הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 81, 2010-03-24 09:00

יואל חסון: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

יואל חסון: אני רוצה להזכיר לכולם שמדובר בשידור חי בערוץ הכנסת.

יואל חסון: הישיבה בנושא בקשה לחוות דעת מבקר המדינה, על פי סעיף 21 לחוק מבקר המדינה, בנושא:

יואל חסון: הקמת חדר מיון בבית החולים ברזילי באשקלון.

יואל חסון: אני קודם כל רוצה לומר מספר דברים בתחילת הדיון על מהות הדיון ומהותה של הוועדה לביקורת המדינה.

יואל חסון: הנושא הנוכחי הוא דיון קלאסי והכרחי לדיון בוועדה לענייני ביקורת המדינה, שתפקידה המרכזי הוא לבחון תהליכי קבלת החלטות ברשות המבצעת ובגורמים הקשורים לה – קרי הממשלה.

יואל חסון: אני חייב לומר, גם מהדברים שלמדתי בימים האחרונים וגם מחומרים שראיתי ומהתרשמותי הכללית, ההחלטה על בניית חדר המיון הממוגן בבית החולים "ברזילי" היא החלטה שבאופן רגיל הייתה אמורה להיות פשוטה לגמרי, מקצועית לחלוטין, עוד סעיף בסדר היום של ממשלת ישראל ולא משהו שהיה צריך להיות יוצא דופן ובטח לא כפי שיצא.

יואל חסון: זאת במיוחד לאור העובדה שהדיונים גם על שדרוג בית החולים ועניין המיגון באותו בית חולים כבר נידונו המון שנים על סדר היום של ממשלות שונות ושל משרד הבריאות לאורך זמן.

יואל חסון: ההחלטה שהתקבלה היא בעיני החלטה שהייתה אמורה להתקבל משיקולים מקצועיים בלבד והפכה להיות החלטה שקשורה לענייני פוליטיקה וקואליציה.

יואל חסון: זה הביא בסופו של דבר לתהליך משובש של קבלת החלטות בנושא מקצועי.

יואל חסון: מטרת הדיון הזה להבין את תהליך קבלת ההחלטות ואת העיסוק בכך בשנים האחרונות, לשמוע את דברי הנציגים השונים, להבין וללמוד איך וכיצד התוצר הסופי שהגיע לממשלת ישראל אכן הגיע.

יואל חסון: אני מדבר כמובן על הדיון בממשלה.

יואל חסון: אני חייב להתייחס לדבריו של סגן שר הבריאות יעקב ליצמן, שטען שההחלטה שהתקבלה בממשלה הנוכחית זהה להחלטה שהתקבלה על ידי ממשלת אולמרט.

יואל חסון: יש בידי מסמכים, שאחד מהם פורסם ב-"מבט" בערוץ הראשון על ידי קטי דור, שמוכיחים שלא הייתה החלטת ממשלה בעניין מעולם עד לישיבת הממשלה האחרונה שהייתה.

יואל חסון: המסמך שחתום על ידי עוזי קרן, יועץ ראש הממשלה להתיישבות שכנראה ניהל את העיסוק בתחום, נאמר בו בצורה ברורה ומוסכמת שהקברים המדוברים יועתקו.

יואל חסון: הייתה וועדת רבנים וכל מי שהיה צריך לעסוק בעניין הזה כדי להיערך להעתקת הקברים המדוברים.

יואל חסון: מדובר בבית קברות מהתקופה הרומית שנמצאו בו קברים מפוארים של פגאנים לצד קברי ביזאנטיים וכולי.

יואל חסון: מהמסמכים משתמע בפירוש שהיה ברור לחלוטין שהממשלה וגורמי המקצוע דאז הסכימו שהדבר הנכון ביותר שיש לעשות זה להעתיק את הקברים ולבנות את חדר המיון במקום המקורי המיועד לו.

יואל חסון: לא הייתה החלטת ממשלה בעניין.

משה גפני: אתה מדבר על ממשלת אולמרט?

משה גפני: אז למה השר לשעבר כהן אמר לי משהו אחר?

יואל חסון: יש לי מסמכים ברורים שמוכיחים שבניגוד למה שנאמר לא הייתה החלטת ממשלה.

יואל חסון: אני קורא את כלל המסמך, לא הייתה החלטת ממשלה.

משה גפני: אבל הייתה החלטה.

יואל חסון: אני אומר בצורה ברורה, ככל שהדיון יתקדם אתה תשמח לגלות שאין חלוקה של אופוזיציה - קואליציה, אלא אנחנו באים ממקום ענייני של החלטה מקצועית ששובשה על ידי עניינים פוליטיים.

יואל חסון: סגן השר ליצמן אמר במפורש שאם לא יקבלו את ההחלטה הוא יתפטר מהממשלה – ואתה יודע טוב מאוד מה המשמעות של זה.

יואל חסון: אני אומר שוב, אנחנו רוצים לבחון את ההליך המקצועי, ובממשלה הקודמת לא התקבלה ולא הייתה החלטת ממשלה.

יואל חסון: ישיבת הממשלה האחרונה קיבלה החלטת ממשלה, ויש הבדל בין החלטת ממשלה לבין דיוני ממשלה.

יואל חסון: הייתה הסכמה והבנה היכן ייבנה חדר המיון, גם מבחינה הלכתית הייתה הכרה שהקברים יועתקו ולא חדר המיון יועתק.

יואל חסון: כדי להתחיל את הדיון אני רוצה לשמוע את המנהל הכללי של משרד הבריאות.

יואל חסון: אני מבקש מדוקטור חי-עם לתאר לנו מתחילת הדרך, שבה הוא נכנס לתפקידו, את כל התהליכים שהיו בינך לבין סגן השר או גורמי מקצוע בתוך המשרד ובמשרדי הממשלה השונים, כולל משרד ראש הממשלה, עד לרגע זה.

איתן חי-עם: אני מנהל כללי של משרד הבריאות כבר כשמונה חודשים, לא נחשפתי לבעיה ביומי הראשון בעבודה.

איתן חי-עם: אני מניח שאני קצת מושפע מכך שאני תושב עוטף עזה וחשוף ל-"צבע אדום".

איתן חי-עם: כשנחשפתי לסיפור ישבתי לא מעט פעמים עם כבוד סגן שר הבריאות הרב ליצמן, היו לנו שיחות ענייניות והגענו למצב שבו שתי תפיסות עולם מהותיות לא יכולות להתחבר.

איתן חי-עם: לתפיסתי, יש משמעות פחותה הרבה יותר – ואפשר לשפוט אותי ערכית על כך – לקברים לעומת חשיבות החיים.

איתן חי-עם: אצל הרב ליצמן, חשיבות הקברים והאם הם של יהודים או לא, הם בסדרי גודל שונים מאוד משלי.

איתן חי-עם: הרב ליצמן לא יכול מתפיסתו להסכים איתי ואני מתפיסתי לא יכול להסכים איתו.

איתן חי-עם: חילוקי הדעות הגיעו לסוג של הקצנה, הרב ליצמן גם אמר בממשלה שזה לא משנה איזה סוג קברים זה כי גם אם מדובר מקברי נוכרים עלולה להיווצר בעיה.

איתן חי-עם: אני הסברתי לו את עמדתי והוא לא קיבל אותה - וזו זכותו.

איתן חי-עם: אני הסברתי שלושה פרמטרים.

איתן חי-עם: הפרמטר הראשון הוא העלויות, שכפי שהציג לנו מר יהודה רון האחראי במשרד על הבינוי אמורות להיות תשעים מיליון שקלים.

איתן חי-עם: יש בכך שינוי מפני שהדולר ירד והיו שינויים ותוכניות, וירדו כעשרה מיליונים.

איתן חי-עם: אותם תשעים מילוני שקלים הם הדלתא.

איתן חי-עם: הפרמטר השני היה המרחק שייווצר מקיום חדר מיון שאיננו במרכזו של בית החולים.

איתן חי-עם: אני מכיר את בתי החולים במדינת ישראל ואני גאה לומר שהייתי שותף בבניית בית החולים "סורוקה" בו יש מיון ממוגן כפי שצריך להיות.

איתן חי-עם: הפונקציות שצריכות להיות צמודות בבית החולים – חדרי ניתוח, בנק דן, טיפול נמרץ, חדר מיון ומכון הדמיה.

איתן חי-עם: למען היושרה ושלא יאמרו שאני לא אומר את כל הפרטים, גם במבנה הנוכחי ישנם מרחקים.

איתן חי-עם: כרגע בתוכנית, למחלקת הילדים המרחק לכל כיוון הוא שלוש מאות ועשרים מטר, שהם מרחקים מאוד גדולים כשצריכים לרוץ אותם.

איתן חי-עם: לחדרי הניתוח המרחק הוא מאתיים ועשרים מטרים, למכון הדימות שאנחנו מתכננים בכל מקרה במיון לעשות CT כולל דברים אחרים – המרחק הוא שלוש מאות מטרים.

איתן חי-עם: למבנה האשפוז הקיים המרחק הוא מאה ושלושים מטרים.

איתן חי-עם: אני רוצה להתייחס לעניין הילדים.

איתן חי-עם: בהסכם הקואליציוני ניתצנו עשרים וחמישה מילוני שקלים לטובת בניית מחלקת ילדים חדשה שתהיה צמודה למיון המתוכנן.

איתן חי-עם: לבושתנו, המצב כיום במחלקת ילדים בבית החולים "ברזילי" הוא בתחתית מחלקות הילדים הקיימות.

איתן חי-עם: גם בעולם השלישי קשה למצוא מחלקות ילדים במצב כזה, ואני מתבייש לומר זאת.

איתן חי-עם: אם עוברים למבנה החדש, לא רק שלא נוכל לבנות מחלקת ילדים חדשה, שהוקצב לה כסף, אלא הוא גם יהיה מאוד רחוק – שלוש מאות ועשרים מטרים.

איתן חי-עם: תחשבו על הרופא שצריך לרוץ למרחק כזה כשהוא נקרא לחדר המיון מתוך בית החולים, הלוך וחזור זה חצי קילומטר בזמן שמישהו זקוק להחייאה.

איתן חי-עם: אני יודע על מה אני מדבר, חייתי הרבה שנים בבתי חולים.

יואל חסון: באיזה שלב הבנת שיש לך מחלוקת עם סגן השר?

איתן חי-עם: אני מעריך שבערך לפני חודשיים, כי התחיל להיווצר הצורך לתת תשובה לבג"ץ, היינו אצל הרב ליצמן ויהודה רון הציג לו את הנתונים.

איתן חי-עם: היה ברור לי, ואמרתי את זה לרב ליצמן, שנפער הפער בינינו ואני לא יכול כמנהל כללי של המשרד לתת שקל אחד מהבריאות לטובת בעיה שאני לא מסכים שהיא בעיה.

איתן חי-עם: המשמעות של זה מבחינתי זה לקצץ בתקציב, ואני לא יודע מאיפה לקצץ.

איתן חי-עם: חסר במערכת להערכתי מיליארד שקלים – אז אין איפה לקצץ חמישים מיליוני שקלים מתקציב הבריאות.

יואל חסון: יש מי מהנהלת המשרד, מגורמי המקצוע, שחלק עלייך בעניין זה?

איתן חי-עם: לא ואני מדגיש שייתכן שמול המנהל הכללי מפחדים לומר את האמת, אבל בדיונים היה על כך קונצנזוס מלא מול סגן השר.

יואל חסון: כשהדברים החלו להתקדם לקראת החלטת הממשלה, מתי הבנת שהחלטת הממשלה שתוגש על ידי סגן השר, הצעת המחליטים, תהיה על פי החלטתו ולא על פי המלצת אנשי המקצוע?

איתן חי-עם: עניין המחליטים שונה באופן לא מהותי מאוד, ראיתי אותה ביום חמישי כשביום ראשון הייתה ישיבת הממשלה.

איתן חי-עם: אני הודעתי לליצמן שאם ההחלטה תעבור אני אתפטר.

איתן חי-עם: אני הצגתי את הנתונים עם המפה ואז הרב ליצמן אמר שהוא לא יודע על תקדים שבו הביאו את המנהל הכללי של איזה שהוא משרד כדי לדבר נגד סגן השר או השר.

איתן חי-עם: אני אמרתי לראש הממשלה שאני נמצא שם מפני שאני המנהל הכללי של המשרד ובגלל שאני רופא, ובגלל שאני תושב עוטף עזה והכי חשוב – אני נמצא כי הזמינו אותי ובסוף הישיבה אני אתפטר.

איתן חי-עם: לא נולדתי מנהל כללי ואני לא אמות מנהל כללי, וזה היה ברור בישיבת הממשלה שבסיומה אתפטר.

איתן חי-עם: אני תפקיד אמון, מי שבחר אותי היה הרב ליצמן שהוא נבחר ציבור.

יואל חסון: ומבחינת סגן השר הוא אמר גם בממשלה שסוגיית הקברים לא קשורה לסוג הקברים – יהודים או לא?

איתן חי-עם: נכון, אבל למען ההגינות אני חושב שצריך לשאול אותו את השאלה הזו מפני שהדברים יכולים להשתנות עם הזמן, אבל את זה הוא אמר בישיבת הממשלה במפורש – שגם אם מדובר בקברים נוכרים, הוא לא ייתן יד להזזת קברים מפני שהוא לא רוצה שיצדיקו לעשות זאת באירופה על קברי יהודים שנמצאים על אדמות טובות מבחינת נכסי דלא ניידי.

איתן חי-עם: אני לא נכנס לוויכוח ודעתי ברורה, למרות שהיא לא הדעה הקובעת.

איתן חי-עם: אני נאלצתי להתפטר.

איתן חי-עם: אומרים לי שאולי לא הייתי צריך להתפטר מפני שבסופו של דבר הדברים קרו באופן אחר, אבל מכיוון שאני וותיק בעניין, אני מניח שלולא התפטרותי לא היה משתנה דבר.

איתן חי-עם: לכן אני שלם עם ההתפטרות שלי, ואין לי איתה בעיה.

איתן חי-עם: הייתה לי בעיה לממש החלטה שאני לא יכול לחיות איתה.

יואל חסון: מה ההתייחסות שלך להחלטת ראש הממשלה להקים צוות בדיקה?

איתן חי-עם: צוות הבדיקה שהתחיל לעבוד, לפי מה שאני יודע לא נמצא מי שצריך להיות, אני חושב שלפחות אני הייתי צריך להיות שם או רופאים בכירים בתחום.

יואל חסון: מי נציג משרד הבריאות?

איתן חי-עם: יש את נציגו של הרב ליצמן, מנחם גשייד.

איתן חי-עם: היום, כשהיו בסיור הביאו גם את מר יהודה רון, סגן המנהל הכללי לבינוי ותכנון מוסדות רפואה, שנמצא פה בדיון.

איתן חי-עם: אני עדיין פקיד ממשלתי ואני לא רוצה לצאת נגד השר, בטח כשהוא לא נמצא פה.

איתן חי-עם: אני חושב שאם רוצים להגיע לתוצאות טובות יש צורך שיהיה בוועדה מישהו מעולם הרפואה שמבין במרחקים הללו ויכול להציג את הבעיות שעולות ולשים פרופורציות.

איתן חי-עם: הייתה לי היום בבוקר שיחה עם מנחם גשייד, והסכמנו שנינו שלאנשים שונים יש יחס שונה למרחק, אחד חושב ששלוש מאות מטרים הם הרבה ואדם שני יחשוב שלא.

איתן חי-עם: אני חושב שיש צורך באיש מקצוע אובייקטיבי רפואי, שבנה לפחות חדר מיון אחד, שהתרוצץ בחדרי מיון.

יואל חסון: לסיכום, המלצתך היא לבנות את חדר המיון במקום שיועד לו מלכתחילה.

איתן חי-עם: בפירוש כן.

איתן חי-עם: ברשותך, אני רוצה להוסיף דבר אחד שאני חושש ממנו – "בנייה צפה".

איתן חי-עם: במקום החדש הולכים לבנות בצורה של לא לחפור אלא לשפוך אלפיים וארבע מאות משאיות בטון בהנחתה, מה שייצור יסודות שלא חפרו אותם.

איתן חי-עם: הרעיון הוא רעיון הנדסאי גאוני.

איתן חי-עם: מתוך אותה פלטפורמה יצאו עמודים שיהווה את המבנה.

איתן חי-עם: אלא מה – כל מי שמכיר בתי חולים יודע שצריך אנרגיה, ביוב, מים, קיטור, גזים ועוד.

איתן חי-עם: הצינורות אינם רגילים אלא מאוד רחבים והמשמעות היא שיהיה צורך בחפירה.

איתן חי-עם: המקום שטוח, לא מפני שאין קברים אלא מפני שהוא מגרש חנייה, שמישהו כבר השטיח את השטח.

איתן חי-עם: כלומר, ייתכן שיבצעו חפירות וימצאו קברים – ואנחנו יודעים שהסיכוי לזה הוא מאוד גבוה.

איתן חי-עם: אם בסוף יתקבל אותו פתרון לא נכון, צריך מראש שיהיה ברור שיש את אותו סיכוי.

איתן חי-עם: במצב שבו הסיכוי יתממש, אין פתרון אחר – מפני שלא ניתן לשים את הצינורות למעלה מפאת חשש של ירי קסאם שיפוצץ אותם.

יואל חסון: מבחינת כל הדברים שאמרת, הכול אמרת בפני הממשלה?

איתן חי-עם: אכן ניתנה לי הזדמנות לומר את כל הדברים הללו בישיבת הממשלה ללא הפרעה.

יואל חסון: בסדר גמור.

יואל חסון: אני רוצה לשמוע את עמדתו של שוקה דורפמן, מנהל רשות העתיקות.

יואל חסון: אתה כבר עשר שנים בקיא בתחום הקברים, מה חוות דעתך המקצועית לגבי הקברים המדוברים באותו מקום בנייה מקורי ובמקום הבנייה המתכונן החדש?

שוקה דורפמן: בוקר טוב.

שוקה דורפמן: אני רוצה להדגיש שאני אמנם מנהל רשות העתיקות אך אני לא ארכיאולוג ומעולם לא חפרתי, אבל צברתי ניסיון בנושא במהלך השנים האחרונות.

שוקה דורפמן: מדובר על איזור רווי קבורה שאינו קשור לתל-אשקלון אלא נמצא באזור.

שוקה דורפמן: מצאנו כחמישים קברים פגאניים דומים מהמאה השנייה, על פי הידע המצטבר ברשות העתיקות.

שוקה דורפמן: אני רוצה להתייחס לפרקטיקת העבודה.

שוקה דורפמן: כשקיבלנו את הפנייה ממשרד הבריאות, ביצענו חתכי בדיקה, כלומר אופן זיהוי את האזור שבו יש ארכיאולוגיה.

שוקה דורפמן: מאוחר יותר הזמינו אצלנו חפירת בדיקה, בהמלכה עצרו אותנו והמשכנו אותה – כל הסיפור שלוש שנים.

שוקה דורפמן: בשלב הראשון את החפירה ניהל הרב יצחק כהן, שהוא גם תושב אשקלון.

שוקה דורפמן: בשלב מסוים עצרו אותנו כשפעלנו ביחד עם "אתרא קדישא".

שוקה דורפמן: עד אותו שלב מצאנו ממצאים המצביעים על קיום קברים עם מאפיינים פגאניים ברורים לחלוטין מהמאה השנייה ואולי טיפה הלאה עד המאה הרביעית.

יואל חסון: את כל זה אמרת בדיון בראשון בדצמבר בשנת 2008 עם הפגישה שנערכה עם מנהל בית החולים "ברזילי"?

שוקה דורפמן: נכון.

שוקה דורפמן: מה שאני אומר עכשיו אמרתי אז וגם בישיבת הממשלה האחרונה ביום ראשון האחרון.

שוקה דורפמן: המאפיינים של קברים פגאניים שונים לחלוטין ממאפייני קברים יהודיים, יחד עם זאת מדובר בבית קברות רב-שכבתי.

שוקה דורפמן: באזור המנחת מצאנו קבר עם צלב מהתקופה הביזאנטית.

שוקה דורפמן: באזור בית החולים נמצאה גולגולת של מייסד כת שהתנתקה מהשיעה סביבו התחילה קבורה מוסלמית, והשטח כולו רווי עצמות מוסלמים שגלשו מאזור המגדל.

שוקה דורפמן: על פי הנחיית משה דיין כל האזור יושר עם טרקטור בשנת 1948.

שוקה דורפמן: גם כשהקימו את בית החולים בשנת 1961, האתר היה אתר קבורה כולל מגרש החנייה, והכול יושר עם טרקטור.

שוקה דורפמן: באשר לשאלה אם מדובר בקברי יהודים או לא יהודים, יש לי הסתייגות אחת.

שוקה דורפמן: לא חפרנו את כל האתר ולא ירדנו לתוך הקברים, לכן אני לא יכול לשלול אם יש קבר יהודי.

שוקה דורפמן: אנחנו יודעים שבתקופה המדוברת לא הייתה קהילה יהודית באשקלון אבל זה לא אומר שלא היו יהודים באשקלון.

שוקה דורפמן: אגב, אני כלל לא רוצה לעשות את ההבחנה הזו אבל אני עושה אותה מפני ששואלים אותי את השאלות הללו.

שוקה דורפמן: עד שלא נחפור את כל האתר לא נדע להגיד אם יש קברי יהודים או לא.

שוקה דורפמן: דעתנו היא שהסבירות שיהיו קברי יהודים היא נמוכה, יש באזור חמישים קברים פגאניים.

שוקה דורפמן: בקברים יהודיים, הניסיון המצטבר מהמחקר מצביע על זיהוי וודאי של כתובת, מנורות שמן ומאפיינים נוספים על פיהם מתגלה זהותו היהודית של המת.

שוקה דורפמן: כמו גם יש מאפיינים ייחודים לקברים מוסלמים ופגאניים.

שוקה דורפמן: אגב, קברים יהודיים מאופיינים בקיסריה, בית גוברין וירושלים.

שוקה דורפמן: אני רוצה לומר מלה על ההתנהלות ועל הקשר שלנו עם העולם החרדי.

שוקה דורפמן: לפני עשר שנים שיניתי את המדיניות שלנו ברשות העתיקות, למדיניות של הידברות עם העולם החרדי שהניבה חפירות משותפות עם החברה "אתרא קדישא" באתרים רבים בארץ, כולל אתרי קבורה יהודיים.

שוקה דורפמן: אני לא יודע להסביר את ההתעקשות בנוגע לאשקלון.

שוקה דורפמן: אנחנו בתהליך הידברות, שתקפו אותי עליו בצורה קשה, העיתונאי המפורסם מוטי גילת ואחרים.

שוקה דורפמן: אני גאה בהידברות הזו.

שוקה דורפמן: לפני שבועיים או שלושה חפרנו בכוח קבר יהודי בציפורי, כי היזם אינו יזם מדינה אלא פרטי שהחליט שנחפור – וחפרנו בכוח.

שוקה דורפמן: גם בעכו חפרנו בכוח עד שעצרה אותנו ממשלת אולמרט.

שוקה דורפמן: יש לי סיפורים רבים על הנושא.

שוקה דורפמן: צריך להבין – מי שעצר את רשות העתיקות בחפירה באשקלון היה עוזי קרן בשם ראש הממשלה אולמרט.

יואל חסון: אגב, יושב ראש האופוזיציה דאז היה ראש הממשלה כיום בנימין נתניהו, ויש לומר כי הוא תמך בבניית חדר המיון הממוגן במוקם שיועד לו מלכתחילה.

שוקה דורפמן: הפתרון של בניית חדר המיון במקום החלופי נוצר בישיבה משותפת עם הרב יצחק כהן, עם יהודה רון ועימי אצל רענן דינור, וניתנה הנחייה לתכנן את המקום החלופי.

שוקה דורפמן: כל הפרוטוקולים נמצאים כאן אבל הבעיה היא שכל אחד קורא רק את מה שחשוב לו.

שוקה דורפמן: אני לא מביע עמדה אלא מתאר את התהליך שהייתי בתוכו.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: לפני שאני פונה ליועץ סגן שר הבריאות, אני רוצה לשאול את דוקטור חי-עם האם בתהליך עצמו, מעבר לעניין הקברים, האם מצאת שיקול אחר להעתקת חדר המיון למקום החלופי?

איתן חי-עם: יש כל מיני שמועות שלא נכנסתי לתוכן ואין לי גם כוונה לעשות זאת, זה לא תפקידי וענייני.

יואל חסון: זוהי וועדה לביקורת המדינה, שתפקידה לבחון תהליכים בממשלת ישראל ולכן שאלתי.

יואל חסון: אני מבקש ממחנם גשייד, יועץ סגן השר ליצמן, להציג את עמדתו ואת עמדת סגן השר.

מנחם גשייד: בנוגע להחלטת ראש הממשלה להקים צוות בדיקה, הממשלה החליטה שתתקבל ההחלטה ותיבחן במשך חודש על ידי כלל הגורמים המעורבים בנושא.

מנחם גשייד: אני נמצא בוועדה מסיבה פשוטה – צריכים לפחות חמישה או שבעה גורמים מקצועיים ממשרד הבריאות שיתנו את דעתם בנושא, מומחים בבינוי, רפואה, ארכיאולוגיה.

מנחם גשייד: אני מרכז את החומרים הללו לסגן השר.

מנחם גשייד: ברפואה יש המון דברים.

מנחם גשייד: למשל, בינוי ותכנון, רופא צריך לתת את הדעת על המרחקים ויש לתת על כך את הדין.

יואל חסון: אתה חושב שיש לך את הניסיון הדרוש להיות בצוות הזה?

מנחם גשייד: אני בצוות כמרכז חומרים ויש לי ניסיון.

ליאוניד אידלמן: כולל לתת חוות דעת רפואית?

יואל חסון: מי החברים בצוות הבדיקה?

מנחם גשייד: הצוות כולל את המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה, שהוא לא רופא כמובן, עבדך הנאמן שאינו רופא אבל מכיר את מערכת הרפואה מזה עשר שנים, שאין שבוע שאני לא נמצא מתוכו יום שלם בבית חולים, שוקה דורפמן והגורמים ההלכתיים הנוגעים לנושא – בין השאר "אתרא קדישא".

זבולון אורלב: מי זה "בין השאר"?

זבולון אורלב: מי הגורמים ההלכתיים בוועדה?

מנחם גשייד: לרב שמידל יש ניסיון בחפירות קברים, אנחנו ניקח את מה שהוא אומר וזאת תהיה עמדתו של סגן השר ליצמן.

יואל חסון: מר גשייד, אתה לא עונה לשאלתו של חבר הכנסת זבולון אורלב.

יואל חסון: אתה יושב בוועדה לביקורת המדינה, שחברי הכנסת רשאים לשאול שאלות ועלייך לענות.

יואל חסון: האם האנשים שציינתם הם חברים בצוות?

יואל חסון: מנחם גשייד: בהחלטת הממשלה לא מוזכר שמו של הרב שמידל, ולא אף אחד.

יואל חסון: המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה קבע מי יהיה בצוות?

מנחם גשייד: כן, בתיאום עם סגן השר.

מנחם גשייד: שם גם לא מופיע שמידל כחבר רשמי בצוות.

מנחם גשייד: כתבו "גורמים הלכתיים" ולא שמות.

יואל חסון: אתה מדגיש את השיקולים ההלכתיים, אבל מה עם השיקולים של טובת הציבור, העניין הרפואי והעניין הטכני והעלויות?

מנחם גשייד: מטרת צוות הבדיקה להביא את אותם נתונים לידי הממשלה, לאסוף אותם מכל הגורמים ולהביא אותם לידי הממשלה.

רחל אדטו: אילו נתונים חדשים שלא הוצגו עד עכשיו אתם מצפים ללמוד בנושא הבריאות?

מנחם גשייד: במהלך בדיקת הממשלה הייתה מהומה גדולה, השרה לימור לבנת ואחריה השר בני בגין הציעו פשרה.

מנחם גשייד: סגן השר ליצמן הודיע שאין לו שום אג'נדה אישית בעניין, ואם רוצים לבדוק פעם נוספת ויהיו ממצאים חדשים – אין בעיה.

מנחם גשייד: אני רוצה ברשות יושב ראש הוועדה לומר דבר נוסף.

מנחם גשייד: הייתה לי שיחה מאוד ארוכה עם המנהל הכללי, בה החלפנו דעות כפי שאנחנו עושים בחודשיים האחרונים בידידות רבה.

מנחם גשייד: המנהל הכללי אמר קודם דבר מאוד נכון – כשמציגים נתונים כל אחד תופס את האמת בקצה הנוח לו, אני רוצה להמחיש.

מנחם גשייד: המרחק בין בניין הילדים בבית החולים "תל – השומר" לבין חדר המיון שם הוא ארבע מאות וחמישים מטרים לכל צד.

מנחם גשייד: בבית החולים "הדסה" המרחק כמעט זהה.

איתן חי-עם: אז בואו ניקח את המקום הכי גרוע ונחקה אותו.

מנחם גשייד: אני לא אומר זאת, אבל אני אומר שעובדה שמרחקים כאלה קיימים ולא קם על כך קול זעקה.

רחל אדטו: אני בניתי את חדר המיון של בית החולים המרכזי בירושלים, בית החולים "שערי צדק" שכל האינתיפאדה הייתה בו.

רחל אדטו: חדר המיון היה מרכז בית החולים וכל בית החולים היה בנוי מסביב לחדר המיון, זאת תפיסת העולם הגדול.

משה גפני: אני לא מבין מדוע תוקפים את מר גשייד, הוא רק מציג נתונים על המרחקים הקיימים.

משה גפני: באשקלון צריך לבנות הכול יחד אבל היה צריך לעשות את זה כבר לפני עשר שנים.

מנחם גשייד: בחדר מיון, כפי שיודעת חברת הכנסת אדטו ובהתווסף לדבריה ולא בניגוד אליהם, יחידת הטראומה נחשבת חלק מחדר המיון ולא מזיזים חולי טראומה ממקום למקום אפילו לא עשרה מטרים.

מנחם גשייד: זה מה שקורה היום בכל מקום.

מנחם גשייד: לא מזמן בנו חדרי ניתוח בבית החולים "בילינסון" בקומה השלישית, שמרחק ההגעה אליהם מחדר המיון אפילו יותר גדול וזה קיים בבית חולים שנבנה אחרי שנת אלפיים.

רחל אדטו: חדר מיון לא עובד בטראומה בדרך כלל אלא עובד בשגרה, הטראומה היא רק הקצוות.

מנחם גשייד: אנחנו מדברים על דברים דחופים, אני לא אומר שמה שקיים היום זה הכי טוב, אבל לנסות להציג מצב שמערכת הרפואה בישראל מושלמת זה לזרות חול בעיני המשתתפים.

זבולון אורלב: האם יש יתרון לכך שחדר המיון יהיה קרוב, גם לגרסתך?

מנחם גשייד: בפירוש כן, יש יתרון ברור.

מנחם גשייד: כפי שאמר המנהל הכללי המתפטר – הרופא לא צריך ללכת חמישים מטר ביום.

מנחם גשייד: בית החולים "אסותא" שהוא בית החולים הכי מתקדם במדינה, שם מקטרים על כך שהמסדרונות ארוכים.

יואל חסון: יש לי שאלה אחרונה על עמדתכם.

יואל חסון: מבחינת

יואל חסון: כם, זה לא משנה באילו קברים מדובר?

מנחם גשייד: אכן.

מנחם גשייד: אני רוצה לחדד את העניין.

מנחם גשייד: כשמדובר בקברים של יהודים, לסגן השר יש עמדה ברורה.

מנחם גשייד: אם מדובר בקברים לא יהודים, יהיה מדובר בהחלטת ממשלה שתפסוק בעניין.

מנחם גשייד: סגן השר אינו מייצג פסיקה הלכתית אלא הוא מביא את הנתונים לידיעת הממשלה בלבד.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: לחברי הכנסת חשוב מבחינה ציבורית לשמוע את דברי ראש העיר אשקלון, שמייצג את עירו.

בני וקנין: בוקר טוב לכולם, ראשית אני רוצה לומר שאני לא מייצג רק את אשקלון.

בני וקנין: בית החולים משרת קרוב לחצי מיליון איש, הוא גם של אשדוד, שדרות, אופקים וכל עוטף עזה – בדיוק האזור שנמצא תחת הפגזות.

בני וקנין: ההתנהלות הממשלתית בנושא מתן ההיטל לבניית חדר המיון בשלוש השנים האחרונות הייתה התנהלות קלוקלת.

בני וקנין: אני בשלושים השנים האחרונות נתתי היתרים ואישרתי כמה בניינים ואני יודע איך זה צריך להיות.

בני וקנין: אני רוצה להשוות את בניית חדר המיון לבניית כביש.

בני וקנין: אני סללתי כביש ונמצא קבר רומי, הזזנו אותו ואיש לא פצה פה.

בני וקנין: היה מדובר ביזמים פרטיים.

בני וקנין: כשמגיעים לבניית בית חולים, גם אם מדובר בפגאניים –

משה גפני: השאלה היא מה התעריף?

יואל חסון: אנחנו לא נדון פה בתעריפים.

בני וקנין: אני אמשיך.

בני וקנין: הרי צריכים לתת היתר בנייה חוקי לבניין.

בני וקנין: זה מסוג הדברים שמבקר המדינה יכול להתערב בהם.

בני וקנין: מגישים תוכניות, צריכים להעתיק קבר שרשות העתיקות קובעת שהוא פגאני – ומעתיקים את הקבר.

בני וקנין: אם יש ספק שמדובר בקברי יהודים קובעים על פי ההלכה שמדובר בפיקוח נפש.

בני וקנין: אם בית החולים באשקלון, שהוא בית החולים שאליו מפנים היום את הפצועים מהפצצות, כולל מנתיב העשרה וכולל חיילים, פיקוח הנפש הוא פיקוח נפש יומיומי ולא רק בזמן מבצעים.

בני וקנין: בזמן מבצע "עופרת יצוקה" הוציאו לנו רבנים ראשיים אישורים שמדובר בפיקוח נפש וניתן להעתיק קברים של יהודים.

בני וקנין: יש, אגב, חוות דעת של רבנים ראשיים שיש פיקוח נפש כזה.

בני וקנין: לכן, אותנו מעניין שחדר המיון יבנה באופן דחוף גם אם זה פגאניים וגם אם זה יהודים.

בני וקנין: גם שר הביטחון אמר שייתכן שאנחנו ניכנס לאותו סיפור שוב, רק בשבוע שעבר נפלו טילים עשרות מטרים דרומית לאשקלון – ואם זה לא פיקוח נפש אני לא יודע מה פיקוח נפש.

בני וקנין: אני רוצה לומר מלה לגבי העתקת הקברים.

בני וקנין: כמובן שמענו את המנהל הכללי של משרד הבריאות, ואני עצמי חוויתי כיצד המרחקים בין המחלקות הביאו לאובדן חיי אדם.

בני וקנין: אני לא רוצה לומר במי מדובר, אבל זה קרה.

בני וקנין: המרחק שמציעים לחנייה אינו מתאים מבחינה תפקודית.

בני וקנין: מבחינת העלויות לא מדובר רק בבנייה.

בני וקנין: מדובר על תוכניות חדשות, קונסטרוקציות, מדידות ועוד.

בני וקנין: רק התהליך עצמו שכולל שינוי טאבו ועוד, לוקח זמן וכסף כדי לשמור על החוק ולהוציא היתר בנייה על פי החוק – זה ייקח לפחות עוד שלוש שנים.

בני וקנין: אותן שלוש שנים הם פיקוח נפש נוסף ואבדות נוספות בנפש.

בני וקנין: במקום הנוכחי מוציאים היתר בניה, התוכניות מוכנות ומתחילים לבנות.

בני וקנין: אני פוחד שיתחילו לסטות מכך.

בני וקנין: אני רוצה לסיים במשפט אחרון – אני מבקש מהוועדה וממבקר המדינה לבדוק את ההפליה של בית החולים "ברזילי", אם בציוד או במתקנים, לעומת בתי חולים אחרים במרכז הארץ.

בני וקנין: הרי מדובר בבית חולים שאמור לתת מענה לכל הנפגעים בעוטף עזה.

משה גפני: יש לשאול את מבקר המדינה מדוע לפני ארבע שנים בוטל התקציב לבית החולים "ברזילי", לפני שהיו קברים.

יואל חסון: חבר הכנסת גפני, אני מבקש להמשיך בדיון.

יואל חסון: הבאה להציג את דבריה היא חברת הכנסת רחל אדטו.

רחל אדטו: אני לא רוצה להסית את הנושא לפוליטיקה ולאחראים, הניסיון להסית את הדיון להחלטה של מי היה האחראי ואיך השתלשלו העניינים נראה לי לא רלוונטי בכלל לבנייה עצמה.

רחל אדטו: אני מחזיקה אצלי שני מסמכים – גם את מסמכי החלטת הממשלה וועדת המנהלים הכללים, והמסמך של וועדת המחקר של הכנסת שעשה סקירה מקיפה על הנושא.

רחל אדטו: מה שלא הזכרנו עד עכשיו הוא שהנושא נמצא כרגע בדיונים בבית הדין הגבוה לצדק, בעקבות עתירה של תושבי אשקלון על מנת להוציא צו על תנאי שיורה למדינה להסביר מדוע לא ניתנה הוראה להמשך הבנייה, ועדיין לא נפסק בעניין זה.

רחל אדטו: אני משאירה את כלל הנושאים שהועלו פה על האחראים – בין אם מדובר בשר איציק כהן או שר הדתות, זה לא רלוונטי וזה לא יבנה את בית החולים.

רחל אדטו: אני מנתקת את הדיון הזה מדיון על האחריות, אני מדברת כבר חודשיים על הנושא המקצועי בלבד.

רחל אדטו: אני רוצה להתמקד בזה.

רחל אדטו: אחד הדברים שחזרו על עצמם היה נושא הצוות.

רחל אדטו: אני אתמול בערב ניגשתי לאייל גבאי ואמרתי לו שאני אשת מקצוע שבנתה קומה של שבעת אלפים מטרים של מחלקת יולדות בבית החולים "שערי צדק", כולל חדרי ניתוח, הייתי שותפה גם לבניית חדר המיון באותו בית חולים – ואני מוכנה להיכנס לצוות כאשת מקצוע.

רחל אדטו: אני לא קיבלתי תשובה וזה נראה לי לא רציני.

רחל אדטו: מניסיוני, כל צוות שלא כולל אנשים נוספים הוא לא צוות מטעם אלא צוות שמטרתו לטרפד את הניסיון לפתור את הבעיה ולדחות את הדיון בחודש נוסף.

רחל אדטו: זה נעשה לצד התגייסות אמיתית של התקשרות והתעוררות של דעת קהל, שסוף סוף מזיזים את המהלך הזה.

רחל אדטו: לכן, לראש הממשלה נתניהו היה קל להקים צוות כדי להשקיט את הרוחות לעוד חודש, ולאחר מכן התקשורת תירגע ולא תוכל להתגייס שוב באותה צורה.

רחל אדטו: הצוות מבחינתי פסול, הוא לא ייתן שום הערות או הארות לגבי המצב הנכון כל עוד אין רופא בפנים.

רחל אדטו: הרי ריכוז נתונים יכולה לעשות גם מזכירה עם ניסיון ולא דווקא מנחם גשייד.

רחל אדטו: דבר אחר – עמדת שר האוצר.

רחל אדטו: אנחנו מדבירם על תקציבים בסדרי גודל ענקי, תשעים מיליון או תרומות של מאה ושישים מיליון.

רחל אדטו: שר האוצר התבטא בעבר ואמר שהוא נגד ההחלטה ולא ייתן את הכסף.

איתן חי-עם: חברת הכנסת אדטו אני חייב לעצור אותך ולהבהיר משהו.

איתן חי-עם: אני הייתי בישיבת הממשלה, הוא שלח מכתב למכיר הממשלה בו הוא התנגד בגלל העלויות.

איתן חי-עם: לפני שהוא יצא מהישיבה הוא אמר שהוא בעד מפני שהוא הגיע להבנה עם סגן השר ליצמן שמחצית הכסף תגיע ממשרד הבריאות.

רחל אדטו: עכשיו השאלה מאוד מעניינת – מדובר על ארבעים וחמישה מיליוני שקלים.

רחל אדטו: אם נלך אחורנית כמה חודשים, כשחיפשו את הכסף למתן ארבע מאות וחמישים מיליוני שקלים לחיסונים ידעו לקצץ בכלל המשרדים.

רחל אדטו: מאיפה יביאו את אותו סכום עכשיו?

רחל אדטו: כל תקציב הפיתוח והבינוי של משרד הבריאות הוא שילך להעתקה?

איתן חי-עם: מדובר בחצי-חצי עם משרד הבריאות, ועם מיגון זה מגיע לשמונים מיליון שקלים כל חצי.

איתן חי-עם: זה לא קשור להעתקה המיגון.

רחל אדטו: נציג משרד האוצר יצא מהדיון, אולי מפני שהוא יודע שהתשובה של נציגי האוצר תהיה שאין כסף לדבר.

יואל חסון: צריכים להיות פה נציגי האוצר, אני מבקש למצוא אותם ולקרוא להם לחזור לדיון.

רחל אדטו: לכן אני שואלת האם הכסף יבוא על חשבון קיצוץ רוחבי במשרדים אחרים, על חשבון כל תקציב הפיתוח של משרד הבריאות?

רחל אדטו: זה אומר שלא יהיו שיפוצים, הרחבת מיטות וכולי.

רחל אדטו: האם לחלופין יש תקציב מיועד חדש שידוע לסגן השר ליצמן אבל לא ידוע לנו?

רחל אדטו: או שהשנה אין תקציב עדיין לסל התרופות והכסף לכך ישמש למיגון בית החולים "ברזילי"?

רחל אדטו: השאלה היא שאלה שעדיין לא קיבלתי עליה מענה.

רחל אדטו: יש לי שאלה נוספת שמפריעה לי, כשאני חוזרת להערת האגב מישיבת המנהלים הכללים בשאלת המוטיבציה לטיפול.

רחל אדטו: אחד הדברים שכתובים – "תנאי לקיום ברזילי – לא נכון לבנות באשדוד אלא להרחיב את ברזילי".

רחל אדטו: אני שואלת האם יש קשר בין המשפט הזה של בנייה באשדוד לבין הרחבת ברזילי.

רחל אדטו: אולי יש איזה שהוא רצון לא למהר לבנות בברזילי, כדי לבנות באשדוד?

רחל אדטו: לטענתי אין שום קשר ולא צריך להיות קשר בין השניים, אשדוד זה אשדוד ואשקלון זה אשקלון.

רחל אדטו: מפריע לי המשפט הזה.

יואל חסון: את שואלת האם יש עוד מניעים לדחייה?

רחל אדטו: זה אחד מהפחדים שלי, שקיבלתי אותו כשנכנסתי לכנסת.

רחל אדטו: שאלה נוספת שאני רוצה להפנות למר יהודה רון – האם התוכנית החלופית כבר קיימת לבנייה ומה לוח זמנים של הביצוע שלה?

רחל אדטו: דבר נוסף שאני רוצה לומר זה שהפוליטיקה זה לא הכול, יש קווים אדומים בהם הפוליטיקה נעצרת – והעניין שאנחנו דנים בו הוא עניין כזה.

רחל אדטו: לפני שלושה חודשים סגן השר ליצמן היה בבית החולים שניידר ועורר שם מהומות בקשר להארכת חיי הילדה שנפטרה בינתיים, אז הוא דיבר על קדושת החיים והיום הוא מדבר על קדושת המתים.

רחל אדטו: הפוליטיקה צריכה להיעצר שם.

יואל חסון: אני מודה לחברת הכנסת אדטו על דבריה ועל הפעילות הציבורית הראויה לציון בחודשים האחרונים בעניין זה.

יואל חסון: זכות הדיבור ניתנת לחבר הכנסת חיים אורון.

חיים אורון: אני דווקא כשהגעתי לכנסת נפטרתי מהפחדים הללו שלי, וכנראה שכשאני אפרוש הם יחזרו לי.

חיים אורון: אני רוצה לדבר עם ה-"אויבים" האמתיים.

חיים אורון: הדיון מתנהל בכמה מימדים שמתערבבים זה עם זה.

חיים אורון: יש את המימד ההלכתי, שאני לא מומחה בו ולכן לא אתן דעתי.

חיים אורון: יש את המימד המקצועי, ומכיוון שאני לא רופא אני לא מבין בו.

חיים אורון: יש את המימד הפוליטי, שאני מתחיל להבין בו.

חיים אורון: יש תחרות גדולה בין הביזיון שנעשה בממשלת אולמרט לבין הביזיון שנעשה שממשלת נתניהו – שתי הממשלות פעלו ממניעים לא נכונים, דחו את מיגון חדר המיון, גם כשהיה ברור שיש צורך.

חיים אורון: תדעו לכם שיש מפעל תיירות לעולים מהודו באשקלון, יש שם קבר שהם עולים אליו.

חיים אורון: כששאלתי את השר בזמנו למה לא ממגנים – מדובר בשערורייה שנמשך ארבע שנים ללא הצדקה, וכל מערכת הטיעונים כלפי ראש הממשלה בנימין נתניהו נכונים גם כלפי ראש הממשלה הקודם.

חיים אורון: לפעמים אי-קבלת החלטה גרועה מקבלת החלטה גרועה.

חיים אורון: לא הייתה הצדקה שתושבי הדרום, עוטף עזה ואשקלון יחכו ארבע שנים לחדר מיון ממוגן, או אפילו לחדר מיון חדש ולא ממוגן.

חיים אורון: אני בשקיפות מלאה נגד הקמת בית חולים באשדוד ובעד הקמת בית חולים שני בבאר שבע.

חיים אורון: האם דוקטור חי-עם מסכים איתי?

איתן חי-עם: כן.

חיים אורון: צריך להקים בית חולים שני בבאר שבע בשביל התושבים, אני נמצא גם בבאר שבע וגם באשקלון – צריכים להיות שלושה בתי חולים בדרום, שניים מהם בבאר שבע ואחד מהם באשקלון, ולא באשדוד שהיא אמצע הארץ.

חיים אורון: המימד הרביעי הוא הנושא הציבורי – תפקיד הישיבה לא להחליף את הדוח של מבקר המדינה.

חיים אורון: תפקיד הישיבה היא לא לתת לקבל את ההחלטה המטורפת הזאת.

חיים אורון: בסוף נביא את זה לפוסקי הדור – ומה שיתקבל זה מה שיהיה.

חיים אורון: זה לגיטימי לגמרי, מקובל בעיני ואני מכבד את הרב ליצמן על כך – למעט ממקרים בהם זה נכפה על הממשלה מנימוקים קואליציוניים.

חיים אורון: יש לי הרגשה שהרב ליצמן יקבל היתר עסקה וימצא פוסק שימצא את ההיתר – ואני אכבד אותו.

חיים אורון: אני מבקש מהאנשים שיושבים בקואליציה שיקבלו החלטה לגופה, לא לגופות, שלא יכולה להיות אחרת מבחינת העלות, לוח הזמנים והצורך המיידי.

חיים אורון: זה השיקול היחידי ההגיוני, לא שיקולי הורדת ידיים בין מפלגות ובתוכן.

חיים אורון: השיקול הציבורי שעולה בקנה אחד עם השיקול הפוליטי, לדעתי.

חיים אורון: טוב לראש הממשלה לקבל מהר החלטה להקים את חדר המיון במקום המיועד לו.

חיים אורון: אני בטוח שגם אנשי ההלכה, עם כל הכבוד שיש לי אליהם, וגם אנשי המקצוע, יבינו שצריך להתיישר על זה.

חיים אורון: זה לא שונה מכל דיון מורכב אחר, בו יש שיקולים ביטחוניים, כלכליים, שיקולי איכות הסביבה וכולי – בתנאי שאף אחד לא שם את השיקול שלו כווטו על הכול.

חיים אורון: אני לא רוצה לחיות במדינה שבה למישהו יש זכות ווטו גם כאשר כל השיקולים האחרים עומדים מנגד.

חיים אורון: הקמת הצוות הוא חלק מהתהליך הפוליטי, אם היו רוצים חוות דעת מקצועית אמיתית היו ממנים את חברי הצוות באופן אחר.

חיים אורון: הכוונה היא בבירור לסיים את העניין במהירות, ואני אומר – תסיימו את העניין במהירות הרבה ביותר על ידי הקמת חדר המיון במקום היחידי שבו הוא צריך לקום, איפה שכבר התחילו להקים אותו.

יואל חסון: תודה רבה לחבר הכנסת אורון.

יואל חסון: זכות הדיבור מוענקת לחבר הכנסת אריה אלדד ולאחריו חבר הכנסת זבולון אורלב.

אריה אלדד: תודה רבה אדוני יושב הראש, אדוני מבקר המדינה.

אריה אלדד: מארבעת האספקטים שחבר הכנסת חיים אורון דיבר עליהם, אני מבקש לנגוע בשניים.

אריה אלדד: האחד שאלת מיקום חדר המיון והשני הוא הסיבה להעתקה אפשרית למקום אחר.

אריה אלדד: בעניין הקברים, אנחנו עדים לתהליך אינפלציוני.

אריה אלדד: לפני שלושת אלפים שנה היה אפשר במאתיים עורלות פלשתים לקנות בת מלך, ואילו היום כמה עצמות של פלשתים שוות כמאה ושלושים מיליון שקלים – וזו אינפלציה מדאיגה.

אריה אלדד: עניין העתקת הקברים בלתי נסבל מפני שהוא מטבע עובר לסוחר, מאז עצמות יוסף ועד עצמות מתי גוש קטיף העתיקו יהודים במדינת ישראל גם כשהמשפחות הכואבות עומדות לעינינו – ולא משיקולי פיקוח נפש.

אריה אלדד: מתי גוש קטיף הועתקו מחמת כבוד המת, שמא מישהו יחלל אותם שם.

אריה אלדד: העתיקו מתים והיהודים יודעים לקחת את מתיהם ממקום למקום, שלא לומר עצמות פלשתים שמותר ואפשר להעביר.

אריה אלדד: אם מישהו חושש לשערורייה בינלאומית, אז שיבוא ראש ממשלת פלשת ויגרש את נציג המוסד.

אריה אלדד: הצביעות היא קשה, משום ששכונות יהודיות שלמות עומדות על בתי קברות יהודיים מובהקים.

אריה אלדד: שכונת סנהדריה כולה עומדת על בית קברות יהודי, ומעולם לא שמעתי שאסרו על בניית בית שם משום כך.

אריה אלדד: גדולי ישראל קבורים במקום ההוא – ובנו עליו.

אריה אלדד: אולי אני אצער חלק מכם, אבל שאלת בניין חדר המיון הממוגן היא כנראה יותר מורכבת ממה שאנחנו חושבים.

אריה אלדד: את המיקום הנוכחי, השנוי במחלוקת, תכננו לפני עשר שנים.

אריה אלדד: האיום אז היה שונה – היה מדובר בקסאמים, צרכיו של המיון היו שונים, המיגון יהיה חייב להיות שונה ממה שתוכנן.

אריה אלדד: כלומר, גם אם רוצים להתחיל לבנות מחר בבוקר, יכול להיות שיהיה צריך לשנות את התוכניות מפני שהמיגון הנדרש יהיה שונה.

אריה אלדד: ייתכן שהקיבולת שתוכננה לפני עשר שנים לא רלוונטית ואינה מספקת.

אריה אלדד: כך שגם הדברים המובהקים לכאורה יצטרכו להשתנות.

אריה אלדד: מקודם שמענו שכל הגורמים במשרד הבריאות היו נגד המקום החילופי ובעד המיקום הישן, אבל אני שומע שהם אומרים גם מבחינה מקצועית שיש להם הרהורי חרטה על המיקום הקודם.

אריה אלדד: עניין הטובים והרעים, חרדים וחילוניים, פתאום גם אצלי נזרעו כל מיני ספקות שיש אולי נימוקים מקצועיים לשנות את מיקום חדר המיון.

אריה אלדד: מה שאנחנו צריכים ולא מקבלים – יש אינפלציה של מחירים.

אריה אלדד: לא הבנתי האם יש דלתא בין המיקום המקורי והחילופי.

אריה אלדד: איש מקצוע ממשרד הבריאות צריך להגיד לנו מה המשמעות של המעבר, מה המחיר.

אריה אלדד: אני הלכתי כמה מאות מטרים בחיי מחדר מיון לחדר ניתוח, אני מבקש מספרים אמיתיים.

אריה אלדד: אם התשובות לא יתקבלו ממשרד הבריאות אנחנו נבקש אותן ממשרד מבקר המדינה.

אריה אלדד: אין פה שחור ולבן, רעים וטובים – אנחנו רוצים להעדיף את קדושת החיים על קדושת המתים.

אריה אלדד: בשני המקרים, בין אם יהיה מדובר בקברים יהודיים ובין אם יהיה מדובר בקברים פלשתים, אנחנו נצטרך להעתיק אותם ואנחנו אכן יודעים לעשות זאת.

אריה אלדד: התשובות שיתקבלו צריכות להיות מקצועיות ולא תשובות פוליטיות.

אריה אלדד: תודה רבה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אני ממש מרגיש בוש ונכלם מהחלטת הממשלה.

זבולון אורלב: דווקא כחבר כנסת בקואליציה, כאיש דתי שומר תורה ומצוות, כציוני וכאזרח ממלכתי הרגשתי בושה כששמעתי על החלטת הממשלה.

זבולון אורלב: אני מקווה שהדעת תחזור וההחלטה תשתנה.

זבולון אורלב: חשוב לי לומר, כמו קודמיי, שלא רק שאין לי שום טענה כלפי סגן השר ליצמן – אלא אני מעריך אותו על פועלו.

זבולון אורלב: הוא איש ציבור, אני מעריך אותו על כך שאינו מהסס ללכת בין הטיפות אלא הולך בגשם ולפעמים גם יוצא יבש.

זבולון אורלב: הוא עושה דברים טובים, אני נותן לו גיבוי מלא.

זבולון אורלב: הטענות שלי הן למפלגות הציוניות, שמעמידים את האינטרס הלאומי כערך קודם כמעט לכל דבר אחר, למפלגות הממלכתיות שמעדיפים את האינטרס הציבורי על פני דברים אחרים.

זבולון אורלב: לגיטימי וראוי שהרב ליצמן ילחם על דעתו, אנחנו בכנסת ופה כל אחד נלחם על עמדתו.

זבולון אורלב: ההחלטה היא לא רק מקצועית אלא גם פוליטית – ולכן אנחנו נמצאים כאן.

זבולון אורלב: בשאלות של דת ומדינה השאלה היא עם מי המדינה מתייעצת כשעולה לפניה בעיה.

זבולון אורלב: אני סברתי שלשלם כך יש את מוסדות הדת הדתיים, בראשם הרבנות הראשית לישראל.

זבולון אורלב: במקרה הזה, הרבנות הראשית לישראל ואפילו הרב יונה מצגר, הרב הראשי לישראל, כתב חוות דעת שעד לפני יומיים עוד לא חזר בו.

זבולון אורלב: צריך לשאול מיהם פוסקי הדור של המדינה הזו?

זבולון אורלב: האם אנחנו מדינה בה לכל אחד יש פוסק דור משלו?

זבולון אורלב: אנחנו נמצאים במדינה מסודרת, יהודית ודמוקרטית, יש בחירות לרבנות הראשית והם קובעים בעניינים הממלכתיים.

זבולון אורלב: חוות הדעת כתובה ונמצאת וחבל שלא חילקו אותה והזמינו אותם לפה.

זבולון אורלב: העדה החרדית נלחמת על דעתם, אבל איפה המפלגות הציוניות?

זבולון אורלב: להן אנחנו צריכים לבוא בטענות.

זבולון אורלב: אלו שלוש טענות שלדעתי הן צודקות – שאלת הכסף, זמן הבנייה ומרחק.

זבולון אורלב: השאלה העקרונית היא יותר – מי באמת קובע בענייני דת ומדינה במדינת ישראל.

זבולון אורלב: המקרה הזה הוא מקרה בוחן לעניין זה, ולא בכדי למישהו היה אינטרס להביא לכדי מבחן מה קורה כשעולה שאלה כזו.

זבולון אורלב: כרגע יש הכרעה שצריכה להתקבל ואני מקווה שתהיה לכולנו תבונה.

זבולון אורלב: אני מאוד לא אהבתי את המחלוקת על האשמה.

זבולון אורלב: אני לא מציע לעשות פוליטיקה, בטח שלא פוליטיקה זולה, לחטט ולהתקוטט מי אמר למי.

זבולון אורלב: גם בממשלת אולמרט וגם בממשלת נתניהו חדר המיון טרם קיבל היתר.

זבולון אורלב: אין להקדיש מאמצים ל-"מי אמר למי", אלא להקדיש מאמצים לבניית חדר המיון במרחק הקצר ביותר, במחיר הזול ביותר ובזמן הקרוב ביותר.

זבולון אורלב: שלושת הגורמים הללו - מחיר, מרחק ומהירות - הם השיקולים הציבוריים שקשורים בשמירת חיים ובבריאות פצועים וחולים.

זבולון אורלב: יש מספיק גיבוי הלכתי ואני מציע להוציא את זה מהעניין הפוליטי, לבנות בהקדם האפשרי את חדר המיון תוך מציאת הפתרונות ההלכתיים האפשריים.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: אני רוצה לציין שהונח על שולחננו מסמך של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, שעשו בדיקה מקיפה עוד בחודש יוני.

יואל חסון: זה עודכן לקראת הדיון הזה ובהמשך נתייחס למסמך.

יואל חסון: רשות הדיבור ניתנת לחבר הכנסת כרמל שאמה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה אדוני היושב ראש וכבוד מבקר המדינה.

כרמל שאמה-הכהן: בניגוד לדובר הקודם, אני לא חושב שהשאלה העומדת על הפרק היא מי מחליט בעניין הלכה במדינת ישראל, שכן העניין לא נמסר לפוסק שהחליט.

כרמל שאמה-הכהן: מי שהחליט, והחליט גרוע, היה ממשלת ישראל שקיבלה את ההחלטה – ולצערי היא קיבלה החלטה כשאקדח טעון בקליע קואליציוני מוצמד לרקתה.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא מומחה גדול בענייני הלכה או בענייני רפואה, אבל מישהו כאן התבלבל ולא לרגע, ואין מדובר בנייה של בית תענוגות אלא בית חולים, עניין של חירום ופיקוח נפש.

כרמל שאמה-הכהן: אני הייתי שמח מאוד אם ביש המזל שלי בחיים יהיה שעוד שלושת אלפים שנים יבנו עליי חדר מיון חדש.

כרמל שאמה-הכהן: הנושא מתגלגל כבר מאז סוף שנת 2007, אז הוצא המכרז.

כרמל שאמה-הכהן: בתחילת שנת 2009 הוגש בג"צ על ידי התושבים שביקשו הסבר למניעת הבנייה.

כרמל שאמה-הכהן: יש לחפור את הקבר הגדול והעמוק ביותר ולקבור את ההחלטה האומללה שהתקבלה בממשלה.

כרמל שאמה-הכהן: אני חבר בקואליציה ובסיעת הליכוד, ואני מתבייש בשרים שברחו מההצבעה, ובמיוחד שר האוצר.

כרמל שאמה-הכהן: אני פונה ליושב ראש וועדת הכספים –פעמים רבות מגיעות אלינו מצוקות איומות של אנשים, שהרבה פחות מהסכום האדיר הזה אפשר לפתור אותן ואילו האוצר מציב את המלה "סדר עדיפות" ו-"הגבלות תקציב".

כרמל שאמה-הכהן: איפה סדר העדיפות בהחלטה הזו?

כרמל שאמה-הכהן: איפה הגבלות התקציב?

כרמל שאמה-הכהן: בזמן ההחלטה על סל התרופות קראתי על אישה בת שבעים וחמש שחיה בלוד, בשם רגינה פרלמן שהיא ניצולת שואה שציפתה שהמדינה תספק לה תרופת שתמנע עיוורון, והיה מדובר על חלק קטן מאוד בתקציב.

כרמל שאמה-הכהן: כמונה יש קרוב לאלף ומאתיים איש במדינה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו אמרנו לה שאין לנו כסף, יש מגבלות תקציב וסדרי עדיפויות – יש דברים יותר חשובים.

כרמל שאמה-הכהן: אותו דבר עם תרופת האוויסטין למטופלות שיש להן סרטן גרורתי.

כרמל שאמה-הכהן: איך נחיה עם ההחלטה הזו להזיז את חדר המיון לעומת ההחלטות הקודמות וההחלטות הבאות?

כרמל שאמה-הכהן: שאלה לפני חברת הכנסת אדטו – על חשבון מה זה בא.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא שואל על חשבון מה זה בא, אלא אני מסתכל על מה זה כן יכול ללכת.

כרמל שאמה-הכהן: הסביר אחד מיועציו של שר האוצר, שסגן השר ליצמן מביא תרומות ויש עודפים במשרד הבריאות.

כרמל שאמה-הכהן: שתי הטענות הללו לא מחזיקות מים ולא עושות את ההחלטה להחלטה נכונה.

כרמל שאמה-הכהן: הקברים עיכבו את טובת הציבור, ומי שחושב שהוא עשה טוב לדת וליחס של אזרחי ישראל לדת – עשה בדיוק ההפך.

כרמל שאמה-הכהן: זה נזק משני אבל נזק שאני לא מטיל ספק בחשיבותו, כי גם היחס של כלל אזרחי ישראל באשר הם לאחת לשני ישתנה.

כרמל שאמה-הכהן: כבר עכשיו רואים את הכותרות בעיתונים – שקוראות לחידוש מפלגת "שינוי", שהייתה מבוססת על שנאת חרדים וטוב שירדה מן הפרק לדעתי.

כרמל שאמה-הכהן: הממשלה כיום אינה ממשלת הלכה ואנחנו לא מדינת הלכה, עלינו להסתכל על הדברים בצורה רחבה יותר.

כרמל שאמה-הכהן: אני מודה לכם.

יואל חסון: תודה רבה לך.

יואל חסון: רשות הדיבור לחבר הכנסת חיים אמסלם.

חיים אמסלם: תודה לאדוני יושב הראש, אדוני המבקר וחברי חברי הכנסת.

חיים אמסלם: לא קיבלנו תשובה האם הרבנות הראשית ונציגיה הוזמנו היום לדיון.

יואל חסון: הם לא הוזמנו.

חיים אמסלם: אני מצר על כך.

חיים אמסלם: מהרבנות הראשית נשמעים כמה קולות, והדברים נכתבו אבל הם לא ברורים.

חיים אמסלם: הרב ליצמן לפני כחודש ימים בשידור רדיו אמר שהוא קיבל חוות דעת אחרת לאור הנסיבות שהשתנו – כלומר כנראה שהדברים לא כל כך ברורים שם.

חיים אמסלם: ככלל, מכל הנושא אני מרגיש מאוד פגוע.

חיים אמסלם: כפי שאמר חבר הכנסת כרמל שאמה, אנחנו עדים לגל עכור בתקשורת, שעושה נזק לדתיים ולדת, ומבחינתי – בכדי, סתם.

חיים אמסלם: אני רוצה לספר על הקשר שלי לנושא ולבית החולים "ברזילי" באשקלון.

חיים אמסלם: בסוף שנת 2008 הגעתי לאשקלון לסיור, ונתבקשתי על ידי פרנסי העיר לומר מה אני חושב על הסיפור של בית החולים.

חיים אמסלם: אני אמרתי שאיני מכיר את הנושא אבל אני מוכן ללמוד ולהעמיק בו.

חיים אמסלם: כשעסקתי בנושא הגעתי למסקנה פשוטה – כפי הנראה לעניות דעתי, שאני לא מבין על מה כל המהומה.

חיים אמסלם: חשבתי שאולי אני טועה, הרי יש גדולים וטובים ממני.

חיים אמסלם: שלחתי את דבריי לדיינים ורבים גדולים, פרסמתי את חוות הדעת שלי בקובץ תורני שיוצא אחד לארבעה חודשים, שגם הרב אלישיב והרב עובדיה כותבים שם.

חיים אמסלם: הדברים גלויים ואף אחד לא אמר אחר וחלק עליי.

חיים אמסלם: הרבנות הראשית הזמינה אותי לומר את דבריי בפני כל מועצת הרבנות הראשית, וכן עשיתי.

חיים אמסלם: נתקבלה החלטה שאימצה את דבריי, הרבנות הראשית מינתה רב מ-"חברת קדישא" בתל אביב, שהוא מומחה בזיהוי קבורה יהודית וקבורה אחרת.

זבולון אורלב: שמו הרב רוג'ה.

חיים אמסלם: אני לא רציתי לומר את שמו.

חיים אמסלם: הוא לא הסתפק בכך, אלא הלך לפוסקים אחרים.

חיים אמסלם: פתאום נכנס פחד, רעדה וחלחלה ואנשים לא רצו לחתום.

חיים אמסלם: זו לא הבמה כרגע להסביר למה מבחינת ההלכה ניתן להזיז את הקברים, אבל אני רוצה לומר דבר אחד.

משה גפני: אתה יודע שיש עלינו איסור כנבחרי ציבור לעבוד בעבודה נוספת?

חיים אמסלם: אני לא עובד בכך, אני רואה בכך חובתי הציבורית – והגית בו יומם בלילה.

חיים אמסלם: רב אינו עבודה אלא מחויבות ציבורית.

משה גפני: אבל היה מדובר בחוות דעת הלכתית ולא בעבודה כרב.

חיים אמסלם: בכל מקרה, אני פרסמתי את זה בבמה והדברים היו גלויים.

חיים אמסלם: אומר דבר נוסף – ההשקפה שלי שחונכתי עליה ואני מאמין בה – כשם שאסור להתיר את הדבר האסור - אסור לאסור את הדבר המותר.

חיים אמסלם: מאחר שאני שומע שיש פתרונות אחרים והכוונה היא פתרון ברמה של בניית רמפה מסוימת, אכן זו דעה לא מוסכמת בהלכה, היא דעה שלדעת הרבה פוסקים יש ביזיון כבוד המת.

חיים אמסלם: פינוי בכבוד היא דרך מקובלת עוד מזמן התלמוד והגמרא.

חיים אמסלם: קבר המזיק את הרבים, מפנים אותו.

חיים אמסלם: אבל להשאיר אותו שם או לבנות מעליו – זה ביזיון למת.

חיים אמסלם: אני לא רוצה להכריע בכך, אבל ההלכה פסוקה בשולחן ערוך שאין עליה חולק - קבר המזיק את הרבים מכל מיני סיבות יש לפנותו, בוודאי בפיקוח נפש.

חיים אמסלם: יש לומר מלה אחת טובה על כבוד סגן השר ליצמן – את התפוח הלוהט הזה לא הוא המציא.

חיים אמסלם: היה חכם גדול שזרק אבן עמוקה שקשה להוציאה, אבל הרב ליצמן אומר דבר שאנחנו לא מזכירים אבל אסור להתעלם ממנו – להזזת הקברים יכולה להיות משמעות גם לגבי בתי קברות בחוץ לארץ.

חיים אמסלם: כששלחתי בזמנו את הנימוק הזה לגדולי הרבנים – הוא כתב לי כך: "אין שום חשש מהגויים בחוץ לארץ שילמדו מזה, אשקלון כל הזמן מופצצת בטילים".

חיים אמסלם: אז רבותיי, בערים באירופה לא מפציצים בטילים, אשקלון זה משהו שונה שגם ההיגיון מבקש אותו.

חיים אמסלם: גם ההלכה מבקשת אותו, הרבנות הראשית אמרה את דברה.

חיים אמסלם: יש לומר גם דעה אחרת ואולי דבריי לא תמיד נעימים לחבריי אבל אני אסיים במשפט אותו כתב הרמב"ם במורה נבוכים – "אני האיש אשר כשיציק לו העניין יומר האמת שתועיל לחכם אחד, אף על פי שתזיק לעשרת אלפים, כי תורה אמת כתיבה".

יואל חסון: תודה רבה לחבר הכנסת חיים אמסלם.

יואל חסון: הבא לומר את דברו יהיה חבר הכנסת איתן כבל ואחריו חבר הכנסת משה גפני.

איתן כבל: אדוני יושב הראש ואדוני מבקר המדינה, מקוממת אותי הנקודה שמנסים לעשות הבדל בין קברי יהודים וקברי גויים.

איתן כבל: קבר הוא קבר, וצריך לכבד אותו ללא קשר למוצאו.

איתן כבל: יותר מזה – השאלה היא פוליטית הלכתית, אף אחת מהנקודות המקצועיות שהועלו כאן לא היו מגיעות בכלל לידי שאלה אם השאלה היא לא פוליטית ולא דתית, כי ברור שצריך לבנות חדר מיון הכי קרוב שאפשר במיקומה של אשקלון.

איתן כבל: אנחנו מוצאים עצמנו עוסקים יותר בשאלות האלה ולא עוסקים בשאלות של ממה זה נובע – והרי מדובר בהחלטה פוליטית, שמי שקיבל את ההחלטה היה ממשלת נתניהו הנוכחית.

איתן כבל: לא לחינם התקוממנו על ההחלטה הנוראית הזו, ואני מסכים עם מה שאמר חבר הכנסת זבולון אורלב.

איתן כבל: עומדת כאן לפתחנו, ולא בפעם הראשונה, שאלה דתית מן המדרגה הראשונה – מי קובע ומי מגדיר.

איתן כבל: לרבנות הראשית, ואני אומר בצער, אין לזה שום משמעות, היא פעם אחד פעם ניגפת בפני החלטות מועצת גדולי התורה.

איתן כבל: פעם אחר פעם, היא עוסקת בליבה ובשאלות דתיות מרכזיות והרבנים הראשיים מוצאים עצמם חברי יכולת להתמודד.

איתן כבל: איננה רוצה לעסוק בשאלה הנוגעת לרב עובדיה יוסף, שהוא מנהיג מפלגה דתית גדולה והוא גדול בתורה, בכל פעם שהוא נדרש אל מול הרבנים הליטאים הוא מוצא עצמו מכופף את הראש.

איתן כבל: מי שמכיר את הדברים יודע זאת היטב.

איתן כבל: מנקודת המבט שלי – מה זה משנה בכלל?

איתן כבל: אפשר להזיז קברים, הזיזו בעבר, ואמר זאת חבר הכנסת אריה אלדד.

איתן כבל: הזיזו קברים בתקופת ההתנתקות – מה ההבדל כאן?

איתן כבל: אני לרב ליצמן אין לי טענות.

איתן כבל: זו אמונתו ודעתו, אבל מי שהצביע בעד ומי שנמנע עשה מעשה מנוול.

איתן כבל: לא לחינם הציבור במדינה, מימין ומשמאל, דתיים וחילונים כאחד, התקוממו.

איתן כבל: אלו הנקודות שצריך להתמודד איתם, וממשלת ישראל קיבלה את ההחלטה הזו מסיבות פוליטיות.

איתן כבל: אנחנו ישבנו בממשלה וראינו בעצמנו את הקומבינות של אנשים הולכים באמצע דיון וזה נראה כאילו הדיון נגמר על חודו של קול – ואנחנו יודעים שזה לא נכון.

איתן כבל: הרי מדובר בהסמכות פנימיות על איך הדברים יעברו, וזה באמת לא על חודו של קול מפני שראש הממשלה היה צריך להכריע, והוא הכריע לטובת החרדים.

איתן כבל: הקול שייצא מכאן צריך להיות חד משמעי, חדר המיון צריך להיבנות מייד במקום שהוקצה לו.

איתן כבל: תודה.

משה גפני: אדוני יושב הראש, אדוני מבקר המדינה, חברי הכנסת ואורחים נכבדים.

משה גפני: אני נמצא הרבה שנים בכנסת ואני יודע כמה דברים שאולי החדשים לא יודעים.

משה גפני: בנושא בית החולים באשקלון, היה ידוע לכולם שביום מן הימים יהיה על אשקלון ירי גראדים.

משה גפני: כבר היה תורם ותקציב לעניין, ועמדו לבנות לפני עשר שנים.

משה גפני: חבר הכנסת חיים אורון לא יחלוק עלי בעובדות, אלא רק בהשקפת העולם.

משה גפני: מדיניות משרד הבריאות ובעיקר משרד האוצר הייתה לא לבנות בית חולים באשדוד אלא מרכזים רפואיים גדולים והגדלת בתי חולים קיימים.

משה גפני: על כל פנים, משרד האוצר משך חזרה את התקציב המיועד ואף אחד לא דיבר אז על פיקוח נפש כשבית החולים לא נבנה ולא נעשה מה שצריך לעשות.

משה גפני: אותה מדיניות הייתה גם בבניית בית החולים באשדוד, אני חושב שכן צריך לבנות שם אבל משרד האוצר, כפי שעלה באחד הדיונים לאחרונה בוועדת הכספים, הקציב לכך ארבע מאות וחמישים מיליון שקלים ואף אחד לא אמר שזה הולך על חשבון סל התרופות או נושאים אחרים שעלו כאן.

משה גפני: כולם יודעים איך מתחלק תקציב המדינה ומהם סדרי העדיפויות.

משה גפני: ראש הממשלה הקים את הצוות, אני שוחחתי עם סגן השר ליצמן – אין ולא היה איום במשבר קואליציוני.

משה גפני: כל הרכילויות שנאמרות על "יהדות התורה" אינן נכונות, אמנם יש לנו דעות חלוקות אבל כולנו מגבים את סגן השר ליצמן.

זבולון אורלב: כן היה איום במשבר קואליציוני, כשסגן השר אמר שאם ההחלטה לא תתקבל "יהדות התורה" תפרוש מהקואליציה.

יואל חסון: על זה אתה לא מגבה אותו?

יואל חסון: אתה לא היית פורש?

יואל חסון: אתה לאי כול להתעלם מהאמירה הזו שלו.

משה גפני: אני חוזר ואומר – לא הייתה החלטה על פרישה מהקואליציה.

יואל חסון: הוא נבהל מהזבוב על הקיר, ואני לא מקבל את הדברים האלה.

יואל חסון: ההודעה של הרב היא הודעה חשובה מאוד.

משה גפני: אני לא יודע אם תתקבל החלטה בעניין המשך תפקידו של סגן השר ליצמן, יכול להיות שינתן לו תפקיד אחר.

משה גפני: אני מבקש לומר - מה הראיה לעניין?

משה גפני: בממשלת אולמרט, "יהדות התורה" והרב ליצמן לא היה בקואליציה, לא נשאנו תפקידים.

משה גפני: לא היה צורך אז בהחלטת ממשלה מפני שלא היה צורך להסית תקציבים, הייתה החלטה שבונים באתר החלופי, והשאלה היא טכנית לחלוטין.

משה גפני: הייתה יכולת לבנות, לא היה משבר קואליציוני.

משה גפני: לפני שלוש שנים היו יכולים לבנות אבל לא בנו – לא בגלל הקואליציה.

משה גפני: ההבדל היה, שממשלת אולמרט החליטה בעובדה ולא בהחלטת ממשלה, ומפני ש-"קדימה" הייתה בשלטון לא קמו מתנגדים.

משה גפני: כשמפלגת "הליכוד" בשלטון, קמים כל מיני חברי כנסת שמפחדים מהשלטון, ומה שעשו לסגן השר ליצמן לא יסולח להם.

משה גפני: אפשר לשבת עם שותפים, יחד, לדבר על פתרונות, אבל אי אפשר לצאת למסע הסתה תקשורתי – זה רק "הליכוד" עושה.

משה גפני: המציאות הזו של התנהגות לא-לויאלית, אינה נכונה.

משה גפני: הנושא לא נולד עכשיו, מדובר בצביעות מתמשכת עוד מימי ממשלת אולמרט.

משה גפני: הרבנים הליטאים אינם קשורים לעניין.

משה גפני: המשבר נעשה בממשלה הקודמת, לא אנחנו ולא הרבנים שלנו.

איתן כבל: בעניין זה, אני לא חולק על דברייך לגבי מה שקרה בממשלת אולמרט, אבל אני רוצה לדעת מה קרה עכשיו במקרה הנוכחי.

משה גפני: אני מבקש לומר לגופו של עניין,

רחל אדטו: אתה כיושב ראש וועדת הכספים אולי יכול לעזור בעניין.

משה גפני: אתה יודעת שזה הרי הכול דמגוגיה.

משה גפני: אתם לא חדשים פה, אתם יודעים בדיוק שאם יתנו או לא יתנו את הכסף – זה טוב לדמגוגיה ולא לדברים מעשיים.

משה גפני: אני מבקש לסכם, הוקם צוות ואני מתפלא על ההתפלאות בעניין.

משה גפני: מה זה משנה אם נמצא בצוות רופא או לא, על כל פנים הצוות לא יכול לקבל החלטה ללא הכללת רופאים בעניין.

משה גפני: כל החלטה שתתקבל תהיה לה השלכת רוחב, לא בנושא ההלכתי.

משה גפני: המשמעות – מדינה מזיזה קברים, לא כשהמשפחות מבקשות כפי שהיה בגוש קטיף, שהיה חשש לחילול הקברים וההוראה הייתה לפנות את הקברים רק לאחר שהמשפחות יעזבו.

משה גפני: יהיה "תקדים ברזילי" והצוות יצטרך לחשוב היטב מה יעשה עם ההשלכות הללו של בניית חדר המיון.

משה גפני: חוות הדעת ההלכתית של חבר הכנסת אמסלם אינה רלוונטית לנו, אני ממלא את תפקידי כחבר כנסת ולא שואל שאלות הלכתיות.

משה גפני: בנושא אחר, למשל כלכלי או נושא אחר שגובל בפיקוח נפש, יתנו מיד את "תקדים ברזילי" כדי להזיז קברים.

משה גפני: מי שאומר שבווינה יאמרו שהסיבה להזזת הקברים בבית החולים "ברזילי" היא כי נפלו שם קסאמים – שוגה באשליות.

משה גפני: צריך לבדוק את הדברים לגופו של עניין, ולחשוב על השלכת הרוחב הבלתי נמנעת.

משה גפני: מעבר לעניין זה, אני מכבד את מבקר המדינה ואני חושב שהוא עושה עבודה נאמנה.

משה גפני: לא ברור לי איזו חוות דעת אתה רוצה ממנו – שיחליף את הממשלה?

משה גפני: שיזיז את "קדימה"?

משה גפני: שיבדוק למה שר האוצר לא הצביע?

משה גפני: יש לי גם הרבה דברים לבקש ממבקר המדינה.

רחל אדטו: אני חייבת לומר שהיו עוד מקומות בהם הזיזו קברים וזה לא הפך לתקדים, למשל מוזיאון הסבלנות בירושלים.

משה גפני: אני הייתי נשאר פה ומפתח את הדיון לכיוון הזה, הרי ההשמצה הזו ראויה לדיון בפני עצמה.

יואל חסון: אני מבקש לתת את רשות הדיבור לחבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: אני רוצה להתייחס למשקל ששמת להתפטרות המנהל הכללי, שעם כל הכבוד לה אני מניח שהשר מינה את המנהל הכללי למרות שהשקפות עולמם שונות, היום הגיע מצב שבמקום שנציג זאת כהתפטרות מקצועית על החלטה שגויה של השר, הרי מדובר בסיכון שלקח סגן השר, משתמשים בהתפטרות כדרך להשתלח בסגן השר.

אורי מקלב: ראינו שהעמדות ברורות אבל השחקנים משתנים יחד עם השינויים בקואליציה.

אורי מקלב: ההבדל הוא – עם "קדימה" היה יותר קל מפני שהמפלגה כולה עמדה מאחורי ראש הממשלה דאז ותמכה בהחלטתו, ואילו היום, מפלגת "הליכוד" לא עומדת מאחורי ראש הממשלה שלהם כי זה טוב להם פוליטית.

אורי מקלב: אתה כיושב ראש הקואליציה יודע שאנחנו רצינו להישאר עם "קדימה" רק בגלל הנושא הזה.

אורי מקלב: המאבקים להביא לקבר ישראל אנשים הם מאבקים שמושקעים בהם הרבה כספים, עבור הבאת גופה לקבר ישראל.

אורי מקלב: כשמישהו מגיע לקבר ישראל אנחנו צריכים לשמור עליו.

אורי מקלב: אם היה מדובר בממצא ארכיאולוגי בעל חשיבות, אף אחד לא היה פוצה פה.

אורי מקלב: גם בנושאי שמירה על נוף משקיעים כספים ואף אחד לא יוצא נגד זה.

אורי מקלב: אנשים פרטיים משקיעים עשרות מיליונים בשימור בתי קברות יהודיים באירופה, על אף רצון אותן מדינות לבנות שם מרכזים מסחריים כמסר של שמירה על קברים יהודיים.

אורי מקלב: אם היה מדובר בקברים מוסלמים, אותו מוזיאון סבלנות שדיברה עליו חברת הכנסת רחל אדטו, יש עכשיו עתירה שעוצרת את הבנייה בגלל שמדובר בקברים מוסלמיים.

אורי מקלב: עמותה מוסלמית שהגישה בג"ץ גם ברחובות וגם עכשיו בחדרה, היא אומרת: "ככלל ובכל מדינות העולם, המדינות הנאורות במיוחד, שקברים הם דבר שיש לשמור על כבודם ולהימנע מכל פגיעה העלולה לפגוע ( . . . ) כמו כמוסכם על רוב הדתות כי יש לשמור על כבוד המת ויש איסור מוחלט על חילול קברים.

אורי מקלב: " לסיכום, אנחנו יודעים שזה מעורר שנאה גדולה בציבור כלפינו, אבל זה המחיר של מאבקים מול דברים כללים.

אורי מקלב: הצוות שהוקם צריך להגיע לפתרונות אמיתיים ואנחנו נהיה שותפים לכל צעד.

יואל חסון: אני רוצה רק לומר לך שאם היו יכולים לשאול את הפגאניים אם הם מוכנים שיבנו על הקברים שלהם, רק בגלל החשיפה שהתרבות הפגאנית קיבלה הם היו מסכימים.

יואל חסון: אף אחד לא ידע מה זה פגאניים עד הסיפור הזה.

יואל חסון: אני מבקש התייחסויות של אנשי מקצוע בקצרה לפני שאני מסכם את הדיון.

ליאוניד אידלמן: אני יושב ראש ההסתדרות הרפואית בישראל, ואני כבר שעתיים יושב פה ומחכה לקבל זכות דיבור.

ליאוניד אידלמן: אתם מדברים רק על הקברים ולא מדברים על החולים.

ליאוניד אידלמן: אתם צריכים לבוא להפגנה שיש פה בחוץ, ופה אתם מדברים שעתיים על הקברים.

ליאוניד אידלמן: החולים ימותו מההחלטה הזאת ואתם לא מדברים על זה.

ליאוניד אידלמן: כל אחד מכם יהיה אשם, חולה עם חבלת ראש יינזק בגללכם.

ליאוניד אידלמן: אני לא נשאר במקום בו לא מדברים על חיי אדם.

יואל חסון: אני מבקש ממך להישאר בדיון.

משה גפני: תיתן לו לדבר.

משה גפני: אנחנו נהרוג אנשים?

יואל חסון: חבר הכנסת גפני, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יואל חסון: אל תעורר פה מחלוקות מיותרות.

יואל חסון: מר אידלמן, היו לך דברים אחרים לומר על הכנסת שהעבירה את החוק האחרון של הגנה על צוותים רפואיים, אז אני מציע לך לא לצאת בהצהרות שתצטער עליהן אחר כך.

יואל חסון: יש לך כרגע את היכולת לדבר ואני מבקש ממך להישאר רגוע ולומר את דברייך.

זבולון אורלב: אני מבקש קודם כל שיתנצל על כך שאמר שאנחנו הורגים אנשים.

ליאוניד אידלמן: אני מתנצל, אמרתי בלשון עתיד שאם לא תקבלו החלטה נכונה זה יקרה.

ליאוניד אידלמן: לא אמרתי שהורגים חולים, אמרתי שהחולים ימותו.

יואל חסון: את זה אתה צריך להפנות לממשלת ישראל, למרות שגם הם לא הורגים חולים.

משה גפני: אסור להגיד כאלה דברים גם על ממשלת ישראל.

יואל חסון: חבר הכנסת גפני אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ליאוניד אידלמן: אני אחזור על הדברים שאמרתי במועצת הבריאות לפני שלושה ימים, ואף אחד מכל בכירי מערכת הבריאות לא חלק עליי.

ליאוניד אידלמן: היום, המשמעות של לבנות חדר מיון מרוחק מבית החולים היא להרוג חולים.

ליאוניד אידלמן: חולה שמתקבל עם אוטם שריר הלב צריך לעבור צנתור תוך תשעים דקות, אף אחד לא יבוא לקחת אותו משם גם בזמן רגיעה.

ליאוניד אידלמן: היום בונים חדר ניתוח צמוד למחלקות ולטיפול נמרץ, אסור לשנות את מה שהרפואה מאמינה בו כי החולים ישלמו מחיר.

ליאוניד אידלמן: ברגע שיתקבל חולה לחדר מיון מרוחק הוא יינזק כי לא יבואו להעביר אותו לבית החולים.

ליאוניד אידלמן: היום, כשחדר המיון בתוך בית החולים זה לוקח חצי שעה.

ליאוניד אידלמן: אם מרחיקים את זה – החולים ישלמו מחיר ברגיעה ולא במלחמה.

ליאוניד אידלמן: החולה במיון יחכה לא שלוש שעות אלא חמש שעות.

ליאוניד אידלמן: ומה יקרה בזמן ההפצצה?

ליאוניד אידלמן: המעברים לא מוגנים ואף אחד לא ייצא מהבניין.

ליאוניד אידלמן: אתם לא תוכלו לחייב אף בעל מקצוע להעביר חולים כי מדובר חד משמעית על סכנת חיים.

ליאוניד אידלמן: אתם צריכים לבוא ולומר שהחיים חשובים יותר מכל.

ליאוניד אידלמן: אני חרד שגם בזמן הרגיעה ופי כמה בזמן המלחמה תושבי הדרום ישלמו מחיר.

ליאוניד אידלמן: מדובר על עניין של חיים ומוות.

יואל חסון: מה קורה בבתי חולים גדולים כמו "בילינסון"?

ליאוניד אידלמן: אני נמצא שם כל יום וזה מדאיג אותי, אני רואה את החולים כל יום.

ליאוניד אידלמן: בבית החולים "בילינסון" בונים חדר מיון ומולו מגדל אשפוז, ואני יושב וחושב איך להוסיף שם חדרי ניתוח.

ליאוניד אידלמן: בבית החולים "שיבא" זה דווקא קרוב.

יואל חסון: אני מתנצל אבל אין לנו זמן לשאלות כאלו, אני מבקש לשמוע את דעתו של מנהל בית החולים "ברזילי".

שמעון שרף: אומרים שצדיקים מלאכתם נעשית בידי אחרים, וכל מה שנאמר פה זה דברי אלוהים חיים, כי כל הדברים היו נכונים חוץ מכמה עובדות שהיה לא מדויקות.

שמעון שרף: אני רוצה להוסיף כמה דברים.

שמעון שרף: ראשית, בית החולים "ברזילי" בשנה הבאה יהיה בן חמישים, מתוכן אני מנהל את בית החולים עשרים וחמש שנים.

שמעון שרף: אני גדלתי בבית החולים "תל – השומר", אני מנהל פורום בתי החולים ואי אפשר לספר לי סיפורים.

שמעון שרף: בבית החולים בשנת 1990, יחד עם יהודה רון תכננו תוכנית אב בה מתייחסים לבית החולים כאורגן אחד שכל בניין בתוכו הוא איבר ועל פי אותה תוכנית תוכנן הבניין.

שמעון שרף: בשנת 2000 החל התכנון של בניין שבתוכו גם מיון, גם חדר ניתוח, גם מיון תת קרקעי וגם מחלקות.

שמעון שרף: מה שקרה – התחילו הקסאמים והתוכנית עברה עיבוד.

שמעון שרף: בשנת 2008 כבר היה מכרז, קבלן זוכה, כסף – עם תרומות ועם האוצר, וגם תודות להתערבות וועדת הכספים.

שמעון שרף: בראשון לינואר 2008 הכול היה מוכן, ואז התחילה הבעיה הזו.

שמעון שרף: אמנם זה היה כשסגן השר ליצמן היה בחוץ, אבל מנחם פורש הרים אליי טלפון וזהיר אותי שתהיה מלחמה.

יואל חסון: חבר הכנסת גפני, תקשיב למה שהוא אומר - אתם לא הייתם בקואליציה אבל השפעתם עליה.

שמעון שרף: קיבלתי מסרים די ברורים.

שמעון שרף: אני משתדל לא לצאת לתקשורת ולא להתלהם – מדובר בחוות דעתי המקצועית לחלוטין.

שמעון שרף: אם מדינת ישראל חושבת שצריך לבנות במקום אחר זה בסדר, אבל צריך לבנות סוף - סוף את המיון הזה.

שמעון שרף: לא ייתכן שבמיון של שבע עשרה מיטות ימשיכו לקבל מאה אלף איש.

יואל חסון: והחלופה של היום היא הזולה ביותר, במרחק הכי קצר?

שמעון שרף: כן.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: אני רוצה לשאול את מבקר הפנים של המשרד האם הגיעו עדויות לכך שיש קשר בין הסיפור של בית החולים "ברזילי" לבין הסיפור של בית החולים באשדוד?

אריה פז: אני במבוכה מפני שמצד אחד אני המבקר הפנימי של משרד הבריאות ומצד שני אני חושב שאני קודם כל עובד ציבור.

אריה פז: העדיפות שלי היא להיות נאמן לציבור, אני יושב בוועדה לביקורת המדינה – והתשובה לשאלה היא שהגיע מידע על קשר בין הנושאים.

אריה פז: אני ישבתי עם צוות של משרד מבקר המדינה ביום רביעי האחרון, והדברים הובאו לידיעת מבקר המדינה.

יואל חסון: אני מבקש שכל מידע חדש בנושא יועבר לידיעת מבקר המדינה.

אריה פז: בוודאי.

יואל חסון: אני רוצה לשאול את נציגי האוצר, מהיכן יגיעו המאה ושלושים מיליון שקלים תוספת להעתקת חדר המיון?

יאיר זילברשטיין: זה מחולק לתשעים מיליון –

משה גפני: למה?

יואל חסון: חבר הכנסת משה גפני אני מבקש ממך לא לשאול שאלות כרגע.

יאיר זילברשטיין: התוספת מעבר למה שתכונן, תוספת של תשעים מיליון כבר בהחלטת הממשלה תחולק לחצי מתקציב הבריאות השוטף או תקציב הפיתוח וחלק תוספת.

יואל חסון: התוספת תהיה על חשבון משהו אחר?

יאיר זילברשטיין: תמיד דבר אחד בא על חשבון משהו אחר.

יאיר זילברשטיין: הכסף של התוספת יהיה מתקציב המדינה, שלושים מיליון ייקבעו על ידי השרים וזה יחולק בין המשרדים.

אריה אלדד: ההבדל בין המיקום המקורי למיקום החלופי הוא מאה ועשרים מיליון שקלים?

יאיר זילברשטיין: הוא תשעים, בעקבות העיכוב בתוכנית הוחלט על מיגון זמני בסף שלושים מיליוני שקלים.

יאיר זילברשטיין: הממשלה לא התייחסה לנושא הזה כרגע, והכסף פשוט יהיה חסר.

יואל חסון: נמצא איתנו היום הרב שלצר, הוא גר באזור.

שרון שלמה שלצר: אני גרתי שבע עשרה שנים באשקלון בקריית זוננפלד שהקים הרב רביץ, כיום אני גר באשדוד.

שרון שלמה שלצר: במשך אותן שנים הגיעו ליד ביתי קבוצות מהודו שצעקו והפריעו, ממש קבוצות של עובדים זרים שבאו לקברים לטקסים שונים.

שרון שלמה שלצר: יש לי עדים מהקבוצה הליטאית, שהתקשרתי אליהם – הרב מייברג למשל, שמוכנים להעיד שמדובר בעובדי עבודה זרה שבאים במיוחד לטקסים מפני שמדובר בקברים פגאניים.

דב נחליאלי: אני מנהל מרחב דרום ברשות העתיקות, ולעניין שהועלה אני רוצה להעיר.

דב נחליאלי: בתקופה האסלאמית העתיקה הובא לאשקלון מדמשק גולגולת של חוסייני בן-עלי, שבעקבות המוות שלו יש את חג "העשורה".

דב נחליאלי: הגולגולת שלו הועברה לאשקלון, למקום שבו נמצא בית החולים.

יואל חסון: אני מתנצל שאני קוטע אותך אבל אין לנו זמן לדבר על כך.

יואל חסון: אני מבקש מסגן המנהל הכללי לבינוי ותכנון מוסדות רפואה במשרד הבריאות להציג את עמדתו.

יהודה רון: שמעתי את הדברים שעלו כאן ואני רוצה להתייחס בקצרה.

יהודה רון: הפרויקט של בניית הבניין הכירורגי, שכולל בשלב הראשון בניית חדר מיון, תוכנן והיה בעדיפות גבוהה כבר אז, לפני כעשר שנים.

יהודה רון: הפרויקט תוכנן ועמד לצאת לביצוע לאחר תלאות עם משרד האוצר, אבל לאחר קיצוצים של עשרות אחוזים בתקציב הבינוי לא ניתן היה לבצע זאת.

יהודה רון: בוצעה בנייה של שני פרויקטים דומים בנהרייה ובבאר שבע, הם פועלים מספר שנים ואילו הפרויקט הזה הוקפא.

יהודה רון: בעקבות מלחמת לבנון השנייה והחלטת הממשלה על חיזוק הצפון ועוטף עזה ואשקלון, הוחלט להעמיד תקציב ממשרד האוצר, במקביל להשתתפות משרד הבריאות וכן שימוש בתרומות.

יהודה רון: בעקבות ההחלטות שהתקבלו אחרי מלחמת לבנון השנייה באשר למיגון, היו שתי אפשרויות – לתכנן מחדש את כל הפרויקט או לעשות רה-תכנון, ובמקום החנייה התת - קרקעית להכניס אשפוז מוגן.

יהודה רון: זה מה שעשינו, בגלל הצורך במהירות של קידום הפרויקט החלטנו לעשות רה-תכנון מהיר תוך כדי העבודה.

יהודה רון: הוצאנו מכרז ויכולנו להתחיל את העבודה בשנת 2008.

יהודה רון: לשאלה של האלטרנטיבה, המיקום הזה שנבחר היה לאחר שיקול דעת, האופציה לבנות במגרש החנייה הייתה גם קיימת אז אבל השיקול היה שלא יהיה ניתן לבנות את הבניין כולו ולכן יהיה צורך בשלבים.

יהודה רון: כשמדברים על שלבים, חשוב מאוד שהמיון יהיה קרוב לחדרי הניתוח הקיימים.

יהודה רון: המקום החלופי מרוחק, אין ספק על כך, הוא מחייב שיטות ביסוס ושינויים שייקרו אותו בסדר גודל שביחס לעלות המקורית יהיו כתשעים מיליון שקלים.

יהודה רון: תקציבית, זה הרבה יותר מפני שחלק מהכסף כבר הוצא על התכנון ויש התייקרויות נוספות.

יהודה רון: אנחנו מניחים שבמידה ותתקבל ההחלטה על המיקום החדש, אנחנו מניחים שהאישורים וההיתרים יוצאו במהירות האפשרית.

יהודה רון: אם יקשו, זה יכול לעשות בעיות.

יואל חסון: ראש עיריית אשקלון כבר הצהיר שהוא לא יאשר זאת.

יהודה רון: נכון להיום, קידמנו את התוכנית החלופית והבעיה כיום היא עלות ומרחקים.

יואל חסון: תודה רבה, אני רוצה לסכם את הישיבה.

יואל חסון: אני מודה לכל מי שהגיע.

מנחם גשייד: אם אפשר לומר מלה אחרונה.

מנחם גשייד: מדינת ישראל בעניין אשדוד חוקקה חוק שצריך לקום בית חולים באשדוד עוד לפני שסגן השר ליצמן הגיע למשרד הבריאות.

מנחם גשייד: לאחר שזה יוצא למכרז אין לסגן השר שום השפעה בעניין, הוא השתתף בוועדת הכספים ועורר סערה כאשר הוא התפלא כשהוסיפו שלוש מאות וחמישים מיליון שקלים בהינף יד ליזמים המתמודדים.

יואל חסון: אני לא רוצה להיכנס לזה עכשיו, אני לא עושה פה חקירות והטענות שעלו ייבדקו.

יואל חסון: כולם דיברו כבר והדברים נאמרו בצורה מאוד ברורה, אני מצטער שלא לכולם יצא לדבר, זה היה דיון מאוד ארוך.

יואל חסון: אני מבקש לסכם את הדיון.

יואל חסון: הוועדה לביקורת המדינה שמעה את הגורמים השונים וקובעת שהחלטת הממשלה כפי שהתקבלה הייתה החלטת ממשלה שלא הייתה למן העניין והייתה שגויה ונגועה בעניינים שלא לטובת הציבור, לאור הדברים שנשמעו מגורמי המקצוע.

יואל חסון: יחד עם זאת, הוועדה קובעת שאת חדר המיון בבית החולים "ברזילי" צריך לבנות את חדר המיון בבית החולים ברזילי במרחק הקצר ביותר, במהירות הרבה ביותר ובמחיר הזול ביותר, מתוך עניין של אחריות ציבורית.

יואל חסון: הוועדה דוחה על הסף את העתקת חדר המיון בבית החולים ברזילי למקום אחר, וקובעת שהוא צריך להיבנות במקום המקורי כפי שיש לכך היתרי בנייה ואישורים.

יואל חסון: בנוסף, הוועדה לביקורת המדינה קובעת גם שיש להתייחס לרבנות הראשית כגורם משפיע ורלוונטי בסוגיות הללו.

יואל חסון: לא ייתכן שהרבנות הראשית תהיה גורם שאינו קשור לעניינים ממלכתיים הלכתיים.

יואל חסון: אני מבקש ממבקר המדינה שכיבד אותנו בנוכחותו והאזין בקשב רב, לעקוב מקרוב אחר ההתפתחות בעניין הקמת חדר המיון בבית החולים "ברזילי" באשקלון, ואם הוא ימצא לראוי, יבקש מוועדת הכנסת לענייני ביקורת המדינה להתכנס שנית ולקיים דיון נוסף בעניין זה.

יואל חסון: הוועדה מבקשת לבטל את הצוות כפי שהוקם, ולהקים צוות מקצועי שיכלול נציגות גורמים רפואיים מעבר לנציגות שקיימת כיום, שאינה מלאה ואינה יכולה למלא את תפקידה כפי שהתבקש ממנה.

יואל חסון: זאת ההחלטה של הוועדה לביקורת המדינה.

יואל חסון: על פי הצבעה קצרה, אני קובע שהדברים שנאמרו הם אכן ההחלטה של הוועדה לביקורת המדינה.

יואל חסון: תודה רבה.

משה גפני: אני אמנם לא חבר וועדה אבל אני מתנגד לדברים שנאמרו.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: הישיבה נעולה.