הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 18, פרוטוקול מספר 49, 2010-04-27 10:30

דני דנון: בוקר טוב לכולם, אנו פותחים את הישיבה של הוועדה לזכויות הילד, בנושא ליקויי ראיה בקרב ילדים – אבחון וטיפול.

דני דנון: כולנו מכירים את הבעייתיות של הנושא, כאשר אני רוצה להתמקד היום בשני נושאים עיקריים.

דני דנון: הנושא הראשון הוא נושא עלות משקפיים לילדים.

דני דנון: כהורים, רבים מאיתנו מכירים את הנושא כשהעלות היא גדולה מאוד, קופות החולים, חלקן, נותנות סיוע בביטוחים המשלימים, חלקן לא, אבל כהורה, כאשר מחליפים לילדים משקפיים בתדירות גבוהה הנושא הזה הוא משמעותי.

דני דנון: אנחנו נדבר על הנושא הזה.

דני דנון: והנושא השני, חשוב מאוד, ופה אני חייב לציין שבאופן אישי אני נדהמתי לגלות עד כמה אנחנו מזניחים את הנושא, זה האבחון.

דני דנון: האבחון של ליקויי ראיה אצל ילדים.

דני דנון: אני זוכר שכשילדיי נולדו, לפני ששיחררנו אותם מבתי החולים יש בדיקת שמיעה, ולא מוותרים על בדיקת השמיעה כדי להוציא את הילד מבית החולים.

דני דנון: אני לא זוכר בדיקת ראיה, ולצערי אחרי בירור שערכנו אכן לא מתקיימת בדיקת ראיה של התינוקות בבתי החולים, ולאורך כל התהליך, גם לאחר מכן בטיפות החלב אין שום דבר מסודר בנושא.

דני דנון: בבתי הספר, אחריות בתי הספר – אין משהו שיטתי, ממוסד, שיכול להגיד לנו.

דני דנון: אנחנו נדבר על זה, אני אשמח לשמוע דברים אחרים, אבל היום המצב הוא שבעצם האחריות נופלת על ההורים ובמקרים רבים ילדים לא מאובחנים, בוודאי שלא בגיל הנכון וכאשר הם מאובחנים כבר קיים נזק שאפשר היה להקטין אותו על ידי אבחון מוקדם.

דני דנון: אלה שני הנושאים שאנחנו נתמקד בהם היום בדיון בוועדה.

דני דנון: נמצאים איתנו אנשי מקצוע שעוסקים בשני הנושאים.

דני דנון: אני רוצה לפתוח בנושא העלות ולפנות להורה לילדים, לרווית, שתספר לנו קצת מניסיונה ביומיום, עם הילדים שלך, על איך הדברים מתנהלים מנקודת המבט של ההורים.

דני דנון: בבקשה.

רווית תפוחי: יש לי ילדה, היום היא בת 13, בכיתה ז' והיא מרכיבה משקפיים מכיתה ב'.

רווית תפוחי: זה התחיל ממשקפיים רגילים, כלומר, לרחוק, ובשלוש השנים האחרונות התברר שזה לא מספיק, שהיא צריכה גם לקרוב ואז עברנו למולטיפוקל.

רווית תפוחי: עד שהגענו למולטיפוקל עלו המשקפיים, הכי זול שהצלחתי להשיג, כמובן באיכות, 400-500 ₪, כאשר כל שנה החלפתי.

רווית תפוחי: היום המולטיפוקל עולה, במקרה הטוב, עשו לי עם הנחות ועם אפשרות של תשלומים, 2000 ₪, למולטיפוקל.

רווית תפוחי: פרסו לי תשלומים ואני סיימתי לשלם את התשלום האחרון לפני ארבעה חודשים ועכשיו היא צריכה שוב להחליף את המשקפיים כי עוד פעם יש איזושהי בעיה.

רווית תפוחי: יכול להיות שצריך לשנות לה את המספר של הקרוב, ועוד פעם אני צריכה, המשקפיים כבר לא שווים כלום.

רווית תפוחי: זה מקרה שהמשקפיים לא בסדר כי הראיה משתנה.

רווית תפוחי: אבל הרבה פעמים היא נחבלת עם כדור כאשר היא עוברת במגרש, או שהיא נופלת והם נשברים, והגומי שתופס את המשקפיים נופל.

רווית תפוחי: בקיצור, העלויות לא מפסיקות לעבור.

רווית תפוחי: חוץ מזה, לאחותי יש שלושה ילדים, וגם אצלה אותו הדבר.

רווית תפוחי: שלושתם מרכיבים משקפיים והעלות היא כפולה.

רווית תפוחי: נכון שקופת החולים לפעמים מסייעת אבל היא שולחת אותך לאופטיקה שמכירה בה, וזה לא בהכרח יוצא יותר זול.

רווית תפוחי: היא נותנת 30-40 אחוזי הנחה, אבל בפועל חברות האופטיקה הגדולות הן מאוד מאוד יקרות וההנחה שהם נותנים לא עוזרת.

רווית תפוחי: בסופו של דבר האופטיקה הקטנה מגיעה פחות או יותר להסדר של תשלום אותו הדבר, כך שההנחה זל קופת החולים לא משמעותית.

רווית תפוחי: זה מאוד קשה, זה מאוד מתסכל שצריך להחליף משקפיים בעלויות כאלה שהמשכורות כמעט מגיעות לעלויות של משקפיים.

דני דנון: כמה את מעריכה, בשנה, את מוציאה על כל מערך המשקפיים?

רווית תפוחי: אני עכשיו סיימתי לשלם, יצא לי, היא חילקה לי את זה, 2500 היא חילקה לי ל7-8 תשלומים, משהו כזה.

רווית תפוחי: זה יוצא כמו תשלום קבוע.

רווית תפוחי: כמו שאני משלמת לקופת חולים, למס בריאות, יוצא לי לשלם עוד 300-400, תלוי איך מחלקים לי את זה.

רווית תפוחי: אבל שוב, היא צריכה עוד פעם.

רווית תפוחי: הם רוצים עדשות, והם לא מוותרים, רוצים את המשקף הכי אופנתי, הכי מתאים, שיהיה בלי שריטות, יקר.

רווית תפוחי: אני לפעמים דוחה את עצמי, וכמו שאתם רואים אני גם מרכיבה משקפיים, והם מלאים שריטות, לא יעזור כמה שאנקה, אני רואה אתכם עם קווים.

רווית תפוחי: אני מעצמי מורידה בשביל שלה יהיה את הכי טוב, וזה יקר מאוד.

רווית תפוחי: מולטיפוקל מאוד יקר.

רווית תפוחי: שוב, גם משקפיים שהם לא מולטיפוקל עולים יקר.

רווית תפוחי: 1000 ₪, לפעמים פחות או יותר, זו הוצאה קשה.

דני דנון: והתדירות של החלפת משקפיים, אצל ילדים?

רווית תפוחי: במקרה של ילדים, יש תדירות גבוהה.

רווית תפוחי: גם כי משתנה להם המספר, אם יש צילינדר זה תמיד משתנה, וגם, תשמע, זה ילד.

רווית תפוחי: כמו שהוא הולך עם נעל שאתה קונה ושהוא שומר לא לקלקל, אז זה מתקלקל כי הוא ילד, כי הוא לא מבין את הערך של זה וגם כי זה מתבלה, אין מה לעשות.

רווית תפוחי: אם לא שמים לב ומניחים על המיטה, אתה יושב וזה נשבר.

דני דנון: תודה, רווית.

רווית תפוחי: בבקשה.

דני דנון: אני רוצה עוד הורים.

לורן פוריס: אני גם אמא.

לורן פוריס: האמת היא שאצלנו למעשה, כולם בשלב זה או אחר הרכיבו משקפיים.

לורן פוריס: שתי הבנות הגדולות שלי עברו ניתוח לייזר, ועכשיו אני אתמקד בבנות שלי שעדיין מרכיבות משקפיים.

לורן פוריס: יש לי בת בכיתה י"ב והעלויות הן באמת מאוד גבוהות.

לורן פוריס: רק השנה, על עדשות לשנה וזוג משקפיים לשנה הוצאנו משהו כמו 2500 ₪ ואני אפילו לא נכנסת למרכיבי אפנה.

לורן פוריס: הבת הקטנה שלי, בת 6, בכיתה א', גילינו שיש לה בעיית צילינדר לפני חצי שנה, הצטיידנו בשני זוגות משקפיים כי בגיל הזה לא ניתן לקנות לילד זוג משקפיים אחד, הוא לא תמיד מוצא את זה וזה קושי לא קטן.

לורן פוריס: הלכנו לרופא עיניים ובעקבות ההמלצה שלו חזרנו לאופטיקה שנתנה לנו המלצה מנוגדת להמלצה של רופא העיניים.

לורן פוריס: כך שמעבר לזה שצריך להחליף את המשקפיים, אני נמצאת היום בתחושה של בלבול טוטאלי, שהייתי אצל רופא עיניים שאמר לי שהראיה של הילדה השתפרה, מאוחר יותר הגעתי לאופטיקה, אופטיקה שרופא העיניים הפנה אותי אליה, והאופטיקה אמרה לי שהמצב של הראיה, שהצילינדר של הילדה שלי בעצם גדל ואני צריכה להחליף משקפיים.

לורן פוריס: הגעתי לאופטיקה אחת שנתנה לי הצעת מחיר אחת.

לורן פוריס: זה נראה היה לי מאוד גבוה, מה גם שקניתי אצלם את המשקפיים הקודמים ואז הלכתי לאופטיקה שנייה שאמרו לי "כן, זה באמת מאוד יקר", וזה באמת צריך לעלות משהו כמו 300 ₪ פחות.

לורן פוריס: פה אני במבוכה, כי אני לא יודעת האם העדשות הן באותה רמה.

לורן פוריס: אם אני אלך לאופטיקה הפחות יקרה, אולי העדשות פחות טובות, והאמת היא שלהורים במצב הזה קשה מאוד להחליט מה לעשות והדילמה שלי הייתה גם, האם לא ללכת לרופא עיניים אחר, אבל אז אני קשורה ברבעון ב"מכבי", כך שאי אפשר ללכת לחוות דעת שנייה כי אני קשורה ברבעון.

לורן פוריס: ואני אומרת לעצמי, איך רופא עיניים מומחה יכול לתת לי חוות דעת כל כך שגויה.

לורן פוריס: כי האופטיקאי אמר לי שאין מצב שהמכונה טעתה.

לורן פוריס: המכונה בדקה אותה, עשיתי לה בדיקה נוספת, לא יכול להיות שטעיתי.

לורן פוריס: והיום אני מחפשת מוצא.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני רוצה לשמוע בבקשה את נציגי משרד הבריאות, ד"ר מיקי דור, הוא לא הגיע.

דני דנון: מי נמצא?

ד"ר ליזה רובין: ליזה רובין.

דני דנון: ד"ר ליזה רובין, מנהלת המחלקה לאם וילד.

דני דנון: בביטוח הבריאות הממלכתי אין התייחסות, למיטב ידיעתי, לנושא של משקפיים לילדים.

דני דנון: במשרד התייחסתם לנושא הזה?

דני דנון: יש עבודה כלשהי בתחום?

ד"ר ליזה רובין: אנחנו לא התעסקנו בנושא של זכאות למשקפיים ממשרד הבריאות.

ד"ר ליזה רובין: אין לנו אומדנים, לא עבדנו על האומדנים.

ד"ר ליזה רובין: יש בתוספת השלישית, לגבי ילדים עם בעיות ראיה מאוד קשות שצריכים עדשות, ילדים שיש להם גליקומה וכדומה, יש להם זכאות דרך משרד הבריאות, הם צריכים למחלקות וללשכות הבריאות, והם, ילדים עם בעיות מסוימות, מקבלים אישורים על הצרכים שלהם עבור אביזרי ראיה.

דני דנון: אני יכול להיכנס לנושא הזה, נושא רפואת השיניים לילדים, שסגן השר מקדם אותו בצורה נחרצת, ולא נכנס לבעד ונגד.

דני דנון: אבל כמו שהייתה התייחסות לרפואת שיניים לילדים, לנושא של משקפיים לילדים - אין דיונים?

דני דנון: זה על סדר היום שלכם כרגע?

ד"ר ליזה רובין: אנחנו יכולים להתחיל לאסוף נתונים לגבי עלויות, חשיבה לגבי זה, זה משהו שאנחנו יכולים לעשות.

דני דנון: איך אפשר להתחיל הליך כזה?

דני דנון: גם רפואת שיניים עולה כסף, הרבה כסף, רפואת שיניים לילדים.

דני דנון: זה עולה הרבה כסף ומתקיים דיון ציבורי שאנחנו לא נפתח אותו.

דני דנון: השאלה היא מי אצלכם אמור לעשות כזה דבר, של בדיקת עלויות?

ד"ר ליזה רובין: יש, יש מחלקות במשרד הבריאות, אגפים, שהם עוסקים בתמחור וצריכים את הנתונים האפידמיולוגים לגבי הבעיה, הערכות לגבי שיעור ההחלפות שצריכים ומה עלויות התיקונים, הן לגבי הבדיקות שצריך לעשות והן לגבי המשקפיים.

ד"ר ליזה רובין: זו צריכה להיות עבודה משותפת של המחלקות המקצועיות של האפידמיולוגיה של הבעיה, ושל האנשים שמתעסקים בתמחור והכלכלה של המשרד.

דני דנון: בהחלטה היום אנחנו נכניס סעיף כזה שאנחנו רוצים לדעת את העלויות של זה ולראות עבודת מטה בנושא הזה, כך שתהיה התייחסות בחוק או בסל לנושא של משקפי ראיה לילדים.

דני דנון: בנושא הזה בלבד, לפני שאני פתוח את הדיון, יש פה נציג מהמשרד לשירותים חברתיים?

דני דנון: הם לא נמצאים.

רחל סעדה: הם מתמקדים בנושא העיוורים.

דני דנון: אז אנחנו נבקש לקבל התייחסות מהם, רחל, כי אני ראיתי בנייר שקיבלנו שבסל העובדים הסוציאליים, אין להם את היכולת לתת משקפיים אפילו לילדים נזקקים.

דני דנון: עובד סוציאלי שרואה ילד שיש לו בעיה והוא רוצה לסייע לו, אין לו את יכולת הסיוע במקרים בהם אין כסף במשפחה.

דני דנון: צריך פה התייחסות של המשרד לגבי שינוי הסל, והתייחסות לנושא.

דני דנון: אני יודע על עמותות שונות שנותנות ומסייעות באופן נקודתי, מדי פעם, אבל לא יתכן שעובד סוציאלי יראה משפחה בה אין כסף למשקפיים ולא יוכל יהיה לסייע.

דני דנון: אנחנו מתייחסים כרגע רק לנושא הנקודתי של העלויות, הציגו את עצמכם, בבקשה.

יוני סנדורי: אני יוני סנדורי, אני מנציגי מועצת האופטומטריסטים.

יוני סנדורי: דווקא בנושא העלויות, אני נציג של יותר מ-500 אופטומטריסטים ובעניין הזה אנחנו יכולים להרים את הכפפה, ולשבת עם נציג של משרד הרווחה או משהו כזה ולקבוע מחיר שהוא מחיר קרוב למחיר סמלי למשקפיים לילדים, אני מוכן לשבת איתם ויש לנו פריסה ארצית, כמובן, של יותר מ-500 אופטומטריסטים, ואנחנו נתחייב שאותו.

יוני סנדורי: ..

דני דנון: לילדים באשר הם או לילדים...

יוני סנדורי: לילדים באשר הם.

יוני סנדורי: הייתי רוצה להתייחס לשתי בעיות.

יוני סנדורי: בעיה אחת קלינית היא שיש משקפיים שצריכים לתקן את הראיה, ויש פה עוד אמא ולה יש בעיה של אפנה.

לורן פוריס: צילינדר, לא אפנה.

יוני סנדורי: אז הייתי מפריד את שני הדברים האלה, וכל הילדים שיש להם בעיה קלינית, עד גיל 7, לצורך משקפיים, אנחנו מוכנים להרים את הכפפה ולעשות משקפיים.

יוני סנדורי: לילדים מעוטי יכולת אנחנו מוכנים לתת את המשקפיים בחינם, ואני נציג של 500 אופטומטריסטים.

דני דנון: אני רואה פה התחייבות גדולה מאוד.

דני דנון: אני מקווה מאוד שאתה מודע למה שאתה אומר.

יוני סנדורי: אנחנו נשב עם היועצים של העובדים הסוציאליים ואנחנו מוכנים לזה.

יוני סנדורי: אני יודע מה שאני אומר.

יהודה סקר: על איזה טווח גילאים אתה מדבר?

יוני סנדורי: אני מדבר על עד גיל 6-7, לתת משקפיים לילדים במחיר הגון, גם ילדים שצריכים תחלופה, כמו שד"ר ענתבי יודעת, יותר תכופה של עדשות, אנחנו מוכנים לשבת ולהגיע לאיזה מחיר מוסכם שיהיה נוח.

דני דנון: אני רוצה רק למקד.

דני דנון: אני רואה פה שני נושאים.

דני דנון: יש נושא שילדים שהוגדרו כבעלי צרכים מיוחדים מבחינת שירותי הרווחה, ופה המספרים אינם גבוהים.

דני דנון: אני לא יודע לאמוד את זה, אבל אני מעריך שמדובר במאות, ברחבי הארץ.

רונית שפירא: אלפים.

רונית שפירא: אתה מדבר על כאלה המוגדרים כלקויי ראיה?

רונית שפירא: כי יש ילדים שצריכים משקפיים.

רונית שפירא: ..

דני דנון: לא, אני מדבר על מעוטי היכולת, ופה אני חושב שהגוף שאתה מייצג, ויש פה עוד נציגים של מכונים גדולים, ואני אשמח אם תבוא קריאה מצדכם והחלטה.

דני דנון: נחבר אתכם למשרד לשירותים חברתיים ותיקחו את ההחלטה שאתם נותנים את כמה מאות הזוגות האלה בתיאום עם השירותים החברתיים בכל עיר.

יוני סנדורי: כל מה שאני אומר לך זה באחריות מלאה, ובתור נציגי מועצת האופטומטריסטים אנחנו גם נדאג לתקן ברמה הגבוהה ביותר של עדשות.

דני דנון: מצוין.

דני דנון: לגבי כלל הילדים, מדובר בהיקפים הרבה יותר גדולים וגם הנושא של מחיר הגון הוא נושא שאנחנו לא פה כדי להחליט מה הוא, ואנחנו מברכים על כך וגם נציין את זה.

דני דנון: אבל אני חושב שאם תיקחו את הנושא הראשון, של הילדים, שאני מכיר אותו מכל מני פניות שאנחנו מקבלים.

דני דנון: אין פה נציגים של המשרד, אבל גם הם מקבלים, שאין יכולת לפקידי הרווחה לסייע כי זה לא נמצא אצלם בסל, אני חושב שזה יהיה דבר חשוב מאוד.

יוני סנדורי: יש לי רשימה של אופטומטריסטים בכל הארץ שמוכנים לתת למעוטי יכולת משקפיים אפילו ברמה של לתת אותם בחינם.

דני דנון: תודה.

דני דנון: כן?

ד"ר יאיר מורד: שמי יאיר מורד, אני יו"ר איגוד רופאי העיניים לילדים.

ד"ר יאיר מורד: אני מייצג את איגוד רופאי העיניים.

ד"ר יאיר מורד: כמה דברים.

ד"ר יאיר מורד: אל"ף, אנחנו באיגוד רופאי העיניים חושבים שמשקפיים לילדים זה טיפול רפואי .

ד"ר יאיר מורד: טיפול רפואי לכל דבר שמטרתו להציל את הראיה של הילד לפעמים.

ד"ר יאיר מורד: ילד שלא מקבל משקפיים, הראיה שלו נפגעת ומעבר לגיל מסוים אי אפשר לתקן את זה יותר, לכן הגישה של משקפיים כמצרך שההורה צריך לשלם עליו, לא כל כך מקובלת עלינו.

ד"ר יאיר מורד: אני רוצה לברך את קופת החולים מכבי, למשל, שבעקבות שיחות שלנו איתם החליטו, דרך הביטוח המשלים, לספק משקפיים למעשה בעלות סמלית, כי הם נותנים החזר של 400 ₪ לכל ילד באשר הוא עד גיל 18.

דני דנון: וכמה זה יוצא להורה?

ד"ר יאיר מורד: ההורה צריך להשלים 50 עד 100 ₪ כדי לקבל זוג משקפיים.

דני דנון: יש הגבלה לתקופה?

ד"ר יאיר מורד: פעם בשנה, וזה עד גיל 18.

ד"ר יאיר מורד: זה יפה מאוד.

דני דנון: מה קורה בקופות האחרות?

ד"ר יאיר מורד: בקופות האחרות, אני חושב שבקופת חולים כללית יש איזושהי הנחה אבל הנקודה היא כזאת: במהלך הדיונים הם עשו שם איזשהו תחשיב של עלויות.

ד"ר יאיר מורד: לילדים של מכבי זה 20 מיליון ₪ בשנה.

ד"ר יאיר מורד: תעשה את המכפלות, ואתה מגיע פחות או יותר בעלות של שיניים, אתה נותן גם משקפיים לכל אלה.

ד"ר יאיר מורד: זה לא משהו שהוא בשמיים.

דני דנון: תעשה את החשבון עברונו.

דני דנון: מכבי, מה נתח השוק שלהם בקרב ילדים?

ד"ר יאיר מורד: 40% להערכתי.

דני דנון: אוקיי, אנחנו מדברים על עלות של בערך 50 מיליון ₪.

ד"ר יאיר מורד: כן.

ד"ר יאיר מורד: עד כמה שאני זוכר, השיניים עלו 60 מיליון ₪.

ד"ר יאיר מורד: אז אתה פחות או יותר מגיע באותה עלות.

ד"ר יאיר מורד: ..

דני דנון: זה אפילו פחות, כי גם היום הקופות נותנות משהו.

ד"ר יאיר מורד: הקופות משתתפות בביטוח המשלים.

ד"ר יאיר מורד: כמובן, זה כבר עניין שאם הוא יכנס לסל הוא יהיה דבר אחר, אני לא יודע, אבל זו מטרה שהיא בהחלט ברת השגה ואין צורך שהדברים יהיו בקטע של פילנתרופיה או בקטע של תרומות למעוטי יכולת, כי ילד שלא מקבל משקפיים, הבריאות שלו נפגעת.

ד"ר יאיר מורד: ואנחנו אחראיים על הבריאות של הילדים מתוקף חוק הבריאות.

ד"ר יאיר מורד: יש פה איזשהו פער שצריך להשלים אותו.

ד"ר יאיר מורד: אין לנו ספק בזה.

דני דנון: אוקיי, בוא נתייחס עוד לנושא המימון לפני שנכנס לעניין האבחון.

מני בן חיים: שמי בן חיים מני, אני נציג מועצת האופטומטריסטים בישראל.

מני בן חיים: קודם כל, לגבי קופות החולים.

מני בן חיים: חוץ ממכבי, קופות החולים עושות הסכמים עם רשתות או X חנויות שמבטיחות הנחה, וקופות החולים בעצמן לא מסבסדות לרוב את העלות של המשקפיים, אלא החנויות, דרך ההסכמים שלהם.

מני בן חיים: ברגע שהם התחייבו להסכם, אז החנות עצמה, מהכסף שלה, מסבסדת את המשקפיים ונותנת הנחה.

מני בן חיים: חוץ מהסיפור של מכבי, שהם עצמם, לדעתי, יותר מורידים או משתתפים ונותנים כסף לאותה החנות כדי להוריד את מחיר המשקפיים.

מני בן חיים: זה לגבי קופות החולים.

דני דנון: תודה.

ד"ר נועה-אלה דלמן: אני ד"ר אלה דלמן, אני רופאת עיניים לילדים ומייצגת את מכבי.

ד"ר נועה-אלה דלמן: רציתי לציין שבאמת ההנחה הזו נוספה ב-1.1.2010, תשלום של 400 ₪ למשקפיים.

דני דנון: מה היה לפני זה?

ד"ר נועה-אלה דלמן: לפני כן היו 30-40% הנחה ברכישת משקפיים.

ד"ר נועה-אלה דלמן: הזכות הזאת מנוצלת וממומשת היטב על ידי ההורים ואני יודעת, בתור רופאה מטפלת, שההורים מאוד נהנים מזה, וכמו שד"ר מורד אמר, נאלצים להשלים סכומים מאוד קטנים על המשקפיים.

ד"ר נועה-אלה דלמן: אולי זאת המלצה שיכולה להתרחב לשאר הקופות ולעזור.

דני דנון: סליחה רגע, שנייה.

דני דנון: כן בבקשה?

גבי קאופמן: גבי קאופמן, אופטיק דורון.

דני דנון: אתם עובדים עם קופה מסוימת?

גבי קאופמן: אנחנו זכיינים של קופת חולים כללית.

דני דנון: אוקיי, מה קורה אצלכם?

גבי קאופמן: קודם כל, מבחינת הקופה, אין לקופה שום החזר לטובת הילדים כמו שעושים במכבי.

גבי קאופמן: אני לא בטוח כרגע לגבי הסכום, הם יודעים שם יותר טוב מאיתנו, אבל זאת הדרך הנכונה.

גבי קאופמן: הדרך הנכונה היא שהקופות יממנו חלק יחסי מהמשקפיים עבור הילדים.

גבי קאופמן: משום שבכללית לא עושים את זה.

גבי קאופמן: ..

יהודה סקר: למה הם לא עושים את זה?

גבי קאופמן: למה?

גבי קאופמן: כסף.

גבי קאופמן: כי אין להם כסף, כנראה.

גבי קאופמן: אבל אנחנו החלטנו לעשות פרויקט על הנושא הזה בעצמנו, כי אנחנו מבינים את החשיבות, ומעניין שהדברים מתחברים אחד אל השני.

גבי קאופמן: אנחנו ממש בימים האלה עולים עם פרויקט ארצי של משקפיים לילדים, מסובסדים, מסגרות באיכות הכי גבוהה, עדשות הכי טובות, עם אחריות, עם החלפות למשך שנה.

גבי קאופמן: מה שנקרא, טיפול מלא והולם לילדים.

גבי קאופמן: אבל זו לא הדרך הנכונה.

דני דנון: מה יהיה המחיר לצרכן?

גבי קאופמן: אנחנו כרגע שואפים שהמחיר לצרכן יהיה 450 ₪ כולל הכל, כולל מסגרת, עדשות, אחריות לשנה, החלפה באם השתנה המספר, באם נשברו המשקפיים, כל הדברים האלה.

גבי קאופמן: כרגע הפרוייקט הוא בהקמה, זה מעניין שאנחנו עוברים במקביל על אותם הדברים.

גבי קאופמן: אבל זה לא נכון, כי אנחנו בדיוק עובדים, מה שנקרא, "על הקנטים" בלשון הרחוב.

גבי קאופמן: הקופות צריכות לממן את זה.

גבי קאופמן: כי אם הקופה של כללית, למשל, הייתה נותנת 400 ₪ על המשקפיים, אז הצרכן היה משלם 50 ₪.

גבי קאופמן: זה היה נפלא.

דני דנון: זה מה שצריך להיות.

שמחה סחר: אנו באגודה למען הילד בגיל הרך נוגעים בכל מה שקשור.

שמחה סחר: אז קודם כל, ליקוי ראיה הוא בעיה התפתחותית אצל ילד.

שמחה סחר: ילד שיש לו בעיית ראיה מתפתח פחות טוב מאשר ילד בנורמה.

שמחה סחר: אז זו קודם כל בעיה קשה ופתרון של בעיית ראיה זה דבר מאוד מאוד חשוב, כבר מלידה.

שמחה סחר: אני חושבת שהמדינה צריכה להשתתף כאן.

שמחה סחר: עם כל הפתרונות היפים וההתנדבויות, הסרנו מהמדינה כבר את כל האחריויות.

שמחה סחר: הגיע הזמן שהמדינה תחזור לתפקד כמדינה תומכת באזרחיה.

שמחה סחר: עד שנגיע למדינת רווחה, מהקפיטליזם שנפלנו עליו, זה כבר דבר אחר.

שמחה סחר: בינתיים יש דברים שהם חיוניים.

שמחה סחר: עיניים הם חיוניים יותר משיניים.

שמחה סחר: הרבה יותר חיוני.

שמחה סחר: אני מכירה ילדים, שעד שגילו את בעיית הראיה שלהם, פשוט חשבו שהם מפגרים, כי הם לא ראו, או לא ראו טוב.

דני דנון: תודה, שמחה.

דני דנון: אני גדלתי בתנועת בית"ר, שמחה, ולמדנו שבנושא החברתי המדינה צריכה לתת לכל אחד, לכל אזרח את חמשת המ"מים.

שמחה סחר: בנוער העובד למדנו את אותו הדבר.

דני דנון: בתנועת בית"ר ראש בית"ר אמר חמישה מ"מים, הוא אמר מזון, מעון מלבוש, מורה ומרפא.

דני דנון: הדברים הבסיסיים.

דני דנון: אנחנו נוסיף היום אולי את המ"מ השישי של משקפיים.

דני דנון: כולנו רוצים להוסיף.

דני דנון: זה במרפא, נכון.

דני דנון: בבקשה, יהודה.

יהודה סקר: שלום, יהודה סקר, ועד הורים ארצי.

יהודה סקר: אני, דרך אגב, אחד מאלה שהיה לו ראיה שש-שש, ולפני חמש שנים התעוורתי בעין אחת.

יהודה סקר: נושא המשקפיים מוכר לי באופן אישי.

יהודה סקר: יש לי בן דוד מאוד מבוגר בעיר מסוימת בארץ, הוא כבר לא עוסק בזה, הרווחים באופטיקה הם בין 300 ל - 400 אחוז.

יהודה סקר: אני לא יודע אם מישהו יכחיש אותי, אני לא יודע למה אדוני היו"ר, בפרסומים, אופטיקה הלפרין אומרים שאתה קונה אחד ומקבל שניים חינם.

יהודה סקר: אני לא כלכלן, למרות שהייתי מנהל אגף תקציב, לדעתי זאת שערורייה.

יהודה סקר: קופות החולים צריכות להרים את הכפפה.

יהודה סקר: הן לא עושות בדיקות ראיה לילדים...

דני דנון: הוא תיכף יגע בנושא הבדיקות, זה הנושא הבא.

דני דנון: בנושא של העלויות בלבד, בבקשה.

ציפי פרזס: שמי ציפי, אני מאופטיק דורון.

ציפי פרזס: אני חושבת שאנחנו צריכים קודם כל לעשות איזושהי הפרדה כאן.

ציפי פרזס: יש ילדים שצריכים משקפיים ויש ילדים שהם לקויי ראיה.

ציפי פרזס: אני לא בטוחה שמשרד הבריאות עושה את הכל כדי לפרסם להורים האלה שמגיע להם החזרים ממשרד הבריאות.

ציפי פרזס: קודם כל משם אנחנו צריכים להתחיל.

ציפי פרזס: יש מקום שנקרא "אופק לילדינו".

ציפי פרזס: אני מכירה כי הבן שלי הוא כבד שמיעה, אז אני מכירה גם את "אופק לילדינו".

ציפי פרזס: ומשרד הבריאות עושה כמיטב יכולתו לא להגיע למקומות האלה.

ציפי פרזס: אז קודם כל צריך לעשות את ההפרדה.

ציפי פרזס: קצת מוזר לי שאנחנו יושבים כאן ולא עושים קודם כל את ההפרדה בין משקפיים לבין ילדים שהם לקויי ראיה, שזה שני דברים שונים לחלוטין.

ציפי פרזס: אני חושבת שמכאן צריכה להתחיל איזושהי התייחסות, ואם את מ"אופק" אז זה המקום.

ציפי פרזס: מכאן צריך להתחיל הנושא הזה.

ציפי פרזס: אתם צריכים להבין, משקפיים עולים כסף, הרבה כסף.

ציפי פרזס: בלקויי ראיה אביזרים עולים הרבה יותר כסף.

ציפי פרזס: וגם לזה צריך שיהיה מימון ושזה יהיה בחנויות ושיהיה אפשר לתת מענה.

ציפי פרזס: לגבי המסגרות של מכבי וכל הכבוד למכבי על הדבר הזה, יש איזושהי תפיסה, ולכן אנחנו, אופטיק דורון, הרמנו את הפרויקט הזה, שבאים הורים לחנויות ואומרים "הילד ישבור, הילד יקלקל, תני לי רק משהו סתם כזה וכשזה יתקלקל נעשה חדש".

ציפי פרזס: גם במכבי זו קולקציה ספציפית מאוד שההורים יכולים לבחור מתוכה.

ציפי פרזס: אחד הדברים שגבי ואנחנו באופטיק דורון, כשהרמנו את הפרויקט הזה, אמרנו אוקיי, אופטיק דורון לא במקום הזה, אנחנו נלך לחפש את מה שהכי איכותי וננסה לעשות את זה על חשבוננו.

ציפי פרזס: אבל זה לא אמור להיות על חשבוננו, זה הרעיון.

דני דנון: תודה.

ד"ר נועה-אלה דלמן: אני רק רוצה לענות לך שבמכבי זה לא כל כך נכון, כי ההורים מקבלים החזר של 400 ₪, לא משנה איזו מסגרת.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: אני רוצה לעבור ברשות

דני דנון: כם לנקודה הבאה, האבחון, שקשורה לבעייתיות שקיימת היום בנושא האבחון.

דני דנון: יש לנו פה נייר מקיף אותו כתבה אתי מהמרכז למידע, ואני מבקש מאתי לסקור לנו בצורה ברורה את הליקויים במערך האבחון, שהוא לא קוהרנטי ולא מבוסס מספיק, ואני גם רוצה התייחסות שלך, ראיתי שיש סתירה בנתונים שונים שקיבלנו ממשרד הבריאות ואגודת הבריאות לגבי ההחמרה ביכולת הראייה של ילדי ישראל.

דני דנון: בבקשה אתי.

אתי וייסבלאו: אני אתחיל מהנושא של הבדיקות, כמו שנאמר, בגיל הרך 5% מהילדים סובלים מהפרעות ראיה שהן מולדות, בגילאי בית ספר זה מגיע ל30% מהילדים ואפילו יותר, שסובלים מהפרעות ראיה עד סוף התיכון.

אתי וייסבלאו: האבחון של הפרעות הראיה האלה הוא מאוד חשוב כי לפעמים הן סמויות לגמרי והן יכולות לגרום לבעיות, גם בתפקוד בבית הספר וגם בהתפתחות של הילד בגיל הרך.

אתי וייסבלאו: לפי ההמלצות של איגוד רופאי העיניים ילד אמור לעבור בדיקות ראיה 4 פעמים במהלך החיים שלו.

דני דנון: עד גיל 18?

אתי וייסבלאו: עד גיל 18, כן.

דני דנון: באילו שלבים?

אתי וייסבלאו: בלידה, סמוך ככל האפשר למועד הלידה.

דני דנון: וזה מבוצע, אבל לא בכל בתי החולים, נכון?

אתי וייסבלאו: נכון.

דני דנון: יש לנו נתונים בכמה בתי חולים זה לא מבוצע, או אחוזים?

אתי וייסבלאו: לא, אין לי נתונים בנושא הזה.

ד"ר יאיר מורד: בבתי החולים באיזור המרכז מבצעים, בפריפריה יש יותר בעיה.

דני דנון: למה זה לא נכנס?

ד"ר יאיר מורד: אין הנחיה גורפת של משרד הבריאות.

ד"ר יאיר מורד: זה הכל תלוי ביוזמה של רופא העיניים המקומי ורופא הילדים המקומי.

דני דנון: למה?

ד"ר יאיר מורד: בנושא הזה היה דיון במועצה הלאומית לנאונטולוגיה, שהיא מועצה של משרד הבריאות, והמועצה המליצה לחייב את כל בתי החולים לבצע את הבדיקה, ומשום מה, זה היה לפני כשנה, עד כה טרם יצאה הנחיה גורפת.

דני דנון: תיכף נשמע את משרד הבריאות.

ד"ר יאיר מורד: לדעתי, הבדיקה פשוטה, זמינה, והיא יכולה להציל ראיה וגם חיים של ילדים.

דני דנון: איך נקראת הבדיקה?

ד"ר יאיר מורד: בדיקת החזר אור.

ד"ר יאיר מורד: כל רופא יכול לבצע את הבדיקה, גם רופא ילדים, לא צריך רופא עיניים.

ד"ר יאיר מורד: הבדיקה מצילה ראיה וגם יכולה להציל חיים כאשר ילד נולד עם גידול בעין, זה גם דבר שאנחנו רואים.

ד"ר יאיר מורד: אפשר לאבחן את הגידול כבר בלידה, לטפל בו ולהציל את החיים שלו.

דני דנון: תודה.

דני דנון: כן אתי, בואי נמשיך בשלבים.

אתי וייסבלאו: כמו שנאמר, באמת הייתה המלצה של המועצה הלאומית לנאונטולוגיה בנובמבר 2009 לכלול את הבדיקה בין הבדיקות שמחויב בית החולים לבצע לנולד וההמלצה הזאת בטיפול משרד הבריאות, עדיין לא אומצה.

אתי וייסבלאו: בדיקה נוספת, בגיל 3, היא בדיקה מאוד חשובה כדי לאבחן ליקויי ראיה שנפוצים בגיל הרך.

דני דנון: בטיפת חלב.

אתי וייסבלאו: בטיפת חלב, אכן.

אתי וייסבלאו: ההנחיות של טיפת חלב בעניין הזה הן לא אחידות.

אתי וייסבלאו: הם נותנים אופציה בין שתי בדיקות, ברוב המקומות מבצעים את זה, בבדיקת ראיה בגיל 3, באמצעות לוח, בכמה מקומות לא עושים את הבדיקה הזאת ובוחרים בבדיקה אחרת.

אתי וייסבלאו: בכל מקרה, שיעור הכיסוי של הבדיקה הוא נמוך מאוד, בערך 50%.

אתי וייסבלאו: זה נמוך יחסית לבדיקות שאנו מכירים בטיפות חלב.

דני דנון: 50%, זה במגזרים מסוימים?

אתי וייסבלאו: אחת הבעיות של הנתונים שקיבלנו, היא שקיבלנו נתונים מאוד חלקיים ממשרד הבריאות בעניין הזה.

אתי וייסבלאו: גם קיבלנו נתונים לגבי שנה אחת בלבד, וגם היה להם קשה להפריד את זה לכל מני מחוזות.

אתי וייסבלאו: הם טענו שזה בגלל לוח הזמנים שלא אפשר להם לאסוף נתונים יותר מקיפים.

אתי וייסבלאו: השלב הבא, בטיפת חלב זה אמור להיות מבוצע פעמיים.

אתי וייסבלאו: בגיל שלוש ובגיל חמש או שש.

אתי וייסבלאו: גם בגיל חמש הכיסוי הוא עוד פחות נמוך מאשר בגיל שלוש, כלומר בסביבות 40%.

אתי וייסבלאו: בנוסף, יש בבית הספר שתי בדיקות.

אתי וייסבלאו: פעם אחת בכיתה אל"ף ופעם אחת בכיתה חי"ת.

דני דנון: על ידי מי?

אתי וייסבלאו: כרגע הבדיקה מבוצעת על ידי שירותי בריאות לתלמיד, זה כרגע על ידי האגודה לבריאות הציבור.

אתי וייסבלאו: שיעור הכיסוי של הבדיקה, לפחות בשנה האחרונה, היה מאוד גבוה, למעלה מ90%.

אתי וייסבלאו: מה שראינו, דבר ראשון, כבר ב2002 משרד הבריאות ביצע איזשהו מחקר במחוז הצפון שבדק את האמינות של הבדיקות ומצא שהיא לא מלאה, אבל מאז המחקר הזה, למעשה לא הוגשו המלצות למשרד הבריאות בעקבותיו.

דני דנון: בבדיקה שנעשתה, גילו שהילדים רואים פחות טוב או יותר טוב?

דני דנון: הנתונים שראינו פה, לגבי אחוז הילדים בעלי ליקוי ראיה, האם הבדיקה היא מראה שבסך הכל יש אחוז יותר גבוה?

אתי וייסבלאו: אני חושבת שלהיפך, יש יותר ילדים שהם "חיובי" בטעות.

דני דנון: אוקיי, יותר אופטימיים אנחנו צריכים להיות.

אתי וייסבלאו: דבר נוסף שהוא מאוד חשוב זה נושא המעקב.

אתי וייסבלאו: בבתי הספר יש בדיקה על ידי אחות, אם היא רואה שיש איזושהי בעיה בבדיקה היא מפנה לרופא, שולחת מכתב להורים ואומרת להם שהם צריכים לקחת את הילד לרופא עיניים.

אתי וייסבלאו: מה שקורה כרגע זה שהמעקב אחרי מה שקורה עם אותם ילדים הוא מאוד לקוי והבנתי ממשרד החינוך שיש בעיה בקשר בין האחיות שמבצעות את הבדיקה לבין המורות בכיתה.

אתי וייסבלאו: כלומר, אם יצאה איזושהי בעיה בבדיקה של ילד, המורה לא תמיד תדע על זה.

אתי וייסבלאו: היא לא תדע שאם היא תושיב אותו קרוב יותר ללוח או תעזור לו באיזשהו אופן זה יכול לעזור לו.

דני דנון: הבנתי.

דני דנון: עכשיו עשינו בדיקה בבית ספר וראינו ילד שיש לו בעיה.

דני דנון: מה קורה הלאה?

אתי וייסבלאו: אותו ילד מקבל מכתב על התוצאה של הבדיקה שלו.

אתי וייסבלאו: אני חושבת שהוא מקבל מכתב בכל מקרה, גם אם היא חיובית וגם אם היא שלילית, שאומר שהוא אמור לפנות לרופא עיניים, שיצאה בבדיקה בעיה והוא אמור לפנות עם זה לרופא עיניים.

אתי וייסבלאו: האחריות היא בפירוש על ההורים.

אתי וייסבלאו: אני הבנתי שגם למשרד החינוך וגם למשרד הבריאות יש קושי במעקב אחר הבדיקות האלה.

יהודה סקר: אין מעקב.

דני דנון: אוקיי, תודה.

אתי וייסבלאו: רציתי להוסיף שעל רקע מה שנאמר פה, וגם כיוון שהבדיקות מבוצעות 4 פעמים במהלך הילדות, ובעיות יכולות להתפתח גם בין אותם מועדים, חשוב מאוד להגדיל את המודעות, גם של הורים, גם של גננות , גם של מורים, לנושא של הפרעות ראיה ואילו שימנים יכולים להיות לכך, ובעניין הזה לא מצאנו שום פעילות של משרד החינוך ומעט מאוד דברים שמשרד הבריאות עושה.

דני דנון: תודה.

ד"ר נועה-אלה דלמן: רציתי לציין שגיל 3, כבדיקת סקרינינג ראשונה, עלול להיות קצת מאוחר מדי.

ד"ר נועה-אלה דלמן: במכבי, משנת 2005 עושים בדיקת סקרינינג רטינוסקופיה יבשה לילדים בגיל חצי שנה.

ד"ר נועה-אלה דלמן: בגיל חצי שנה, אם אתה מאבחן הפרעות ראיה גסות וגדולות, אתה יכול להתחיל לטפל בעין עצלה בחלון ההזדמנויות המתאים.

אתי וייסבלאו: אני לא רופאת עיניים ואני לא מתמצאת אבל אני יודעת שהבדיקה של רטינוסקופיה יבשה היא לא בדיקה לחלוטין אמינה.

ד"ר נועה-אלה דלמן: נכון, אבל היא עדיין עדיפה מאשר לא-כלום, ואם מוצאים איזשהו חשד לבעיה כזאת, אז מיד מפנים לרופא עיניים.

ד"ר נועה-אלה דלמן: בודקים בגיל חצי שנה.

אתי וייסבלאו: את מדברת על טיפות החלב של מכבי.

ד"ר נועה-אלה דלמן: אני מדברת על אופטומטריסטים.

ד"ר נועה-אלה דלמן: על פי ההנחייה של ד"ר סטולוביץ' ופרופ' טרייסטר במכבי, הלך מ2005, מי שעושה את הרטינוסקופיה היבשה זה או אופטומטריסט, או רופא עיניים לילדים.

ד"ר נועה-אלה דלמן: רק כסקרינינג, אני מדגישה, רק כסקרינינג גס.

ד"ר נועה-אלה דלמן: את הבדיקה שמעבר, אם מוצאים איזושהי הפרעה, עושה רופא עיניים לילדים.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני רוצה לבקש ממשרד הבריאות להתייחס לנושא הזה, ואחרי זה משרד החינוך.

דני דנון: משרד הבריאות, שמענו פה קודם את כל הסקירה, מה ההתייחסות שלך לנושאים השונים?

ד"ר ליזה רובין: מטבע הדברים, שיעור הילדים שיש להם בעיות ראיה עולה עם הגיל.

ד"ר ליזה רובין: הסתכלו סביב לשולחן, ראו כמה אנשים יושבים כאן ומרכיבים משקפים.

ד"ר ליזה רובין: אני לא יודעת כמה מרכיבים עדשות מגע.

ד"ר ליזה רובין: יש לי כאן לפחות שלושה שותפים, אם לא יותר סביב השולחן על מנת לעדכן את הנוהל של משרד הבריאות לגבי טיפות חלב ולעדכן את הבדיקות.

ד"ר ליזה רובין: בכוונתנו להוסיף בדיקת החזר אדום בטיפת חלב, בדיקה ראשונה בגיל חודשיים.

דני דנון: לפני טיפת חלב, למה בבתי חולים זה לא נמצא?

ד"ר ליזה רובין: הם צריכים גם כן.

ד"ר ליזה רובין: אנחנו פעלנו קודם לגבי בדיקות שמיעה.

ד"ר ליזה רובין: קשה לעשות את הכל בבת אחת, אני מודה.

ד"ר ליזה רובין: אנחנו הכנסנו השנה לסל הבריאות, לא בסל אלא בדרך אחרת דרך הסל, לעשות בדיקות שמיעה לכל הילדים במדינת ישראל.

ד"ר ליזה רובין: מה שנעשה במרכז לא נעשה בכלל הילדים ואת זה אנחנו עשינו השנה.

ד"ר ליזה רובין: אנחנו עכשיו עוברים לראיה.

ד"ר ליזה רובין: אני יושבת עם ד"ר יאיר מורד ועם נדין כאן על מנת לעדכן את מה שאנחנו עושים לגבי בדיקות ראיה.

ד"ר ליזה רובין: עכשיו, להבדיל משמיעה, אין בדיקת ראיה שבודקת את כל המרכיבים של ראיה בילוד, בדיקה טובה, יעילה ופשוטה, כבדיקת סקרינינג, אנחנו מדברים על בדיקות סקרינינג בהן צריכים לענות על קריטריונים מסוימים, אין כזה דבר בראיה, לעומת שמיעה שם יש כלי הרבה יותר יעיל וזמין, ולכן צריכים לעשות את מה שיש.

ד"ר ליזה רובין: זה דבר אחד, אנחנו עובדים ואנחנו מקווים, ונגיש בקשה לתוספות לתקציב שנוכל לקבל - גם זה דורש תקציב, הן לגבי אביזרים והן לגבי הדרכה של הצוות.

ד"ר ליזה רובין: דבר נוסף, כאשר עושים בדיקות בטיפות חלב אנחנו אכן תלויים בהיענות של ההורים.

ד"ר ליזה רובין: הבדיקות שנעשות בטיפות חלב בירושלים, טיפות חלב בחיפה, שם אני מכירה מקרוב, הן בדיקות יעילות.

ד"ר ליזה רובין: אנחנו מצאנו שהן מונעות אמבליופיה קשה, כאשר השוונו את זה לאוכלוסייה דומה.

ד"ר ליזה רובין: אנחנו רואים שהן יעילות, צריך להכניס אותן לסל ויש עלות.

ד"ר ליזה רובין: הייתה בקשה להכניס את הבדיקות האלה לסל והיא נדחתה.

ד"ר ליזה רובין: צריכים לנסות עוד פעם.

ד"ר ליזה רובין: בהיעדר תוספת לסל האבחון שאנחנו עושים לא יהיה הכי טוב.

ד"ר ליזה רובין: לפעמים צריך לעשות "סקונד בסט" ולא רק את הכל.

ד"ר ליזה רובין: במקומות שיש, הבדיקות הקיימות שעושים בגילאים צעירים יותר הן מעולות ולא נפסיק אותן, אבל צריך שלכלל ילדי ישראל יהיה משהו.

ד"ר ליזה רובין: לגבי בדיקות בגיל שלוש ובגיל חמש, אנחנו אכן תלויים בהיענות של הילדים ואני יודעת מהנתונים שאני קיבלתי ממכבי שמציעים את זה וזה מעולה, אבל שוב, ההורים צריכים להגיע.

ד"ר ליזה רובין: הם צריכים להגיע למקום אחר וכלל שמבקשים דבר כזה ההיענות יורדת, כי זה עוד טרטור, ההורים עובדים ויש להם דאגות נוספות והם חושבים שהילד בסדר.

ד"ר ליזה רובין: אנחנו צריכים להעלות את ההיענות, זה חלק מהפעולות שאנחנו צריכים לעשות.

ד"ר ליזה רובין: יש בדיקה בכיתה אל"ף, אנחנו צריכים לשפר את האיכות של הבדיקה ולכן עשו גם כן בדקו את הערך של הבדיקה.

ד"ר ליזה רובין: צריכים להקציב הקצאות להשתלמויות לאנשים שעושים את הבדיקות האלו, כדי שזה ישפר את איכות הבדיקה.

ד"ר ליזה רובין: לבדוק שהיא נעשית עם הכלים הנכונים ושמי שעושה את הבדיקה יודע איך לעשות אותה, מפני שהעיקרון הוא שאם הילדים הם קהל שבוי כאוכלוסיה בבית הספר, גם אם לא תפסנו אותם לפני שהם נכנסו לבית הספר, אפשר לתפוס אותם ב95% בבית הספר בכיתה אל"ף, וזו הסיבה שהבדיקה נערכת בכיתה אל"ף.

ד"ר ליזה רובין: רציתי להגיד משהו לגבי ילדים עם ליקויי ראיה.

ד"ר ליזה רובין: כל ילד שיש לו ליקוי ראיה מוכר על ידי רופא העיניים.

ד"ר ליזה רובין: אין ילד עם ליקוי ראיה שמוכר שלא עבר אצל רופא העיניים.

ד"ר ליזה רובין: אם אתם חושבים שיש צורך להעביר מידע לרופאי העיניים לגבי הזכויות של הילדים, אנחנו נפעל.

ד"ר ליזה רובין: הזכויות נמצאות באתר של המשרד, אבל ברור שתמיד אפשר לעשות משהו.

ד"ר ליזה רובין: אני אשמח לקבל את ההנחיות.

ד"ר ליזה רובין: שכחתי להגיד משהו לגבי חוזר מנכ"ל, לגבי רפקלס אדום, אנחנו יכולים וצריכים להעלות את זה לדיון, אני מסכימה, מפני שזה צריך להיעשות לא רק בגיל חודשיים אבל זה אחד מהפתרונות.

ד"ר ליזה רובין: אנשים שנמצאים בבתי החולים שלא עושים את זה טוענים שיש עליהם לחצים ושהם לא יכולים, טכנית, לעשות את זה בגלל כל מני סיבות.

ד"ר ליזה רובין: פתרון אחד הוא לעשות גם את זה בטיפת חלב, את זה אנחנו נעשה, ולגבי בתי החולים, זה עוד משהו שאנחנו צריכים לפעול להעביר זאת דרך חוזר מנכ"ל.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני רוצה לבקש מעירית לבנה ממשרד הבריאות, המפקחת על תחום הבריאות, אני חש שנושא המעקב הוא הנקודה החלשה.

עירית לבנה: אני רוצה להעלות שני דברים ברשותך.

עירית לבנה: הבעיה של טיפות חלב היא שהילדים לא מגיעים ולכן הם מגיעים למערכת החינוך ואז הם באמת קהל שבוי, אבל – הבדיקה נעשית וזה לא אשמת הבדיקה עצמה, כל שירותי הבריאות לתלמיד לא יכולים למצות את מה שהם היו רוצים.

עירית לבנה: ונכון שהאחיות עושות בדיקה, אנחנו שינינו, זו הייתה בדיקה של כמה ילדים וזה עבר לבדיקה בודדת, זאת אומרת, עשו תהליך של שיפור.

עירית לבנה: יש לקות אחת מאוד מרכזית.

עירית לבנה: כשילד מאובחן - הפתולוגים, ברור שהם מאובחנים.

עירית לבנה: כשילד מאובחן במשהו קל, מה שאין היום זו איזושהי הכוונה למערכת החינוך, למורה.

עירית לבנה: לא עם תוצאות כדי לא לשמור ולשבור את הנושא של סודיות, אלא פשוט להנחות את הצוות בהתאם לממצאים.

עירית לבנה: זה לא נעשה.

עירית לבנה: אולי זה נעשה ולא מספיק.

עירית לבנה: אני חושבת שזה קטע מאוד משמעותי, כי אנחנו מתייגים ילד "אתה תת הישגי", "אתה לא לומד" וכו', כי הוא לא רואה טוב או לא שומע טוב.

עירית לבנה: וזה קטע שצריך לגשר עליו.

עירית לבנה: לפני שש שנים עשינו מהלך עם ארבע הקופות ועם מועצת האופטומטריסטים וקראנו להורים, כי נניח שילד עבר בדיקה בבית הספר, האישור לא תמיד מגיע להורים וההורים לא עושים.

עירית לבנה: עשינו מהלך מאוד יפה חברתית, שנרתמו אליו ארבע הקופות ומועצת האופטומטריסטים והילדים הגיעו עם ההורים וזה עשה טוב לכולם.

עירית לבנה: אבל ההורים היו נוכחים בבדיקה עצמה ואז קיבלתי על הראש, והפסקנו עם זה מתוך ביקורת שהייתה.

עירית לבנה: אני חושבת שזה היה מהלך מחזק, כי הוא לא היה במקום, הוא היה מהלך מחזק שאנחנו פשוט הפסקנו אותו.

יהודה סקר: ממי קיבלתם על הראש?

עירית לבנה: קיבלתי ממשרד הבריאות על הראש, ואני אומרת את זה פה וחבל, ואני חושבת שאם יש עוד מהלכים כדי לחזק, ואם הפניה שלי יכולה להיות שלנו, להורים, לעשות איזשהו מהלך של מודעות גבוהה יותר ולאפשר באמצעות הקופות לעודד את זה.

עירית לבנה: זה אף פעם לא יהיה מיותר, זה רק יכול לעודד גם מודעות וגם ללכת, ונכון שאם הורה בא עם ילד זה גם מעורר אצלו מודעות לגבי הראיה שלו, זה איזשהו תהליך נכון.

עירית לבנה: מה שאני מבקשת פה זה הנושא של הקשר ויידוע, הכוונת הצוות, ואני אומרת שוב, תוך שמירה על פרטיות ואנחנו מחויבים לכל, אבל הכוונה לצוות לגבי ילדים מסוימים שאכן הם מזוהים, וזה במסגרת שירותי בריאות לתלמיד, ואני מוכנה לחזור, ואנחנו מוציאים נהלים חדשים עכשיו, יבחר ספק חדש לשירות לקראת שנה הבאה, וזה יצוין בזה, ובנוסף אני קוראת לחזור על העידוד למנהלים שיזכירו להורים, אבל זה תלוי גם בקופות וגם באופטומטריסטים, בואו למהלך משותף כדי שנגיע להשלמה של 100% ילדים מאותרים, מזוהים ומטופלים במידת האפשר.

עירית לבנה: באותו המהלך אז, כל הקופות כמעט והאופטומטריסטים הלכו לתרומה של משקפים כמעט בחינם, נדמה לי, לאותם ילדים שבמסגרת הזאת אותרו.

דני דנון: המהלך היה בתוך בית הספר?

עירית לבנה: לא, אנחנו נתנו מסמך להורים עם מוקד שירות של כל קופה והם ביררו לאן הם הולכים עם אותה רשת, כמו שנאמר פה, והם הלכו עם הילדים אחרי הצהריים, היה ספח הדרכה והוא נבדק, ומתחייבת איזושהי התייחסות.

עירית לבנה: זה מה שאנחנו מבקשים כי זה מה שמורה וגננת צריכה, לא מעבר לזה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: בבקשה, האגודה.

מרינה מאיר: שמי מרינה מאיר, אני מנהלת הדרכה מקצועית באגודה לבריאות הציבור שמכילה את שירותי הבריאות לבתי הספר משנת 2007, אנחנו נותנים את שירותי הבריאות לפי נוהל בריאות התלמיד של משרד הבריאות, וגם בדיקות הראיה בכיתות אל"ף ובכיתות חי"ת מתבצעות על פי נוהל משרד הבריאות, על פי כלי של משרד הבריאות ובדרך שמשרד הבריאות כתב בנוהל.

מרינה מאיר: אחיות בתי הספר מגיעות לבתי הספר ועושות את הבדיקה, לפעמים בתנאים מאוד קשים כי בבתי הספר, לצערי, אין כבר שנים, חדרי אחות ראויים.

מרינה מאיר: זה בהחלט תלוי בשיתוף פעולה עם מערכת החינוך, עם הכנה של בית הספר שנעשית באמת בהשקעה רבה של עבודה, על מנת שיסופק חדר שבו הלוח לא מסונוור, שיש מרחק של 5 מטרים בדיוק ושאפשר לעשות את הבדיקה, ומדובר בבדיקת סינון, לא בדיקת אבחון, חשוב מאוד שנזכור את זה.

מרינה מאיר: בדיקת סינון לא מאבחנת לקויי ראיה, היא מעלה חשד לליקוי ראיה ויש הבדל מאוד גדול בין לבוא למורה ולהגיד שיש חשד וכחלק מהתוצרים של הבדיקה יש "חיובי שגוי", שזה ילדים שאין להם ליקוי ראיה, שהתברר שהם לא לקויי ראיה, אז לכן, בזמן ביצוע הבדיקה בבית הספר, אין מקום לבוא למורה ולהגיד לה "הילד הזה לא רואה, תושיבי אותו שם או פה".

מרינה מאיר: זה לא הזמן.

מרינה מאיר: הזמן הוא כשיש אבחון כזה, וזה השלב הבא.

מרינה מאיר: האגודה לבריאות הציבור מיחשבה את כל הנתונים של בתי הספר, משהו שלא היה בעבר.

מרינה מאיר: יש איסוף נתונים על כיתות אל"ף וכיתות חי"ת.

מרינה מאיר: חלק מהבדיקה הוא בכך ששואלים את הילד ובודקים עם הילד אם הוא מרכיב משקפיים או סובל מליקוי ראיה.

מרינה מאיר: הילדים האלה לא נבדקים בבדיקת סינון כי אם יש כבר אבחנה של ליקוי ראיה אין טעם בבדיקת סינון.

מרינה מאיר: על כן הנתונים האלה נאספים באופן שיטתי, יומיומי, על ידי האגודה לבריאות הציבור, מוקלדים ונמצאים בתוך מסד נתונים ארצי.

מרינה מאיר: יש היום, בסיום השנה הזו, נתון שבו אפשר לראות כמה ילדים הרכיבו משקפיים לפני שבוצעה בדיקת הסינון באותה שכבת גיל.

מרינה מאיר: זה דבר אחד.

מרינה מאיר: דבר נוסף, יש איסוף מלא של הנתונים וכיסוי שלא היה כדוגמתו בעבר, של מעל 95% ילדים בכיתות אל"ף וכיתות חי"ת שנבדקו בשנת 2009.

מרינה מאיר: הנתונים האלה כולם מוקלדים, נאספו בצורה תקינה עם בקרות פנים, עם בקרה לנתונים, עם בקרה תמידית גם של משרד הבריאות על איכות הביצוע של הבדיקה וגם בקרות פנים בנקודות השונות.

דני דנון: מה לגבי השאלה באשר לאיכות הנתונים שסיפקתם?

מרינה מאיר: אני לא יודעת על בסיס מה אפשר לערער על נתונים, כשאלו הנתונים היחידים שנאספו בצורה יומיומית והוקלדו לתוך המערכת.

מרינה מאיר: אין לי מושג על מה מדובר.

מרינה מאיר: העבודה נעשית, היא מבוקרת על ידי משרד הבריאות, היא מבוקרת על ידי בקרות פנים.

מרינה מאיר: אנחנו מקבלים כ900 בקרות בשנה על העבודה של בריאות התלמיד, משהו שלא היה כדוגמתו בשום שירות אי פעם.

מרינה מאיר: אני חושבת שבמקום הזה אפשר לסמוך בהחלט על הנתונים שנאספו, מה גם שאין בעבר נתונים כאלה, שאפשר להשוות איתם בצורה שבה איסוף הנתונים נעשה ברמה יומיומית על ידי העובדים בשטח ומדווחים אונליין, לא בסוף השנה בדיעבד אלא כל יום יש דיווח, מה האחות עשתה, כמה היא בדקה, כמה ילדים היו בכיתה והרכיבו משקפיים, כמה ילדים סירבו להיבדק באותו יום, אם היו כאלה.

מרינה מאיר: מבחינת הנוהל, וכך נעשית גם העבודה בפועל, ילדים מקבלים שיחת הכנה בכיתה, ידוע של ההורים באמצעות מכתב.

מרינה מאיר: ההורה יודע שבימים הקרובים הילד ייבדק.

מרינה מאיר: הורה מקבל הזדמנות להתעניין.

דני דנון: יש לי שאלה אלייך.

דני דנון: מה ניתן לעשות טוב יותר בשירות שאתם נותנים?

מרינה מאיר: אני מיד אתייחס לזה.

מרינה מאיר: אני רק רוצה להסביר את התהליך.

מרינה מאיר: אחרי הבדיקה הילדים שעלה חשד שהם לוקים בראיה וצריכים בדיקת מומחה מקבלים מכתב ביד שבו מפורט שהילד נבדק בבית הספר ויש צורך לבדוק.

מרינה מאיר: מכאן האחריות עוברת להורים.

מרינה מאיר: נכון, אנחנו יודעים שיש הורים לא מעט שמתקשים לפנות למערכת ולעשות את הצעד הבא, וטוב יותר יהיה אם תהיה אפשרות לאחות לפנות ולהזכיר, ולשאול, ולנמק ולדבר באופן אישי עם ההורה ולהסביר לו את החשיבות של הדבר.

מרינה מאיר: השנה עשינו שיפור נוסף ועל מנת לאפשר לאחיות שלעתים קרובות לא נמצאות באותו בית ספר זמן ממושך, הן רושמות את כל ההפניות שנעשות בדף איסוף מיוחד.

דני דנון: תודה, אבל את חייבת לסיים.

דני דנון: בדקה, מה היית עושה טוב יותר?

מרינה מאיר: אני אומרת, מאחר והאחות רושמת לעצמה ברשומה מיוחדת שעיצבנו את כל הילדים שהיא מפנה לבדיקת ראיה, זה מאפשר לה לחזור גם בחופשות בית ספר ולהתקשר לאותם הורים ולשאול מה נעשה בנדון.

מרינה מאיר: השיפור הזה יאפשר להגיע עם מעקבים ליותר הורים מאשר נעשה בשנים האחרונות.

מרינה מאיר: אנחנו עובדים על זה.

דני דנון: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אולי אפשר לפנות למשרד הבריאות ולשאול, כי אני רואה במסמך שהוכן על ידי המ"מ, שבאמת יש פה טענות על פגמים באמינות הבדיקה שנעשית בבתי הספר וכמו שאמרה האחות הראשית פה של שירותי בריאות התלמיד, איך אפשר לערער על אמינות בדיקה שכתובה?

אורלי לוי אבקסיס: אולי משרד הבריאות ייתן לנו תשובה בנושא הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם לא יודעים לענות?

ד"ר ליזה רובין: אז נעשתה, כפי שציינתם, בדיקה שהיא בדיקה של "גולד סטנדרט", מומחה בעיניים.

ד"ר ליזה רובין: הבדיקה הזאת נעשתה.

ד"ר ליזה רובין: צריך, מול התוצאות של הבדיקות שהאחות עושה.

ד"ר ליזה רובין: עכשיו, אכן מיישמים.

ד"ר ליזה רובין: אחות עושה את הבדיקה.

ד"ר ליזה רובין: אם אתם רוצים להעמיד רופא עיניים לעשות את הבדיקות, אז העלות שונה.

ד"ר ליזה רובין: יש אחות, היא נמצאת בבית הספר, היא עושה את זה.

ד"ר ליזה רובין: קיים שירות בריאות לתלמיד שמזה שנים עושה את הבדיקה.

ד"ר ליזה רובין: אפשר להעלות שינויים כל הזמן.

ד"ר ליזה רובין: כרגע הדגם שבו זה נעשה והתוצאות הן לא רעות לגבי הבדיקה.

ד"ר ליזה רובין: צריך לקבוע רף שהם מקובלים על אנשי המקצוע והיום בדיקות עיניים צריכות להיעשות על ידי רופא עיניים או במקרה הזה, בבתי ספר, על ידי אחיות בכיתות אל"ף, ולכן גם לנו יש כלי, כפי שמרינה אמרה, בודקים אם עומדים בתנאים האלה, ואיך מבצעים את בקרת האיכות ומדי פעם צריך לעשות, כפי שנעשה, עבודה מדעית הבודקת מול "גולד סטנדרט", שזו בדיקה שקשה הרבה יותר לעשות מפני שהילדים צריכים להיבדק פעמיים, הם צריכים להיבדק פעם על ידי מישהו שהוא הכי טוב לבדיקה, ופעם שנייה על ידי מי שבודק אותם באופן רגיל.

אורלי לוי אבקסיס: אבל במסגרת שירותי הבריאות לתלמיד, הם מבחינתם עושים את מה שמוטל עליהם בצורה טובה?

אורלי לוי אבקסיס: זה מה שאני רוצה לדעת.

ד"ר ליזה רובין: הם עושים את הבדיקות והם מדווחים, כן, ויש ביקורת על הצורה שבה הם עושים את זה, והם עושים את זה בסדר.

ד"ר ליזה רובין: לגבי המעקבים, מה עושים עם הבדיקה, אם ההורה מקבל הודעה, זו כבר בעיה.

ד"ר ליזה רובין: שני שליש מהילדים הם עם בדיקת סינון לא תקינה ואין להם בעיה.

ד"ר ליזה רובין: שלושים אחוז בערך, עד קצת יותר, תלוי בגיל, יש להם בעיה.

ד"ר ליזה רובין: ההורה צריך לקחת את הילד ולהביא אותו לרופא עיניים לבדיקה.

ד"ר ליזה רובין: צריכים לנג'ס לו, האחות צריכה לטלפן, אבל האחריות מוטלת על ההורה, כאשר הוא מקבל הודעה לפעול בהתאם.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני רוצה לבקש ממוריה אשכנזי, האחראית על אחיות בריאות הציבור טיפות חלב.

מוריה אשכנזי: אני מתייחסת לכל הנתונים שדיברו עליהם עכשיו.

מוריה אשכנזי: דיברתם על העלויות.

מוריה אשכנזי: בעלויות, למעשה, מדובר רק על האנשים שיש להם את הכרטיס המשלים, בעלי היכולת.

מוריה אשכנזי: לאוכלוסייה כולה, כמאגר אחד ישיר, אין דבר כזה.

מוריה אשכנזי: לא קיים, כי מי שיש לו את הכרטיס המשלים יש לו גם את הכסף לביטוח המשלים ויש לו את האופציה לרכוש את המשקפיים גם בעלות קצת יותר גבוהה מאשר משפחה שאין לה יכולת בכלל.

מוריה אשכנזי: מדובר פה במניעה, שהרפואה המונעת היא הבסיס הראשון לאיתור מומים מולדים וכמובן שבין היתר זה גם לקויי ראיה.

מוריה אשכנזי: זה מתחיל בטיפת חלב, נכון שהניסיון שהוא כרגע בירושלים ובחיפה לגבי בדיקת הרטינוסקופיה זה ניסיון חלקי, וזו בדיקה שכנראה תכנס, אני מקווה, בתוך תחנות טיפות החלב, בתקופה שקבוצות הגיל והאמהות מגיעים לטיפות חלב, מה שאחרי גיל שלוש מאוד קשה לזמן אותם כי האמהות עובדות והילדים נמצאים כבר במסגרות חינוכיות שהם לא כל כך מגיעים, מבחינת ההיענות.

דני דנון: ומי יעשה את הרטינוסקופיה?

מוריה אשכנזי: אני לא מייצגת פה את משרד הבריאות.

מוריה אשכנזי: מצידי שיכניסו לשם אופטומטריסט מקצוען שיעשה את הדבר.

מוריה אשכנזי: אני מסתכלת על הטבלה.

מוריה אשכנזי: אני מוכרחה לציים שבשנת 2003 למעשה חלה ירידה תקציבית במימון של בריאות התלמיד, והתחיל מהלך של פיטורי אחיות.

מוריה אשכנזי: אם היה יחס של החוק, של 1500 תלמידים בבי"ס, אז זה הפך להיות, לאט לאט זה עלה והגיע כיום ל5000.

מוריה אשכנזי: אחות שהייתה עפם, כולכם בטח זוכרים את האחות בירוק עם הצווארון הלבן שבאה לכיתה, ובין היתר מזכירים לי תמיד את בדיקת הכינמת, אז גם את זה היום אין, והיא אינה האחות הזאת, היא אינה.

מוריה אשכנזי: מספר האחיות הולך ופוחת מאחר והתנאים שלהם הפכו להיות בלתי נסבלים.

מוריה אשכנזי: השלט של הרפואה המונעת בבית הספר, שהאחות צריכה לעבוד לפי נוהל, אבד עליו הכלח.

מוריה אשכנזי: אתמול עשיתי סקר בין האחיות.

מוריה אשכנזי: לאחיות אין חדר אחות כי באיזשהו מקום ראו שהאחות לא מגיעה, אז לקחו את החדר.

מוריה אשכנזי: האחיות נאלצות, אפ מדברים על איכות ועל מספרים, אז לדעתי, ואני לא משרד הבריאות ולא מקבלת את הנתונים היומיומיים שמועברים בפקס, ואתם כולכם הורים ואין פה כרטיס בריאות מסודר שלכל ילד יש את הרצף מטיפת חלב עד כיתה י"ב, אין את זה היום, זה הופך בפקס ומטייל בכל מני מקומות, כך שגם המחשוב הזה, אני לא יודעת אם הוא גם פי שלושה מאשר האמת לאמיתה.

מוריה אשכנזי: האחיות עושות את הבדיקות בפרוזדורים.

מרינה מאיר: הדו"ח עובר בפקס כמו בכל המערכות האחרות.

מוריה אשכנזי: האחיות עושות את הבדיקות.

מוריה אשכנזי: אין חדר אחות.

מוריה אשכנזי: או שמחפשים חדר ספורט מאולתר, או כיתה מאולתרת, או פרוזדור, או מקלט או ספריה, או כל מקום אחר, גם חדר המנהל וחדר המורים.

מוריה אשכנזי: זאת אומרת שמבחינת האופציה לתת לתלמיד את הפרטיות שלו, הוא בן אנוש הילד הזה, לתת לו את הפרטיות שלו, אפילו להתמודד עם אותו לוח שממנו הוא צריך לקרוא את המספרים, אולי הוא נבוך, אולי הוא מפחד להיחשף בכך שהוא לא רואה – אין את זה.

מוריה אשכנזי: כי אם זה נעשה בפרוזדור אז גם החמישה מטרים האלה לא רלוונטיים כי יש לך את כל הגירויים החיצוניים שישנם.

מוריה אשכנזי: המגמה כאן הייתה, בשביל להתהדר במספרים האלה, שאני באמת לא משרד הבריאות בשביל שאלך ואבדוק, אבל אני מבינה יש אי אמינות בנתונים, זה מתחייב בכל המקומות בהם נדרשים לעבוד על פי נוהל.

מוריה אשכנזי: אני אומרת עוד פעם, הבדיקה הזאת חייבת להיות בראיה ממלכתית, לא מפולגת בין קופות, כי אם אני הולכת לכיתה ויש לי אוכלוסייה שבויה של 40 תלמידים, אני לא עושה אפליה למי יש כרטיס מושלם ולמי אין כרטיס מושלם, אני מגיעה באוכלוסייה שלי לכל מקום, זו אוכלוסייה, שגם אני בתור אחות בית ספר מכירה את המשפחה, מכירה את התלמידים, יש לי קשר הדוק עם ההורים, אני נמצאת בתוך מסגרת גם בתוך בית הספר, מכירים אותי.

מוריה אשכנזי: היום אותה אחות מגיעה, היא כבר הייתה והיא סימנה וי.

מוריה אשכנזי: ואני אגיד לך מה עוד יש פה.

מוריה אשכנזי: יש פה גם ראיה של כדאיות כלכלית.

מוריה אשכנזי: כי אם הוא לא יעמוד בדרישות שלו, אז גם ינכו לו מהתקציב שהוא מקבל, גם מהתקורה וגם מהתקציב השנתי שיש לו.

מוריה אשכנזי: מצלצלים לאחיות, "כמה הספקת היום?".

מוריה אשכנזי: יש פה דברים מזעזעים שאנחנו שומעים וזה לא היה עד שהשירות הזה הופרט.

מוריה אשכנזי: זה מחדל שאני פונה אליך אישית, אנא, פנה לראש הממשלה שהוא גם משמש כשר הבריאות, שיחזיר עטרה ליושנה, מפני שהיום, אפילו אם יבוא קבלן חדש, אין אחיות.

מוריה אשכנזי: אני יכולה להעיד עכשיו בעפולה, מתוך שש אחיות מוסמכות עזבו עכשיו את המערכת ארבע.

דני דנון: תודה, בקצרה בבקשה, אנחנו מוכרחים לסיים.

דני דנון: בבקשה, נציג אחד שידבר מארגוני האופטומטריסטים.

יגאל גוטמן: שמי יגאל גוטמן, אני מייצג את מועצת האופטומטריסטים.

יגאל גוטמן: אנחנו שומעים פה הרבה דברים, מה ניתן לעשות ואיך צריך לעשות.

יגאל גוטמן: אני רוצה לדבר על מה שכבר נעשה ובוטל.

יגאל גוטמן: אני מתייחס להסכם, הסדר שהיה עם משרד החינוך, שדיברה עליו עירית לבנה, שעבד יוצא מן הכלל.

יגאל גוטמן: יצאנו מתוך נקודת הנחה שילדים עד כיתה אל"ף נבדקים ממילא על ידי קופות החולים.

יגאל גוטמן: הפרויקט שלנו היה לקחת את כל שאר תלמידי בתי הספר.

יגאל גוטמן: עשינו את זה שנתיים ולדעתי זה היה מוצלח מאוד.

יגאל גוטמן: מועצת האופטומטריסטים כינסה את כל חבריה, נתנה להם הדרכה ורענון לגבי בדיקות ילדים, הטפסים הגיעו מבית הספר אל האופטומטריסט, האופטומטריסט בדק והחזיר את זה, אם היו ליקויים זה הלך לאינסטנציות של רפואה וכו'.

אורלי לוי אבקסיס: בדקתם טפסים, לא ילדים?

יגאל גוטמן: איזה טפסים בדקנו?

אורלי לוי אבקסיס: אמרת שהגיעו הטפסים אליכם.

אורלי לוי אבקסיס: הילד עם הטופס?

אורלי לוי אבקסיס: זה מה שאני רוצה לשאול.

אורלי לוי אבקסיס: אם לא עשיתם איזה סקר ובדקתם.

אורלי לוי אבקסיס: אופטומטריסטים בדקו את הילדים במהלך השנתיים האלה, את כל הילדים, לפחות בקבוצת גיל הספציפית הזו?

יגאל גוטמן: תלמידי בתי הספר עד כיתה אל"ף נבדקו על ידי קופות החולים, עם שאר תלמידי בתי הספר הסידור היה שבהנהלת בית הספר היו הטפסים הריקים, התלמיד קיבל את הטופס, הגיע אל האופטומטריסט עם הטופס, האופטומטריסט עשה לו את הבדיקה, מילא את זה, וזה עבד יוצר מן הכלל.

דני דנון: מתי זה היה?

עירית לבנה: רגע, הייתה פניה שניסחנו כשרונית תירוש הייתה המנכ"לית, הייתה פניה של עמוד אחד מסודר, בה ביקשנו ממנהלי בתי הספר לציין את ההורים להעביר, והורה הורה לקח את הילד.

עירית לבנה: היה פשוט טופס מסודר.

עירית לבנה: צריך להדגיש, זה היה משלים, שלא תחשבו שדיברנו על לקויות.

דני דנון: מתי זה היה וכמה אחוז נבדקו?

יגאל גוטמן: לא צריך להמציא את הגלגל מחדש.

יגאל גוטמן: במדינת ישראל תמיד צריך להמציא את הגלגל.

יגאל גוטמן: זה דבר שעבד, זה דבר שמועצת האופטומטריסטים התנדבה אליו, יש לנו פריסת אופטומטריסטים בכל הארץ כפי ששמעתם.

יגאל גוטמן: הבדיקות האלה נעשו חינם לתלמידי בתי הספר.

יגאל גוטמן: זה עבד שנתיים, לשביעות רצונם של כולם לדעתי.

יגאל גוטמן: אני לא יודע מה קרה ולמה זה הופסק.

יגאל גוטמן: יש לי תחושה שזה קרה בעקבות החלפת השר.

יגאל גוטמן: לא יודע, זה כנראה לא מצא חן בעיני מישהו.

יגאל גוטמן: אפשר לחזור לזה.

יגאל גוטמן: אנחנו מוכנים לעשות את זה בהתנדבות.

יגאל גוטמן: אין שום סיבה שתלמידי בתי הספר לא יקבלו בדיקות ראיה, ואנחנו מוכנים לעשות את זה חינם וברמה גבוהה.

דני דנון: תודה.

מני בן-חיים: אני חייב להוסיף משהו על הדברים שלו.

מני בן-חיים: יש פה משהו אבסורדי וחבריי רופאי העיניים יסכימו איתי, שאחות טיפת חלב תבדוק ילד בגילאים מאוד מוקדמים, בגילאים שהראיה היא קריטית, כאשר יש אנשי מקצוע אחרים שקיימים בשוק.

דני דנון: אבל ברור לך שיש פה עניין של עלויות.

דני דנון: הרי הם הוציאו את האחיות, לא כי הן לא היו טובות אלא כדי לחסוך כסף.

דני דנון: אתה חושב שיביאו עכשיו אופטומטריסט לבתי הספר?

דני דנון: ההצעה שהוצעה קודם על ידי עמיתך היא הצעה הגיונית יותר, שללא עלות ניתן להפנות תלמידים כמשהו תומך.

דני דנון: אבל בתור בדיקת בתי ספר זה לא יקרה לא על ידי רופא ילדים, שזה היה הכי טוב, ולא על ידי אופטומטריסט, זה יקרה על ידי אחות בית ספר או השירותים שהיום עוזרים בבתי הספר.

דני דנון: אני רוצה בבקשה נציגות של רופאי העיניים, בבקשה בקצרה.

פרופ' פנחס נמט: שמי פרופ' פנחס נמט מקופת חולים מאוחדת.

פרופ' פנחס נמט: דיברו הרבה מאוד על בתי הספר.

פרופ' פנחס נמט: הנקודה היא קריטית לפני בית הספר, באמת עד גיל ארבע-חמש, כפי שהציעו קודם, הבעיה היא שהעלות היא מאוד נמוכה, גם בטיפות חלב וגם בגנים.

פרופ' פנחס נמט: יש לי הצעה מסוימת שכבר העליתי בעבר והיא לא נבנתה.

פרופ' פנחס נמט: לכל ילד יש פנקס חיסונים.

פרופ' פנחס נמט: כל ילד מגיע לפני בית הספר עם פנקס החיסונים שלו כשהוא מלא.

פרופ' פנחס נמט: צריך להוסיף משבצת אחת בפנקס החיסונים והיא תמולא לפני ההגעה לבית הספר.

פרופ' פנחס נמט: בצורה כזאת נוכל להבטיח שכל הילדים שמגיעים לבית הספר עברו את הבדיקה.

פרופ' פנחס נמט: ישנה כמובן הבעיה של איכות הבדיקה.

פרופ' פנחס נמט: אני יודע שהיום, למשל, בגני ילדים, יש אחות מיומנת שעוברת ועושה את הבדיקות לילדים האלה.

פרופ' פנחס נמט: היום יש פחות אחיות בנושא הזה אבל גם בטיפות חלב וגם בגני הילדים, הילדים האלה ילכו להיבדק, ורצוי שיבדקו כמה שיותר מוקדם.

פרופ' פנחס נמט: כפי שציינו קודם, ישנה הבדיקה רטינוסקופיה יבשה שעושים בגיל מוקדם, רצוי לעשות אותה.

פרופ' פנחס נמט: אני לא יודע אם זה בר ביצוע כי בשנה שעברה, למשל, נולדו בארץ 169,000 ילדים.

פרופ' פנחס נמט: לכסות בכל שנה מספר כזה של ילדים קצת קשה בבדיקה הזו.

פרופ' פנחס נמט: אם זה ניתן, מה טוב.

פרופ' פנחס נמט: לעומת זאת, בדיקה על ידי אחות בכל טיפת חלב או בגן, בר ביצוע, כך שאני חושב שזו אחת השיטות להגיע להיענות כמעט מלאה.

דני דנון: תודה רבה.

ד"ר יאיר מורד: אם אני יכול להוסיף, אני רוצה לברך את האופטומטריסטים על היוזמה, ואנחנו לא צריכים לדבר פה על יוזמות פילנתרופיות.

ד"ר יאיר מורד: אנחנו צריכים שכל ילדי ישראל יקבלו את השירות הרפואי הזה בצורה מסודרת, באחריות של המדינה ולא באחריות טוב ליבו או רצונו של כל גורם אחר.

ד"ר יאיר מורד: לכן חייבים לחזק את הבדיקות שנעשות באופן מסודר בטיפות החלב על ידי אחיות מיומנות.

ד"ר יאיר מורד: הנושא הזה, לצערי, הולך ונשחק עם השנים, ואני חושב שאני בתור ילד קיבלתי שירות יותר טוב ממה שהילדים שלי מקבלים, ואני לא יודע מה יקרה לנכדים שלי.

דני דנון: תודה.

נדין הולנדר: אני נדין הולנדר, מנהלת עמותה לחקר בריאות העין, עמותת "לראות".

נדין הולנדר: אנחנו עוסקים הרבה בכל הנושא של מודעות וקשר בין כל הגורמים שיושבים פה, ואני שמחה שד"ר ליזה רובין, עירית לבנה וד"ר מורד יושבים פה.

נדין הולנדר: אנחנו כינסנו ועדה משותפת כדי לטפל בנושא ואני מברכת אותך, חבר הכנסת, שגם הכנסת תיקח את זה תחת חסותה כי אנחנו כעמותה יכולים רק ליזום, מאוד חשובה התמיכה שלכם.

נדין הולנדר: אני רק מבקשת תמיכה בנושא חודש מודעות לבריאות העין.

נדין הולנדר: עמותת לראות יזמה, יחד עם משרד הבריאות, משרד החינוך וכל קופות החולי את חודש בריאות העין, בחודש אוקטובר בשנה שעברה.

נדין הולנדר: אנחנו מעלים את המודעות של כל הציבור ואני מבקשת מכולם פה, סביב השולחן, לשתף פעולה גם בחודש אוקטובר הקרוב כשנפנה אליכם.

נדין הולנדר: זו הדרך, באמצעות יחסי ציבור, באמצעות התקשורת, להעלות את המודעות ושההורים ייקחו את הילדים לבדיקה.

דני דנון: תודה רבה, אנחנו חייבים לסיים.

דני דנון: אני רוצה לסכם ולומר מספר דברים.

דני דנון: ברור לכולנו שהנושא הוא מהותי, הוא נושא חשוב, וגם שמדובר בכשל, יש פה כשל של מספר גורמים, כשל שמוביל למצב בלתי אפשרי שילדים לא מאובחנים בזמן.

דני דנון: אני מקריא כרגע את החלטת הסיכום.

דני דנון: הוועדה לזכויות הילד קוראת למשרד הבריאות לערוך בדיקת עלויות של הכללת משקפי ראיה לילדים בסל הבריאות.

דני דנון: ברור לכל שראית הילדים כלולה בבריאות הילדים.

דני דנון: הוועדה תפנה לסגן שר הבריאות, הרב ליצמן, ותעבוד איתו בשיתוף פעולה על מנת לקדם את הנושא.

דני דנון: הוועדה קוראת למשרד הבריאות לחייב בדיקת החזר-אור בכל בתי החולים.

דני דנון: משרד הבריאות חייב לקבוע קריטריונים ברורים לבדיקות עיניים בכל שלבי ההתפתחות תוך מתן דגש על אחידות הבדיקה והאבחון.

דני דנון: הוועדה קוראת למשרד החינוך והבריאות לשפר את המעקב אחר הטיפול בילדים שאובחנו כלקויי ראיה בבתי הספר וליצור סטנדרטיזציה של הנושא.

דני דנון: הוועדה ממליצה שייבנה מנגנון שבו כל תלמיד, טרם כניסתו לבית הספר היסודי, יעבור בדיקה מקצועית.

ד"ר מיקי דור: ניסינו להעביר את זה.

ד"ר מיקי דור: ללא חקיקה אנו לא נוכל לחייב, גם לא עירית ולא משרד החינוך.

ד"ר מיקי דור: רק חקיקה שתחייב בכניסה לבית הספר פנקס חיסונים מסודר ובכללו בדיקת ראיה, תאפשר ביצוע של הדבר הזה.

ד"ר מיקי דור: אנחנו הצענו את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם תתמכו בהצעת חוק כזו?

ד"ר מיקי דור: אני לא יכול לדבר בשם סגן השר אבל הדרג המקצועי יתמוך.

דני דנון: אנחנו נוסיף להצעת ההחלטה שהוועדה ממליצה ותקדם את המנגנונים בהם כל תלמיד, טרם כניסתו לבית הספר, יעבור בדיקה מקצועית.

דני דנון: אני מודה לכולם, הישיבה נעולה.