גילי אלון: אני רוצה להגיד שלושה דברים.

גילי אלון: דבר אחד אני רוצה להגיד שהשטח מאוד בשל, וזה ממפגש עם מורים, מפגש עם תלמידים ומפגש עם מנהלים מבתי הספר שלנו.

גילי אלון: הם רוצים את זה, הם בשלים לזה, וכמובן מה שעוצר אותם היום אלה התקציבים.

גילי אלון: לאבזר את הכיתות, להכשיר את המורים, לתת את התגמול הראוי, אבל השטח בשל ואסור להתעלם מזה, ואני אומרת את זה לכל השולחן המכובד הזה.

גילי אלון: הדבר הנוסף שאני רוצה להתייחס אליו, זה שיש גופי פיתוח שעובדים כבר שנים ארוכות מאוד בתחום – אם זה מט"ח, אם זה אורט שלא נמצאים פה, גם רשת עמל.

גילי אלון: אני מתחברת לדברייך: הפדגוגיה היא העיקר, ונצבר ידע מאוד גדול בתחום הפדגוגיה המתוקשבת, שזה פיתוח תהליכי הוראה, למידה, באינטרנט.

גילי אלון: שעושים שימוש מושכל באינטרנט.

גילי אלון: שמפתחים את אותן מיומנויות שדיברת עליהם, אבל בשימוש ברב מימדיות של הרשת, בעולם הידע הבלתי נלאה של הרשת, בחיפוש החכם, המושכל, והידע הזה נצבר, ואני מבקשת כאן שתשתמשו בידע של הגופים, שנצבר.

גילי אלון: זאת אומרת, לא להמציא את הגלגל מחדש.

גילי אלון: לא ללכת לגוף חדש שעכשיו יתחיל את הכל מאל"ף, אלא באמת להיעזר.

גילי אלון: אלה גופים שעובדים בפיתוח למשרד החינוך במשך המון שנים, המשיכו לעבוד עם הגופים האלה.

גילי אלון: והדבר השלישי שאני קוראת לו זה באמת לשיתופי פעולה.

גילי אלון: זאת אומרת: בדרך כלל רגילים לחלק את הביצים בהרבה הרבה סלים וכל אחד מתחרה אחד בשני.

גילי אלון: אני קוראת כאן למשהו אחר.

גילי אלון: דווקא לאגם את הכוחות, דווקא לאגם את היכולות לשיתופי פעולה מפרים.

גילי אלון: אני באופן אישי – ואני מייצגת כאן את העבודה שלנו, בעמל.

גילי אלון: אנחנו מאמינים בידע פתוח לכל – קצת חולקת על חברתי עם הכותר, כי הכותר נקנה בכסף.

גילי אלון: אני חושבת שידע, במיוחד מקוון, צריך להיות כמו הויקיפדיה: נגיש, חינמי, לכל, וזאת המהפכה.

זבולון אורלב: יש הצעת חוק של כמה חברי כנסת, שאני בכללם, שהידע הזה יהיה חינם לכל אזרחי ישראל, אם הוא נצבר על ידי גופים שמתוקצבים על ידי המדינה וכדומה.

גילי אלון: אני מאמינה בזה.

זבולון אורלב: אני לא חושב שזה יעבור כל כך מהר, החוק הזה, כי מישהו יצטרך לשאת בעלויות, הרי העלויות לא באות מהאוויר, אבל אני רק אומר שיש התייחסות לעניין הזה.

גילי אלון: תודה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אנחנו כרגע, מבחינת המתודיקה של הדיון, נאפשר לשר החינוך להגיב, השר צריך לצאת לוועדת שרים לחקיקה, ואנחנו ממשיכים בדיון אחרי דבריו, ואז אני אאפשר גם לאלה שביקשו רשות דיבור באיחור.

גדעון סער: תודה.

גדעון סער: אני רוצה, קודם כל, להודות לעופר רימון ולסופיה מינץ, גם לגברת פיינמסר שלא נמצאת כאן, שעשו במהלך החודשים האחרונים עבודה מאד רצינית בנושא הזה, והם ראויים לשבחים.

גדעון סער: אני רוצה להתייחס לנקודות העיקריות שעלו.

גדעון סער: קודם כל, הטיעון שבא ואומר: יש עוד דברים במערכת.

גדעון סער: זה לא חידוש גדול כל כך בשבילי.

גדעון סער: אנחנו לא יודעים שיש עוד דברים במערכת?

גדעון סער: כל פעם שאתה רוצה לעשות משהו, זה הרפלקס.

גדעון סער: נגיד אתה אומר: תלבושת אחידה.

גדעון סער: אתה אומר: מה, זה מה שיציל את מערכת החינוך?

גדעון סער: רבותיי, אני יודע טוב מאד מה הצרכים.

גדעון סער: אל תגידו לי גם מה אני צריך לתעדף ומה אני לא צריך לתעדף.

גדעון סער: על שכר המורים אנחנו מבצעים רפורמה בהיקף מאוד גדול.

גדעון סער: זה אזור של כל שנה שנכנסים עוד חצי מיליארד רק עלות ישירה, וכל הדברים האחרונים.

גדעון סער: אם אתם רוצים לדעת מה יצמצם פערים – זה יצמצם פערים.

גדעון סער: זה יצמצם פערים.

גדעון סער: בעיקר אם אנחנו נלך דרום-צפון.

גדעון סער: אז אני לא אומר – אני מסתכל על הדברים בצורה מאוזנת.

גדעון סער: זה גם לא חזות הכל, אף אחד גם לא טוען שזו חזות הכל, אבל מה אנחנו רוצים?

גדעון סער: להישאר בפיגור?

גדעון סער: מדינה שיש לה יכולת להוביל, להוביל בעולם בנושא הזה, שאנחנו נישאר בפיגור?

גדעון סער: אנחנו היום בפיגור.

גדעון סער: ויבוא כל איש עסקים – תסלחו לי, כן?

גדעון סער: אני שמעתי בסבלנות את כולם.

דב לאוטמן: סליחה, אדוני השר.

זבולון אורלב: סליחה, מר אלטמן.

גדעון סער: סליחה, מכובדי, נשיא "הכל חינוך".

גדעון סער: שמעתי בסבלנות את כולם, ובסופו של דבר האחריות היא עלי ולא על אף אחד אחר.

גדעון סער: ואני רואה אפשרות לעבור מפיגור להובלה.

גדעון סער: ולכן אני חושב שלהציב את הנושא הזה בין היעדים המרכזיים, זה נושא קריטי למערכת – אם אנחנו רוצים מערכת חינוך מתקדמת.

גדעון סער: ואם אנחנו מאוהבים באיזו נוסטלגיה של לוח וגיר ומאמינים שככה גם נביא את המורים הטובים לסביבת העבודה הזאת – רבותיי, זה לא זה.

גדעון סער: זה לא יכול לעבוד ככה.

דב לאוטמן: - - -

גדעון סער: למה אני היחידי שלא הפריע לאף דובר?

גדעון סער: היו דוברים שלא הסכמתי אתם.

דב לאוטמן: אני מתנצל, אדוני השר.

גדעון סער: בסדר, אני רוצה להגיד את דעתי, בהתייחס להערות שנשמעו בדיון, ואין לי מחויבות להסכים לכל הערה, כמו שאין מחויבות להסכים לי.

גדעון סער: צדק נציג הסתדרות המורים.

גדעון סער: יש תוכנית נהדרת שנקראת "מחשב לכל מורה", יש תוכנית אחרת שנקראת "סיסמא לכל תלמיד", יש תוכנית אחרת שנקראת "עת הדעת" – יש שם הרבה נביאים.

גדעון סער: בכל מקום שנוגעים רואים את הכמיהה של השטח ואת הסיוע שזה נותן להעצמת המורים – הנה, מחשב לכל מורה – להעצמת המורים.

אליהו חכם: הגענו ל- 20,000 מורים.

גדעון סער: נכון.

גדעון סער: אבל, זה הכל צביעה של נקודות.

גדעון סער: ומה שקורה בשיטה הנוכחית, זה שיש איזה איש עסקים, נגיד, שבאמת בנדיבות נכנס באיזשהו מקום, אחרי זמן מסוים הוא יוצא.

גדעון סער: הוא עושה פרויקט פילנטרופי, הוא תורם לרשות מקומית מסוימת, הוא מתקצב, הוא יוצא.

גדעון סער: אתה נשאר בלי סעיף מתוקצב – אל מי אז באים בטענות?

גדעון סער: באים למשרד החינוך.

גדעון סער: וכמובן שתמיד אנשי עסקים יודעים יותר טוב.

גדעון סער: כן, אני לא אומר – הם יודעים יותר טוב.

דב לאוטמן: למי אתה מתייחס ב - - -?

גדעון סער: באופן כללי אני אומרת

דב לאוטמן: אני כבר לא איש עסקים - - -

גדעון סער: אני לא – דב, אתה יודע כמה אני מעריך אותך.

גדעון סער: אני לא מתכוון אליך.

דב לאוטמן: - - - אתה פוגע באנשי עסקים.

גדעון סער: אני פגעתי?

דב לאוטמן: אתה אומר:

דב לאוטמן: אנשי עסקים יודעים הכי טוב, ואתה אומר את זה באירוניה.

גדעון סער: אני אומר את זה באירוניה, מכיוון שאני חושב שלא תמיד, לא תמיד, אנשי עסקים יודעים יותר טוב.

דב לאוטמן: אתה צודק במאה אחוז, אבל הם יכולים לעזור.

גדעון סער: ויש אנשים שמנהלים עסקים והם טובים בעסקים, והם לא נבחרו לנהל את ענייני הציבור, ויש אנשים שנבחרו לנהל את ענייני הציבור.

גדעון סער: והאחריות היא עליהם.

גדעון סער: ולכן אני אומר:

גדעון סער: הבחירה היום במדינת ישראל בנושא התקשוב והתאמת המערכת למאה ה-21, היא האם להמשיך להותיר את הקרקע לכל מיני יוזמות נקודתיות חשובות, טובות, מקדמות את החינוך – תבינו כמה אני מעריך את זה מתוך הערך שאני רואה בפעילות שמתבצעת ואני רואה את האימפקט של זה, אני אומר שזאת חייבת להיות תוכנית לאומית.

גדעון סער: זאת חייבת להיות תוכנית לאומית, ואם לא נהיה בתוכנית לאומית, אז פה יהיו הפערים.

גדעון סער: בין אלה שזכו ונהנו, לבין אלה שלא זכו ונהנו.

גדעון סער: ואתם יודעים מי יהיו אלה שזכו ונהנו בגדול?

גדעון סער: תמיד העשירים.

גדעון סער: כי תמיד הרשויות המבוססות יראו את התוכניות הטובות שמתבצעות ושם זה יקרה.

גדעון סער: והרשויות והשכונות הפחות טובות, יצטרכו לחכות לנדיבות לב.

גדעון סער: אני אומר שזו נדיבות לב, אבל מדיניות לא צריכה להיות מבוססת על נדיבות לב.

גדעון סער: נשמעו פה הערות מצוינות.

גדעון סער: אתם יודעים מה?

גדעון סער: גם לי יש ספקות.

גדעון סער: נאמר כאן, גם על ידי דב: לא הכל ברור לנו – גם לי לא הכל ברור.

גדעון סער: אני לא יכול להגיד שהכל ברור.

גדעון סער: אבל אני חושב שאנחנו לא יכולים לחכות עד שהכל יהיה ברור לנו.

גדעון סער: אני רוצה להתייחס להערות חברי הכנסת.

גדעון סער: העלות המלאה של התוכנית שהוצגה כאן, היא חמישה מיליארד שקלים, שאנחנו הצענו ללכת בכך בתוכנית חומש של חמש שנים, הדרגתית.

גדעון סער: ולא להתחיל בהיקף הרחב, אלא להתחיל לשנת התקציב הבאה ב-500 מיליון שקלים, זאת אומרת: בעשרה אחוזים.

גדעון סער: זו לפחות הדרישה שהצגנו, לגבי מה שאנחנו חושבים שניתן לבצע.

גדעון סער: אין ספק שלאחר ש – נניח שהתוכנית הזאת תתבצע, ונניח שהיא לא תתבצע בחמש שנים אלא בשבע שנים או בשמונה שנים, גם אחר כך צריך יהיה לשדרג את העבודות הפיסיות.

גדעון סער: זאת לא איזו עבודה שתסתיים וסימנו עליו V.

גדעון סער: אין ספק שמדובר בנושא יקר, יחסית.

גדעון סער: אבל אם אתם שואלים אותי על ההשקעה מול השקעות אלטרנטיביות?

גדעון סער: – השקעה מאוד מאוד כדאית, בעלות-תועלת.

גדעון סער: אין כוונה להשית עלות על ההורים בתוכנית הזאת, יש כוונה שזה יבוא מתקציב המדינה.

גדעון סער: אנחנו גם רוצים להקים קרן שתרכז הון של מגזר עסקי ושל פילנטרופיה, גם בעולם היהודי – זאת אומרת, אני מדבר על הארץ ובעולם.

גדעון סער: אנחנו בודקים איך בדיוק לעשות את זה, אבל אני אומר מראש שזה המרכיב היותר קטן, והכסף הגדול צריך לבוא מהמדינה.

גדעון סער: כי מכל אותם טעמים שאמרתי קודם, אי אפשר לבסס את זה על מקורות מימון פרטיים.

גדעון סער: שאל היושב ראש איך מסתדרים עם לוחות הזמנים, כי אמרתי שהכוונה להתחיל בשנה הבאה.

גדעון סער: אין ספק – וזה עלה על ידי הנציגה של רשת עמל – שנעשתה עבודה גדולה.

גדעון סער: אל"ף, לא צריך להמציא את הגלגל בכל דבר, צריך להתבסס – ואני יודע, עופר, שככה אתם עושים, ובמידה שאתם לא עושים, אז אתם צריכים לעשות – על הידע שנצבר בהפעלת תוכניות בשטח, כל תוכניות התקשוב למיניהן – לא כולן זהות, אבל נצבר ידע, ושתיים, לגבי התכנים הדיגיטליים שפותחו על ידי מט"ח, על ידי "עת הדעת" – ואני עוד פעם אומר:

גדעון סער: גם לא מכולן אני מתלהב באותה מידה.

גדעון סער: כלומר, עינת העלתה נקודה מאוד נכונה: בוא נוודה שזאת פדגוגיה שמשרתת את היעדים שאנחנו רוצים, וראיתי דברים יותר טובים, ראיתי דברים פחות טובים, אבל למשל, אם אנחנו מדברים על מקצועות ליבה בבית ספר יסודי, כיתות ד' עד ו', אנחנו נמצאים במקום די טוב.

גדעון סער: יש גם בחטיבה העליונה – היה פרויקט שנעשה באזרחות.

גדעון סער: זאת אומרת: צריך פה לראות את כל המצבור שנעשה, איפה אפשר להתחיל במסה יותר גדולה, וגם לבצע את ההכשרה של המורים.

גדעון סער: אגב, יש בתי ספר שבגלל תוכניות אחרות המורים כבר יותר מיומנים, אבל עדיין לא נכנסו תכנים דיגיטליים בהיקף מלא.

אליהו חכם: השתלמות דו שנתית של 22 שעות.

גדעון סער: או שאין תחזוקה, או שאין תשתיות.

גדעון סער: זאת אומרת, להם יש מחשבי P.C., והתשתיות הבית ספריות הן לא בהיקף מלא.

גדעון סער: אז אתה לוקח את כל האלמנטים ואתה מגיע לרף שאתה רוצה להגיע אליו, במה שאני קורא בתי ספר מדגימים, ואתה רואה איך זה עבד בבתי הספר המדגימים.

גדעון סער: זאת בעצם תהיה הראיה למערכת, לאן אנחנו רוצים להגיע.

גדעון סער: רונית תירוש העלתה – איננה - בעיות ערכיות שנוגעות לשימוש במחשבים, אז עם משרד התקשורת יש לנו תוכנית לשימוש בטוח באינטרנט.

גדעון סער: ואין לי ספק – חבר הכנסת מילר צודק – שצריך תוכנות סינון כשנכנסים עם דבר כזה לבית ספר – אין שאלה.

גדעון סער: למידה מרחוק: בוודאי שזה יעצים את האפשרויות של למידה מרחוק.

גדעון סער: לא מיצינו בפרזנטציה – אני אומר את זה גם לעינת וגם לרונית – בפרזנטציה קצרה אתה לא ממצה את כל האפשרויות ואת כל הדברים, וגם ישאל צברה – חלק בגלל הנסיבות שהיו לנו בשנים האחרונות – איזושהי התנסות של למידה מרחוק בדרום ובצפון, וללא ספק אנחנו גם צריכים לראות איך התוכנית הזאת תשרת את ההיבט הזה, כי אנחנו יודעים שיכולים לקרות – נקווה שלא נהיה במצבים האלה, אבל יכולים להיות במצבים האלה.

גדעון סער: אנסטסיה – טוב, אם זו ירושלים, קובי, צריך לבדוק את העניין הזה.

קריאה: - - -

גדעון סער: אבל זה נאמר.

גדעון סער: הנושא של התוכנית של ירושלים מסובסדת.

גדעון סער: מסובסדת ב-50%-90% על ידי המשרד.

גדעון סער: זאת אומרת: איפה שצריך – אני לא אומר לא לקחת כסף מההורים, אבל לקחת פחות כסף – זה בדיוק המקום הזה.

גדעון סער: אז או שהלכו לסיור לא במסגרת התוכנית שאנחנו משקיעים בה 15 מיליון שקלים – אז צריך לבדוק את הנקודה הזאת.

גדעון סער: ספרי לימוד – זה בעצם עלה פה תוך כדי הדברים.

גדעון סער: בעצם, הדבר הגדול ביותר שיכול להתבצע – תראי, את הצגת: ספרים יהיו חינם במערכת החינוך.

גדעון סער: טוב, אנחנו רחוקים מזה.

גדעון סער: גם לא נגיע לזה בשנת הלימודים הבאה, אני לא רוצה להשלות אף אחד.

גדעון סער: כן, אנחנו מרחיבים את פרויקט השאלת ספרי לימוד בשנה הבאה בצורה משמעותית ונערכים לזה.

גדעון סער: אבל, אם אנחנו מתייחסים לנקודות בעייתיות, כמו חוברות העבודה, אז אין ספק שהעברת הספרים באופן מתוקשב – אנחנו בתוך העניין הזה, גם במקרה מנכ"ל המשרד היה יושב ראש מט"ח באחד מתפקידיו, אנחנו מכירים את העניין הזה, זה דבר שייתן לזה מענה יותר רחב בטווח זמן, לדעתי, לא מאוד ארוך.

גדעון סער: כמובן, כולנו הורים אז אנחנו רואים את השנה הבאה, אבל - - -.

גדעון סער: עינת, נגעת בנקודות נכונות.

גדעון סער: אנחנו לא מתלהבים ממחשבים.

גדעון סער: באופן אישי, אני מאוד לא מתלהב ממחשבים, מאוד לא.

גדעון סער: אני גם רוצה להגיד שאנחנו הולכים להשקיע בשנה הבאה הרבה מאד בנושאים שנוגעים למיומנויות שפה, בכל ההיבטים.

גדעון סער: ואם אתם שואלים אותי מה הכי חשוב, הכי חשוב זו קריאה.

גדעון סער: וקריאה, אין מה לעשות, זו קריאה של ספרים.

גדעון סער: אין דבר שהוא יותר חשוב מזה.

גדעון סער: זה נותן את מיומנויות השפה, זה נותן בסיס לכל המקצועות.

גדעון סער: אתם יודעים מה?

גדעון סער: זה נותן גם דמיון.

גדעון סער: ילד שרואה רק מדיה ויזואלית ולא קורא ספרים, רואה נופים.

גדעון סער: הוא לא קורא ומדמיין תוך כדי.

גדעון סער: ובזה אין ספק.

גדעון סער: אבל, אני לא יכול להתנהג כמו בת יענה ולא לראות את השינוי שהעולם עבר ועובר, והוא לא – זה לא משאל עם.

גדעון סער: גם לא שואלים אותנו.

גדעון סער: זה כיוון שההיסטוריה הולכת בו ולצד הדברים שאתה צריך לעשות כדי לראות כיצד אתה מבצר את המיומנויות בהיבטים שנראים לנו קריטיים לחינוך ולתרבות, אנחנו גם צריכים למצות את השימוש בטכנולוגיה.

גדעון סער: וההערות שאמרת הן בסופו של דבר הערות נכונות.

גדעון סער: אני גם מאוד הייתי רוצה, אדוני היושב ראש, לבקש שניקח את ועדת החינוך, אם תסכים, לבתי ספר מתוקשבים שונים.

גדעון סער: אנחנו גם ראינו איפה זה עובד יותר נכון, איפה זה עובד פחות נכון, יש לנו איזשהו ידע.

גדעון סער: ואז הוועדה תראה במראה עיניים את הדברים שדיברנו עליהם כאן, ולדעתי זה מאוד מאוד ישכנע את הוועדה, שהמהלך הזה הוא מהלך נכון.

גדעון סער: אנחנו בוודאי נעמוד לשירות הוועדה מול בתי הספר כדי להסדיר את הביקור הזה בצורה מסודרת.

גדעון סער: גם צריך לעשות את זה בצורה מסוימת, שלא ניכנס חטיבות לתוך הכיתות, כי בכל מקרה ועדה זה דבר גדול, אבל ועדה עם העוזרים והדוברים וכולם, זה כבר חטיבות.

זבולון אורלב: זה לפחות ברמה של הפמליה של השר עם המנכ"ל?

גדעון סער: אני נאבק תמיד, ומשאיר בחוץ.

גדעון סער: משאיר בחוץ הרבה.

זבולון אורלב: אני אלמד ממך.

גדעון סער: כן, ואני גם אגיד לך: רוב סיורי העבודה, אני גם לא לוקח את המנכ"ל אתי.

גדעון סער: קודם כל, המנכ"ל כבר מכיר את מערכת החינוך, שתיים, שמישהו יישאר במשרד לעבוד, זה תמיד חשוב.

גדעון סער: אז אם השר בשטח, שזה יהיה המנכ"ל או להפך.

גדעון סער: אני מודה לך, אדוני היושב ראש.

גדעון סער: אנחנו בוודאי נוכל גם לחזור לוועדה, ולהגיד מה הצלחנו באופן מעשי.

גדעון סער: אני מאוד מקווה שנצליח באופן מעשי להיכנס בהיקף רחב, כי ככל שנצליח לעשות את זה בהיקף רחב, מי שירוויח זה ילדי ישראל.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אנחנו, כאמור, השר עוזב אותנו, כפי שהוא הודיע לי, ואנחנו ממשיכים בישיבה.

גדעון סער: סליחה, לגבי ההיבט הבריאותי, שאל חבר הכנסת מילר ולא אמרתי, אז אומר עופר רימון: יש תקינה בעניין הזה שאנחנו נעמוד בה, יש פתרונות להרחיק את נקודות החיבור, ומוסיפה סופיה: נתנו מענה במכרז ענן חינוכי שיתפרסם עד סוף החודש.

עופר רימון: - - -

זבולון אורלב: טוב שההערה נשמעה וטוב שהתשובה נאמרה.

זבולון אורלב: תודה רבה, תודה רבה לשר.

זבולון אורלב: אני רק – הואיל והזכרת קרן פילנטרופית, אני רק רוצה לומר שאף שאנחנו מובילים, נדמה לי, באחוז התלמידים - - -

גדעון סער: תרשה לי גם להתנצל.

גדעון סער: אני רוצה להתנצל בפני נשיא "הכל חינוך" - - -

זבולון אורלב: אני באמצע משפט.

גדעון סער: טוב, סליחה.

גדעון סער: אז אני אתנצל אחרי שאתה תאמר.

זבולון אורלב: נכון.

זבולון אורלב: אף שאנחנו מובילים בעולם באחוז התלמידים שיש בביתם מחשבים, עדיין אחוז מסוים וידוע אין לו מחשב.

גדעון סער: נכון.

זבולון אורלב: אז התוכנית צריכה לקחת בחשבון גם את הסוגיה הזאת, כי אני מעריך - - -

גדעון סער: אז יהיה לו בבית הספר.

זבולון אורלב: אני מעריך שהתוכנית הזאת גם מחייבת שבבית יהיה מחשב, אלא אם אני טועה – ואני חושב שאני לא טועה בעניין הזה.

זבולון אורלב: אני מדגיש גם את הנקודה הזאת, שיצטרכו לתת עליה את הדעת.

זבולון אורלב: היא לא צריכה לעכב את התוכנית.

זבולון אורלב: אני לא מקשה קושיות כדי לעכב, אני מקשה קושיות כדי שהתוכנית תצליח.

זבולון אורלב: אם רוצים שהתוכנית תצליח צריכים לתת מענה גם בסוגיה הזאת.

זבולון אורלב: יכול להיות שקרן פילנטרופית, אגב – ולא רק זה.

זבולון אורלב: אני מדליף לך שבעבר התקיימה בוועדה בכנסות קודמות ישיבה והתברר, שיש במדינת ישראל לפחות חמישה גורמים ממשלתיים – ממשלתיים – של מחשב לכל ילד וקרן במשרד האוצר וקרן פה וקרן שמה, שמטפלת בעניין הזה.

זבולון אורלב: ולא רק זה – אתה יכול לבוא, נדמה לי, לנתיבות, ולראות שבאותו בניין יש ארבע כניסות, בכל כניסה זה באחריות משרד אחר לחדר מחשבים אחר.

זבולון אורלב: אז אם רק תצליח לאגם את כל המשאבים, נדמה לי שניתן יהיה להתגבר, וכאמור, סיכום הישיבה אני אעשה בתום הדיון, אבל אני מברך אותך, אדוני השר, ואנחנו משחררים אותך.

גדעון סער: רגע, אני רוצה - - -

זבולון אורלב: אה.

זבולון אורלב: להתנצל, בבקשה.

גדעון סער: מאחר שהיתה איזושהי תחושה שהדברים שאמרתי – מודה, באירוניה – כוונו לנשיא "הכל חינוך" שעוזר לי הרבה מאד, אני מעריך מאד את העבודה שלו ואת האכפתיות שלו ואת התרומה שלו בכל ההיבטים ובהיבטים הציבוריים לסוגיית החינוך, אז אם יש חשד כזה אני מתנצל.

גדעון סער: אתה יודע בדיוק מה ההערכה שלי כלפיך ואני מנצל את ההזדמנות שכולם יידעו.

דב לאוטמן: זה הדדי, אתה יודע.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: רשות הדיבור לאהוד פלג.

גדעון סער: אני מתנצל, אני צריך לצאת לוועדת שרים לחקיקה.

זבולון אורלב: ההתנצלות התקבלה.

זבולון אורלב: אהוד, בבקשה.

קריאה: כל אנשי המשרד עוזבים?

זבולון אורלב: לא, לא כל אנשי המשרד עוזבים, רק השר עוזב.

זבולון אורלב: מר רימון, אתה לא עוזב.

זבולון אורלב: אם לא הבנת, אתה – לך אין שחרור.

זבולון אורלב: כן.

אהוד פלג: התוכנית מרשימה, המחשב הוא בלי ספק כלי בעל פוטנציאל, אבל לי היה חסר בפרזנטציה הזאת ובשיח, מושג אחד שהייתי אומר, כמעט, לקרוא לילד בשמו.

אהוד פלג: סנט-אכזופרי, הסופר, לימד אותנו שכשאתה רוצה ללמד אדם לבנות אניות, אתה לא זורק לו קרשים ומסמרים, אפילו לא הנחיות בניה, אלא אתה לוקח אותו לשפת הים ומלמד אותו לאהוב את הים.

אהוד פלג: בכל השיח הזה פה היתה חסרה לי האמירה לגבי היעד, או המטרה, והיא חוויית הלמידה אצל התלמיד.

אהוד פלג: וזה הדבר שצריך להיות בשורש, ביסוד, כל תוכנית.

אהוד פלג: לא רק ממוחשבת אבל גם ממוחשבת, ולמחשב, כאמור, יש פוטנציאל גדול בתחום הזה של הלמידה החווייתית.

אהוד פלג: אבל חייבים לזכור כל האנשים שעוסקים במלאכה, שהמטרה היא חוויית יצירת חוויית למידה אצל התלמיד.

אהוד פלג: הלמידה הרי היא יצר, יצר הסקרנות.

אהוד פלג: אנחנו רוצים לטפח בתלמיד את הצמא לידע.

אהוד פלג: יש פה פוטנציאל אדיר לעשות את זה, ואם נצליח בזה, אני אומר: דיינו.

אהוד פלג: זאת המטרה של המערכת.

אהוד פלג: התלמיד כבר ילך ויפתח את עצמו.

אהוד פלג: מאוד היה חסר לי השימוש במושג הזה ואני מבקש להציע אותו, ובצד המושג הזה יש גם אולי איזושהי מסקנה אופרטיבית לגבי תעדופים, בעיקר לאור העובדה ששמענו את ההשלכות הכספיות שתמיד מהוות איזשהו מכשול, איזשהו חסם.

אהוד פלג: ויכול מאד להיות שצריך לשקול את הערך החווייתי של הלמידה באמצעות מחשב, אבל לתת עדיפות ללוח האלקטרוני או לבארקו ולמחשב הנייד אצל המורה על מנת שהוא יעביר שיעור חווייתי, על פני ההתניה של מחשב לכל תלמיד שהיא אולי יותר קשה לביצוע.

אהוד פלג: אם אפשר לחתור אליה באיזשהו שלב – מצוין.

אהוד פלג: אבל קודם כל חשובה יצירת חוויית הלמידה.

אהוד פלג: תודה.

זבולון אורלב: תודה רבה לאהוד פלג, שהוא היום המנכ"ל של המועצה הישראלית לצרכנות.

זבולון אורלב: דני בר גיורא, שהוא ראש מנח"י החדש.

זבולון אורלב: הואיל וזו הישיבה הראשונה שלך, נדמה לי - - -

דני בר-גיורא: כראש מנח"י.

זבולון אורלב: כראש מנח"י, אנחנו רוצים לאחל לך הצלחה רבה.

זבולון אורלב: מנהלת חינוך ירושלים.

זבולון אורלב: בבקשה, גם בקצרה.

דני בר-גיורא: תודה רבה.

דני בר-גיורא: אני לא ארחיב ואחזור על דברים שאמרו קודם, אני מאוד בעד המהלך הזה ומבין את העובדה שהוא לא חזות הכל.

דני בר-גיורא: ואני חושב שהוא פוטנציאל גדול מאוד לטלטלה ושינוי, ובין השאר גם לשיפור מעמד המורה ומערכת החינוך כולה.

דני בר-גיורא: אני רק מבקש, ברמה הלאומית, לראות בעיר ירושלים כמרכז מוביל למהלך הזה, לא במקום הצפון והדרום, אבל לא פחות מהצפון והדרום.

דני בר-גיורא: אחת, זוהי בירתנו, ושתיים, היא מתקרבת בצעדי ענק להיות פריפריה, ואני חושב שהחלטות מסוג כזה של לראות בירושלים מרכז מוביל למהלך הזה, יכולים לעצור את התהליך.

זבולון אורלב: אני מבטיח לך שאני אכניס את זה להחלטות שלי.

דני בר-גיורא: אני מודה לך בשם העיר ירושלים.

זבולון אורלב: מבטיח לך.

דני בר-גיורא: תודה.

זבולון אורלב: אני בהחלט חושב שיחד עם ההחלטה החשובה, שאני מברך עליה, שצריכים להתחיל בפריפריה, צפון ודרום, אני רואה את ירושלים לפחות באותה שורה, אם לא יותר, קדימה, אני חושב שצריכים – מכל הסיבות שבעולם.

זבולון אורלב: כל הסיבות שבעולם.

דני בר-גיורא: תודה רבה.

זבולון אורלב: אני מודה לך גם על ההערה.

זבולון אורלב: הערה חשובה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אחרונת הדוברים יפעת קריב מהמרכז לשלטון מקומי.

23637: כאחרונת הדוברים, אני מקווה שאני אומר משהו שייקח אותנו קדימה.

23637: קודם כל, אנחנו מברכים על היוזמה ומברכים על התוכנית.

23637: גם ישבנו במועצת החינוך, בדיון, השתתפנו, והטריד אותנו – הטריד אותי, לפחות – הנושא של סדר העדיפויות והשר התייחס לזה גם היום וגם במועצת החינוך.

23637: נקודה אחת מאד חשובה וקריטית.

23637: יש לנו בקשה וכבוד היו"ר, אני מבקשת שתראה אם תוכל לאמץ אותה ולראות שזה הולך קדימה – שלא יהיה מצב שבעצם השלטון המרכזי יחליט איזה יישובים ייבחרו ואיך הם ייבחרו, ובתוך היישובים איזה בתי ספר ייבחרו.

23637: אנחנו מבקשים, כשלטון מקומי, להיות שותפים למהלך של בחירת היישובים ובחירת בתי הספר, ושבסופו של יום, באמת, הנטל הכלכלי יגיע מהאוצר – מדובר בתוכנית תקציבית מאוד יקרה – ושלא יהיה מצב שבתוך שנתיים-שלוש, כשהתוכנית מצליחה ומתקדמת, בעצם באים לראשי הרשויות ומבקשים מהם לממן את התוכנית.

23637: אני לא מאמינה שיהיה ראש עיר אחד שלא ירצה כזאת תוכנית, או מנהל בית ספר שלא ירצה שהתוכנית תיכנס אליו, אבל הנטל הכלכלי יעצור הרבה מאוד בתי ספר ויעצור הרבה מאוד ערים.

23637: הבחירה צריכה להיות מאוד מאוזנת, מאוד נכונה, בין מגזרים, בין פריפריה למרכז, ובתוך הרשות המקומית עצמה בחירה של בתי הספר.

23637: לכן, כל המהלך הזה של הביצוע האופרטיבי של התוכנית, חייב להיות יד ביד עם השלטון המקומי וההחלטות לא יכולות לבוא בהנחתה מלמעלה.

23637: וזו הבקשה, שנעשה את הכל ביחד בצורה מאוזנת.

23637: היו"ר זבולון אורלב:

23637: אני לא מניח שאת מחכה לישיבה של וועדת החינוך כדי להידבר - - -

23637: לא, זה נאמר במועצת החינוך גם כן.

זבולון אורלב: אבל לא רק מועצת החינוך.

זבולון אורלב: יש הרי פורומים מוסדרים מקדמת דנא בין המרכז לשלטון מקומי לבין הנהלת משרד החינוך - - -

23637: נכון, וזה נאמר שם.

זבולון אורלב: יש ועדה קבועה.

זבולון אורלב: אני בטוח שאת יודעת.

זבולון אורלב: אני מציע לכם להעלות את הסוגיה הזאת, שהיא סוגיה מאוד חשובה, במסגרת הדיונים שיש בין הנהלת מרכז השלטון המקומי לבין הנהלת המשרד.

זבולון אורלב: הפורום הזה עוד קיים?

23637: כן, כן.

23637: קיים בהחלט.

23637: בטח.

פיני קבלו: כן.

זבולון אורלב: נו, בסדר גמור.

זבולון אורלב: אני גם חושב שארגוני המורים – בכלל, כל גורמי החינוך צריכים להיות שותפים.

זבולון אורלב: אני לא מאמין בתוכנית שהיא - - -

23637: גם ההורים, שלא ייפול בסוף הנטל על ההורים.

זבולון אורלב: מוצנחת מלמעלה.

יהודה סקר: מה עם ההורים, אדוני היושב ראש?

זבולון אורלב: גם ההורים, בהחלט.

יהודה סקר: - - -

זבולון אורלב: כמי שבקיא ורגיל במערכת החינוך אני חושב שאפשר לעשות עבודה שתוכיח, שכל השינויים, הרפורמות, הפרויקטים שצנחו מלמעלה למטה, בסופו של דבר המצנח לא נפתח והם התרסקו.

23637: בדיוק.

זבולון אורלב: בדרך כלל.

זבולון אורלב: וכל הפרויקטים והתוכניות והרפורמות שצמחו ביחד, צנחו בשלום והתקדמו.

זבולון אורלב: והדוגמה האחרונה היא ועדת דוברת, ששוב נעשתה בהתעלמות מוחלטת גם ממשרד החינוך, גם מהאקדמיה, גם מארגוני המורים, גם מהשלטון המקומי, והושקעו בה באמת משאבים אדירים, ולא קרה אתה שום דבר.

זבולון אורלב: לכן אני סבור שגם התוכנית הזאת, ככל שהמשרד ישכיל להביא לשיתוף פעולה עם כל גורמי החינוך ללא יוצא דופן, ללא יוצא דופן – לא הזכרנו את ראשי המכללות להכשרת מורים.

זבולון אורלב: הרי מה תועיל כל התוכנית הזאת אם היא בנויה על הכשרת מורים והשתלמות מורים, ויום אחד ראש מכללה אקדמית להכשרת מורים יקבל הודעת אימייל שהוא מתבקש להוסיף עוד שלוש שעות שבועיות – לא ייצא מזה כלום.

זבולון אורלב: לא ייצא מזה כלום.

עופר רימון: המנכ"ל אמר לנו להתחיל מהם.

זבולון אורלב: ברור.

זבולון אורלב: זה א"ב של מנהלי פרויקט.

זבולון אורלב: א"ב של הדבר הזה הוא באמת שיתוף כל הגורמים ואני חושב שהדברים האלה - - - אני רוצה לסכם את הישיבה ולומר שהוועדה רשמה לפניה את החזון להתאמת מערכת החינוך למאה ה-21, שעיקרה הכנת התלמידים לאתגרי המאה ה-21, ושיפור היכולת המדעית והטכנולוגית של התלמידים במדינת ישראל.

זבולון אורלב: כך גם רשמה לפניה הוועדה את הודעת השר שהתוכנית תחל בהדרגה בהיקף של 10% בשנת הלימודים תשע"א בצפון ובדרום, והוועדה מבקשת לכלול גם את העיר ירושלים.

זבולון אורלב: הדבר השני זה שהוועדה מברכת, באופן עקרוני, על החזון, ורואה בו – כמו השר – תוכנית בעלת חשיבות רבה לקידום מערכת החינוך, ומצפה שהממשלה תקצה את התקציבים הדרושים – שהם, כפי שנמסר, תוכנית בהבשלה מלאה של כחמישה מיליארד שקל, ולשנת התקציב הקרובה כ-500 מיליון שקל – לצורך קידום התוכנית.

זבולון אורלב: יחד עם זאת גם הוועדה מביאה לתשומת לב השר והמשרד את הצורך להדגיש יותר את יעדי המיומנויות של התוכנית כגורם מוביל של התוכנית הזאת.

זבולון אורלב: הדבר הרביעי הוא שהוועדה מדגישה כי המבחן של כל חזון, כמו גם החזון הזה, הוא ביישומו ובביצועו, והוועדה ממליצה כי המשרד ישתף את כל הגורמים הנוגעים הקשורים למערכת החינוך בקידום פרויקט זה, ולכן גם הוועדה תמשיך ותעקוב אחר היישום כבר בישיבות ההיערכות שהוועדה תקיים לקראת פתיחת שנת הלימודים תשע"א.

זבולון אורלב: הדבר האחרון הוא, שהוועדה נענית להזמנת השר ותבקר בהקדם בבתי ספר מתוקשבים על מנת להכיר את הנושא.

זבולון אורלב: האם יש למישהו הערות?

זבולון אורלב: אין.

זבולון אורלב: תודה רבה, הישיבה הזאת נעולה.

זבולון אורלב: הישיבה הבאה תיפתח בעוד שלוש דקות.