ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 224, 2010-05-05 09:30

אופיר אקוניס: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

אופיר אקוניס: על סדר היום הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הפחתת גובה קנס בשל תשלום מיידי), שהועברה אלינו במושב החורף, וקידמנו אותה, כפי שהבטחתי לחבר הכנסת אפללו, בתחילת מושב הקיץ, ואנחנו בתחילתו.

אופיר אקוניס: הכנה לקריאה ראשונה.

אופיר אקוניס: אני חושב שהרעיון הוא רעיון טוב, כי כאשר אנחנו מאחרים בתשלום קנס, אז אנחנו מתוגמלים לרעה, אבל אם אנחנו ממהרים לשלם את הקנס, אנחנו לא מתוגמלים לטובה, וזה דבר שכמעט מזכיר לי את הצעת חוק הריבית ההפוכה שלי, שכאשר אתה בריבית שלילית, אתה מהשקל הראשון משלם לבנק, אבל אם יש לך זכות בעובר ושב, כמובן שאתה לא מתוגמל חיובית.

אופיר אקוניס: זה, בעיניי, בתפישה של כלכלה חופשית עם רגישות חברתית, סוג של איזונים ובלמים לחוקים שנמצאים אצלנו.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אפללו, בבקשה.

אלי אפללו: כולנו מכירים את תחושת התסכול, כשמגיעים לרכב, ורואים דוח חניה על השמשה.

אלי אפללו: קורה שהדוח שקיבלנו אותו, קיבלנו אותו לפעמים כשהמדחן לא הכי בסדר, או כשהגענו למקום שאין אפשרות לקנות כרטיס, ולפעמים, כשאתה מאחר כמה רגעים לפגישה, אתה רץ להגיע למקום, ואני לא חושב שהמטרה היא לתת דוח.

אלי אפללו: הרי פה כל מה שטענו השלטון המקומי, הסיבה היחידה היתה סיבה – אגב, אני רוצה לראות את הערר, אם הוא בזמן.

אלי אפללו: הוא לא היה בזמן, כי עד שהגשתי את הצעת החוק ועד שחיכיתי שלא תהיה אפשרות לערר, לא היה.

אופיר אקוניס: אני חושב שהיתה עמדת ממשלה שתמכה בקריאה הטרומית.

אלי אפללו: זה עבר וחיכה.

אלי אפללו: הם לא יכולים להגיש ערר אחרי שעובר הזמן שלהם.

אופיר אקוניס: אתה מדבר על ההליך בממשלה ולא בכנסת.

אלי אפללו: זו הערת ביניים, שלא יגידו לי עכשיו, כשרואים שזה הסוף, כי השלטון המקומי מפעיל לחץ.

אלי אפללו: אני יכול לומר שחלק מהשלטון המקומי, שפנה אליי, יכול להיות שהם הצליחו לעשות לחץ, אני מקווה שלא, על האוצר, ופה לא מדובר על ההכנסות אלא להפך.

אופיר אקוניס: כמה זמן שר יכול להגיש ערר?

אופיר אקוניס: מאיר, כמה זמן?

אלי אפללו: שבועיים.

אלי אפללו: 14 יום.

אופיר אקוניס: מאיר נתן לנו – ביקשתי את הסיוע שלו בזמן.

אלי אפללו: פעם אחת לי זה קרה – רציתי להגיש ערר, ולא הספקתי.

אלי אפללו: אבל אי אפשר לטעון שהגיש ערר.

אופיר אקוניס: מי מהאוצר פה?

אופיר אקוניס: אגב, למען ההבנה, מנהלת הוועדה מוסרת לי מסמך של אחת העוזרות למזכיר הממשלה, הגברת סימה טוקטלי, כותבת: בהצעת המחליטים, בהתאם לסעיף 56 בתקנון לעבודת הממשלה לתמוך בהצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה, של חבר הכנסת אלי אפללו, כמובן, בכפוף לתיאום וכדומה.

אופיר אקוניס: הניסוח עם משרדי המשפטים, הפנים, התחבורה וביטחון הפנים.

אופיר אקוניס: אז יש תיאום, וזה גם בטרומית, אם איני טועה, בא לידי ביטוי במליאת הכנסת.

לאה ורון: אי אפשר שלא להעיר שוב שהתופעה של החלטות ועדות השרים שמחייבות את חברי הכנסת לתאם את הצעות החוק שלהם מבעוד מועד בצורה ערטילאית - אולי יושב ראש הוועדה ואחרים יפנו למזכירות הממשלה, ויודיעו להם שיש מקום לשנות- -

אופיר אקוניס: זה נוהג רב שנים, התיאום הזה.

לאה ורון: זה רק לאחרונה, שמשאיר תחושה, שאולי מצפים מהכנסת לעבוד אצל הממשלה.

אלי אפללו: מה כוונת החוק הזה – כמו שאמרת, אם אנחנו מאחרים, אנחנו מקבלים כפל קנס, והולכים הלאה והלאה.

אלי אפללו: אני חושב שצריך לעשות שני דברים.

אלי אפללו: אחד, מי שרוצה לשלם את הדוח, יכול לשלם אותו תוך 15 יום מקבלת ההודעה, או אפילו פה הציעו לי משרד התחבורה, מי שירצה לשלם את זה ביום שמודבק על השמשה, גם לזה אני לא מתנגד, אבל זה לא יהיה מחייב.

אופיר אקוניס: כאשר פקידי משרד התחבורה ישלמו דוחות ביום שבו הם מקבלים את הדוח- -

אלי אפללו: לא, הוא מתכוון שאם זה בשמשה, יש גם האפשרות לשלם את זה תוך 14 יום.

יפעת רווה: לא, אם זה בשמשה, זה לא צריך להיות מוגבל בזמן, כי במילא אחר כך הוא יקבל את זה בדואר רשום.

אלי אפללו: אני לא מתנגד לשתי האפשרויות.

אלי אפללו: בסך הכול מה הכוונה שלי – למנוע בירוקרטיה שדוח של 100 שקלים מגיע לאלפי שקלים.

אלי אפללו: זה כפל קנס ועוד כפל קנס והוצאה לפועל ועורכי דין וכל זה.

אלי אפללו: אין שום סיבה שלא תעודדו את האנשים האלה לשלם את הקנס הזה, שתהיה לו מוטיבציה לשלם אותו מהר.

אלי אפללו: זה גם עוזר לשלטון המקומי, זה לא מכשיל, ואדם כזה, שחנה – אני לא מדבר על אלו שחונים באופן שיטתי כל הזמן מול החנות שלהם, שלאלו אנחנו מוכנים למצוא פתרון אחר.

אלי אפללו: אבל אלו שבאים, וזה קורה לעתים, שמגיע ולא נמצא במקום קבוע, ואומר: אני רוצה לחסוך את החניה, כי פנו אליי השלטון המקומי, וזה בעיה גם בעניין הזה- -

אופיר אקוניס: אני רואה שאתה מאמץ את החוק האנגלי, לפי דברי ההסבר.

אופיר אקוניס: אני שמח.

אופיר אקוניס: זה תקדים חשוב.

אופיר אקוניס: אנחנו פועלים, רבים מאתנו, מההשפעה האנגלית.

אברהם פרץ: יש הבדל בין האנגלים לישראלים, בכל זאת.

אופיר אקוניס: אני לא יודע.

אופיר אקוניס: מה שבטוח, אנחנו לא פחות טובים מהם.

אלי אפללו: ואנחנו צריכים ללמוד גם מהאנגלים.

אופיר אקוניס: אני דיברתי גם על חקיקה הישראלית, שחלק ארי שבה מתבסס על חקיקה מנדטורית, שלא לדבר על הטורקית.

אלי אפללו: אז מה שאני בא לומר זה בסך הכול, מי שקיבל קנס, צריך לתת לו צ'אנס.

אלי אפללו: זה גם יחסוך לשלטון המקומי את כל הבירוקרטיה.

אלי אפללו: שתיים, אנשים יוכלו סוף-סוף לומר: טעיתי, חניתי, לא הצמדתי כרטיס בזמן, או נגמרה לי השעה של המדחן, או אלף סיבות- -

אתי בנדלר: לתושבי האזור בלבד- -

אלי אפללו: ואני לא אדבר על זה, לפי מה שכותב לי מנכ"ל משרד התחבורה, וראית את המכתב, מה עמדתו של משרד התחבורה- -

אופיר אקוניס: אתה רוצה שאני אקרא את מכתבו?

אופיר אקוניס: מכתב של מנכ"ל משרד התחבורה לחבר הכנסת אפללו: "חניה מועדפת ברשויות המקומיות: ככלל, הסדרי החניה ברשויות המקומיות, גביית התשלומים וגם הפיקוח והקנסות נעשים על ידי הרשויות המקומיות מכוח "חוק העזר העירוני להעמדת רכב וחנייתו".

אופיר אקוניס: ההסדר המתואר במכתבך אכן מתאפשר בחלק מחוקי העזר הנ"ל למרות התנגדות עקבית מתמשכת שלנו.

אופיר אקוניס: "כמוך גם אנו סבורים שהסדר זה פסול מסיבות שונות, למשל הקצאה של שטח שהופקע למטרות ציבורית לשימוש בלעדי פרטי.

אופיר אקוניס: נעריך ונודה על מעורבותך לביטול הסדרים אלה בחקיקה".

אלי אפללו: רבותיי, בואו נעשה משהו דיפרנציאלי, שמי שבאמת רוצה לשלם, מי שנעשה בשגגה, משלם עם הטבה מסוימת, נקרא לזה כך, כי זה עונש, אבל ניתן לו אפשרות בערים שאין מקומות חניה, וכשאני מגיע ואין לי תו חניה, והגעתי טיפה מאוחר עם המכשיר שנותן לי זמן מסוים להטעין אותו, צריך לתת להם אפשרות לומר: הנה, אני מתקן, לא מחכה ולא מושך את זה.

אלי אפללו: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: יש אי הבנה בנושא עמדת האוצר לגבי התמיכה הראשונית ואחר כך הגשת הערר על ידי שר האוצר.

אופיר אקוניס: בבקשה.

יונתן בר סימן טוב: משרד האוצר הגיש ערר על ההחלטה מייד לאחר שהתקבלה בממשלה.

יונתן בר סימן טוב: כרגע, להבנתי מהתקנון, זה אומר שעמדת הממשלה היא שהיא לא תומכת בזה.

אלי אפללו: מתי זה הוגש?

אלי אפללו: אפשר לראות את זה?

יונתן בר סימן טוב: להבנתי, זה נשלח לוועדה.

אופיר אקוניס: האם מנהלת הוועדה ראתה את זה?

לאה ורון: ודאי שלא.

יונתן בר סימן טוב: אותי עדכנו משהו אחר.

אתי בנדלר: יש לך העתק להראות לנו את זה?

אופיר אקוניס: דנו בזה אחר כך?

אופיר אקוניס: שינו עמדה?

אופיר אקוניס: ההחלטה תומכת, החלטה שהקראתי אותה ב-25 באוקטובר, וזה היה בתחילת מושב החורף.

אופיר אקוניס: 11 בנובמבר זה בתוך הזמן, אבל למה הממשלה לא דנה בזה כל הזמן?

אופיר אקוניס: אגב, את הטרומית עשינו כבר בתמיכה.

אופיר אקוניס: יש פרוטוקול של מליאת הכנסת.

אופיר אקוניס: מה אתם אומרים עכשיו?

אופיר אקוניס: מה עמדת האוצר?

יונתן בר סימן טוב: דבר ראשון, לא ברור שבכלל הצעת החוק תגביר את האפקטיביות של אכיפת החניה, ויש חשש שהתיקון יגרום להפחתה בהכנסות של הרשויות המקומיות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כלומר זה מס נוסף שהרשויות מטילות, בלי בושה.

אופיר אקוניס: אני אומר לך שחלק ארי מההכנסות של עיריות רבות, ובעיקר בערים הגדולות, ובעיקר בתל אביב, בירושלים ובחיפה, חלק מז'ורי מההכנסות, וגם ראינו את זה - אם איני טועה, התפרסם נתון כזה לאחרונה על עירי הטובה, תל אביב, שהיא עיר מצוינת, אבל שם בלי הבחנה צובעים מדרכות בכחול לבן – לא רוצה להגיד למה.

אופיר אקוניס: מה, מסיבה תחבורתית?

אופיר אקוניס: סתם.

אופיר אקוניס: בשכונות שלמות, אין סיבה, הבנתי שגם בירושלים.

אתי בנדלר: גם בירושלים, במקומות שאין שום בעיה תעבורתית.

אופיר אקוניס: הכנסות, זה הכול.

אלי אפללו: מיליארד שקל.

אופיר אקוניס: וחבר הכנסת אפללו, בדרך כלל בעיריות הגדולות, אם איני טועה, הן לא זוכות גם למענקי איזון, אז אי אפשר לומר שיצטרכו להגדיל להן את מענקי האיזון, כי הן בכלל לא מקבלות את זה - לא תל אביב, לא חיפה ולא ירושלים, שהן רשויות חזקות.

אופיר אקוניס: ואתה גם מתייחס בדבריך בעיקר לערים הגדולות.

אופיר אקוניס: היא קיבלה את מענק הבירה?

אופיר אקוניס: העברתם לה?

יונתן בר סימן טוב: כן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הערת ביניים - אדוני היושב ראש, הישיבה הזו היתה חשובה לי מאוד, כי באתי לתמוך בהצעתו בכל לבי של חבר הכנסת אפללו, ובנוסף, להזכיר שהוגשה הצעת חוק שלי, שלא עברה בוועדת שרים, ועכשיו אני מבינה למה, על כחול לבן, צבע שצובעים בתל אביב, שזה חניות לתושבים בלבד, שאתה מגיע ושם כמו אזרח טוב – אני לא מדברת על אלה ששכחו, לא שמו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שמת "איזי פארק", וחטפת דוח, כי איפשהו איזה 200 מטר ממך עומד שלט, שבמקרה קצת נוטה כך שאתה לא רואה אותו, ויש בדרך כלל עץ מעליו שגדל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רק על זה עיריית תל אביב עשתה בשנה שעברה 30 מיליון שקל.

יונתן בר סימן טוב: אדוני היושב ראש, מה שמציגים פה זה צד אחד.

יונתן בר סימן טוב: צריך להבין שיש פה גם תמריץ שלילי לחניה בניגוד לחוק; אם היום קנס עומד על כ-100 שקלים, נוריד אותו ל-50 שקלים בעקבות ההצעה הזאת – יהיה משתלם, נגיד, בתל אביב לחנות בניגוד לחוק ולא להיכנס לחניון.

יונתן בר סימן טוב: איזה סוג של תמריץ הזוי זה?

אלי אפללו: לא על זה אנחנו מדברים.

יונתן בר סימן טוב: זה מה שיקרה לפי הצעת החוק הזו.

אלי אפללו: זו לא הכוונה.

אלי אפללו: הוא יכול לקבל דוח אחרי דוח אחרי דוח.

אלי אפללו: מקבלים שלוש או ארבע פעמים דוחות באותו יום.

אלי אפללו: תבדוק את החוק.

אופיר אקוניס: מבחינה חוקית, אין מניעה.

קריאות: -

אופיר אקוניס: בא האוצר ואומר: אולי כדאי באמת לפקח על מחירי החניה בתל אביב.

אופיר אקוניס: זה רעיון טוב.

אופיר אקוניס: הוא אומר שאם הקנס יהיה 50 שקלים, ישתלם לעמוד בכחול לבן ולשלם 50 מאשר לשלם בחניון, אני לא רוצה לדבר על מחירים ששילמתי לאחרונה, פשוט בלתי מתקבל על הדעת, איך אדם שהוא במשכורת ממוצעת יכול לשלם על חניונים בתל אביב מחירים אסטרונומיים, למשל במגדל שלום, שם למטה.

עוזי סלמן: לא- -

אופיר אקוניס: אני מסכים אתך.

אופיר אקוניס: לא של אחוזות חוף, אתה צודק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קריית הממשלה, 70 שקל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה יודע את זה?

מיטל בשרי: -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב ראש, האם ידוע לכם שכשמגיעים אזרחי המדינה לקריית הממשלה, אחרי שהוא יושב שם שלוש שעות, כי הוא עמד בתור, משלם שבעים שקל?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מדברת על מגדל היובל.

אופיר אקוניס: פה אין טענה לעירייה אלא להסכם בין הממשלה לחברה המפעילה.

אברהם פרץ: אני מקווה שהנושא היום הוא לא העיר תל אביב.

אופיר אקוניס: לעירייה בעניין הזה אין יד ורגל בנושא השערורייה של מגדל היובל, כי ההסכם בין הממשלה לאותו מגדל יובל, אם איני טועה, בכלל לא מדבר על מסגרת לחניה, והוא מפעיל כאוות נפשו.

אופיר אקוניס: אותו דבר על מגדל שלום – כמובן, זה לא של העירייה.

אופיר אקוניס: אין על זה ויכוח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל כשאדם יודע שהוא יכול לחטוף דוח של 250 שקל, הוא כבר ילך לחניה כזאת.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: כדי להכניס את הדברים לסדר, ההצבעה - מי שענה בשם הממשלה הוא שר התחבורה והבטיחות בדרכים, מר ישראל כץ: אני בהחלט תומך בעמדת הממשלה וועדת השרים לענייני חקיקה לתמוך בהצעת החוק.

אופיר אקוניס: היושב ראש ריבלין אומר: תודה רבה, רבותיי, יש הסכמת ממשלה, אני לא רואה מישהו שביקש להתנגד לחוק, נא לשבת, ניגשים להצבעה.

אופיר אקוניס: מי בעד – 54, אין נגד, אין נמנעים.

אופיר אקוניס: הצעת החוק עברה אלינו.

אופיר אקוניס: זה ב-28 באוקטובר.

אופיר אקוניס: זה כדי להכניס את הדיון הזה לסוג של מסגרת.

אופיר אקוניס: האוצר עכשיו שינה את עמדתו, אבל הערר עדיין לא נידון.

אלי אפללו: אנחנו לא עובדים אצל הממשלה, לא עובדים בזה.

אופיר אקוניס: זו הכנה לקריאה ראשונה.

יונתן בר סימן טוב: הממשלה כרגע לא תומכת בזה.

אופיר אקוניס: גברתי היועצת המשפטית, מה המשמעות כרגע, מבחינת עמדת הממשלה?

אתי בנדלר: משהוגש ערר כדין משמעות העניין, שהממשלה מתנגדת, גם אם בהחלטה הראשונה של ועדת השרים הוחלט לתמוך.

אתי בנדלר: השאלה היא, אם הערר הוגש כדין בתוך המועד הקבוע לכך לתקנון עבודת הממשלה.

לאה ורון: והאם ההחלטה המחודשת של ועדת השרים תהיה להתנגד.

אתי בנדלר: אני מדברת על המצב ברגע זה, כל עוד אין החלטה אחרת.

אלי אפללו: אם יהיה לי רוב בתוך הוועדה, זה יהיה.

אלי אפללו: אם לא יהיה, אנחנו נעלה את זה למליאה, ושם לא יהיה לי.

אופיר אקוניס: אולי הערר של שר האוצר לא יתקבל.

אופיר אקוניס: אני, אגב, גם רוצה לומר למשרד האוצר שגם כיושב ראש הוועדה, ויושב ראש הוועדה באופן מפתיע וחריג הוא גם חבר הקואליציה, עד רגע זה לא קיבלתי את עמדתכם, לא שמעתי את השינוי בעמדת הממשלה.

אופיר אקוניס: אני נכנסתי לישיבה הזאת כאשר אני יודע, כולל בדקתי עם העוזר שלי ועם הנהלת הוועדה, ושאלתי אותך, כשהעלינו את זה לסדר היום, מה עמדת הממשלה.

אופיר אקוניס: מנהלת הוועדה אמרה לי: תומכת.

אופיר אקוניס: לכן נמשיך כרגע את הישיבה הזאת.

אופיר אקוניס: יש הערות נוספות?

אופיר אקוניס: בבקשה.

כפיר כהן: השלטון המקומי, כמובן, מתנגד להצעת החוק, ולו רק מהסיבה של עבריינות, תהא העבריינות אשר תהא, משלמים.

כפיר כהן: המחוקק קבע את זה, זה נכון וקיים בכל הרבדים, ומן הסתם אין טעם להקל ראש בעניין.

כפיר כהן: הערת אגב – אנחנו לא מקבלים את הטענה שקנסות חניה הם חלק מהכנסות העירייה, ולכן יש איזושהי- -

אופיר אקוניס: הביטוי הושמע לראשונה בחדר הזה על ידי נציג משרד האוצר.

כפיר כהן: אני מבקש לסתור את זה, כמו שלא אומרים שדוחות על מהירות הם חלק מהתקציב של המשטרה.

כפיר כהן: זו אותה הנחה.

כפיר כהן: הטענה הזאת לא נשמעת.

כפיר כהן: היא בדרך כלל נשמעת ביתר קלות, כשמדובר בשלטון מקומי.

אתי בנדלר: אני רק רוצה להזכיר שהסמכות לקבוע את חוקי העזר בדבר הסדרת ענייני החניה נקבעה בפקודת התעבורה, כמו גם כל העבירות התחבורתיות האחרות, שמטרתן העיקרית של כל העבירות בניגוד לפקודת התעבורה, עבירות תעבורה, היא בעצם הסדרת נושאי התעבורה והבטיחות בדרכים.

אתי בנדלר: כאן המטרה היא העשרת קופות הרשויות המקומיות- -

עוזי סלמן: ממש לא.

עוזי סלמן: המטרה היא אכיפתית גרידא.

עוזי סלמן: אני מוחה על הדברים.

אתי בנדלר: זה מה שהשתמע לפחות- -

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת ברקוביץ.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רק רוצה להעיר, כשדיברתי אכן עם ראש עיריית תל אביב בנושא, הוא חד משמעית אמר לי שהוא לא מעוניין בדוחות חניה האלה כדי להעשיר את קופתו, והוא ישמח מאוד שנמצא פתרון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שיש פה פתרון מעולה.

כפיר כהן: אז אני שולל את הטענה הזו.

כפיר כהן: אם כבר מדברים על החוק האנגלי, כמי שחי באנגליה מספר שנים, ואני בכובעי הפרטי אומר לכם שזה באמת עובד שם נפלא, אבל זה לא עובד בצורה קיצונית.

כפיר כהן: ישנן תקנות, שמי שחונה על פס צהוב אחד בניגוד לחוק, יש חמש דקות בדיוק על השעון מרגע העמידה עד רגע קבלת הקנס.

כפיר כהן: יש גם אותן חמש דקות מרגע סיום התשלום עבור החניה עד קבלת הקנס, כלומר אי אפשר להקיש דין חמש שעות לדין של שעתיים, כלומר מי שיבוא וישאיר את רכבו ברחוב אחרי שפג הזמן עבורו הוא שילם עבור החניה הזאת, ישאיר את הרכב עוד שעתיים, והדין שלו יהיה כמי שאיחר חמש דקות לחניה, אבל מכיוון שקטונתי, ויש פה אנשים מעיריית תל אביב, גם עוזי סלמן וגם אברהם פרץ, הם מתמודדים עם העניין הזה בגאון, וראוי לשמוע אותם לפני שחורצים את דין השלטון המקומי בצורה קטגורית.

אופיר אקוניס: בהחלט, אבל לפני כן ביקשה מיטל, בבקשה, עמדת המועצה הישראלית לצרכנות.

מיטל בשרי: אנחנו מברכים על הצעת החוק הזו.

מיטל בשרי: זו הצעה מאוד צרכנית, מאוד מבורכת, ואני בטוחה שכל הצרכנים יכירו את החוק הזה על בוריו.

מיטל בשרי: יותר משהצעת החוק הזה נועדה להקל על צרכנים, היא נועדה להקל גם על העיריות.

מיטל בשרי: היום העיריות טוענות שיש להן בעיות גבייה.

מיטל בשרי: זה יחסוך להם המון כספים.

מיטל בשרי: אני לא מבינה על מה הם מלינים.

מיטל בשרי: עירייה היום לא מטפלת, לא אוכפת את הגבייה לפחות שנתיים מיום הדוח, כך שדוח של 100 שקל המקורי מגיע ל-1,000 ומשהו שקלים לאחר שנתיים.

מיטל בשרי: אני מקבלת תלונות כאלה, כלומר העיריות צריכות לברך על הצעת החוק הזו לא פחות מאשר הצרכנים, כי יחסוך להם הוצאות גבייה.

מיטל בשרי: אני בטוחה שמרבית הצרכנים יזדרזו לקיים את החוק הזה ולשלם את הקנסות האלה.

מיטל בשרי: אני רוצה רק לבקש שבסעיף 79(א), הסעיף הראשון, בשורה הראשונה: "נמסרה לאדם הודעה על תשלום קנס" - שיודגש: בדואר, ושזה לא יהיה על החלון.

אופיר אקוניס: אה, אתה דיברת על החלון.

אופיר אקוניס: זה שני דברים שונים.

אלי אפללו: אני לא פוסל את זה.

אופיר אקוניס: נשמע עכשיו את אברהם פרץ, בבקשה.

אופיר אקוניס: אחר כך ארצה לשמוע מה אומר משרד התחבורה, גם לאור הדברים שהקראתי כאן, של שר התחבורה – מילא לא פנו אליי, כי זה רחוק, אבל אולי הממשלה, למרות שגיאוגרפית הם יותר קרובים, אם בכלל ידעתם על השינוי הזה.

יפעת רווה: לא ידענו.

אופיר אקוניס: מר בר סימן טוב עזב?

אופיר אקוניס: הביע את עמדתו ועזב.

אופיר אקוניס: בבקשה, מר פרץ, מנהל אגף החניה בעיריית תל אביב.

אברהם פרץ: בעיריית תל אביב 85 אחוז מכלל האנשים שמקבלים דוחות, משלמים 100 שקלים, כלומר אין פה כפל קנס.

אברהם פרץ: אגב, חוק שטרית נכנס ב-2002 – אין כפל קנס, כי יש 50 אחוז, ולא כפל.

אברהם פרץ: מעבר לכך, אנחנו לא מדברים על 14 יום אלא דה פקטו על 105 ימים מיום קבלת הדוח.

אברהם פרץ: כלומר אני כאגף החניה לדוח חלון ממילא לא מתייחס, כי אני מניח שהרוח העיפה את הדוח או הנהג הישראלי לקח את הדוח והעביר אותו לאוטו שלו, כלומר לדוח של החלון אנחנו לא מתייחסים.

אברהם פרץ: אנחנו מוציאים לאזרח תזכורת לאחר מאה ימים באותו גובה סכום מקורי.

אברהם פרץ: עכשיו חבר הכנסת אפללו מציע מהודעת הקנס שלי עוד 15 יום, דהיינו בפועל אזרח יחנה בכחול לבן שלא כחוק, יש לו 105 ימים לשלם 50 ₪.

אברהם פרץ: עיריית תל אביב לא שמה – זה לא סעיף ההכנסות שלה.

אברהם פרץ: אגף הפיקוח ואגף החניה בעיריית תל אביב עולים לא פחות.

אברהם פרץ: עיריית תל אביב רוצה סדר ציבורי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין בעיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תתרמו את הכסף לעמותות להזנה ואוכל, אם אתם לא צריכים את הכסף.

אברהם פרץ: זו עיר שכל המדינה נכנסת אליה, זו עיר עסקים.

אברהם פרץ: לכן חייבים לאכוף.

אברהם פרץ: אגב, מעל 50 אחוז מהקריאות לפקחים זה תושבים שמבקשים שהפקחים יבואו לאכוף - לפנות מקום של נכה, לפנות חסימת כניסה.

אלי אפללו: לא נוגעים בנכים.

אלי אפללו: אפילו להגדיל את הדוח.

אופיר אקוניס: אנחנו בשבוע הבא עוסקים בזה, אנחנו נעביר אותה בקריאה ראשונה.

שמעון יאיר: הם אפילו לא אוכפים את זה.

אברהם פרץ: חניה מועדפת לתושבי תל אביב – אנחנו יוצאים מתוך הנחה שתושבי העיר מגיעים אחרי יום עבודה ורוצים באותן שכונות לחנות באזור שלהם.

אברהם פרץ: אילו נחיל את זה גם על חניה מועדפת, זה אומר, באזור הבילויים, כל תושב מרמת גן, מפתח תקווה, מראשון, יתפוס את מקום החניה של תושב העיר, שאחר יום עבודה יצטרך לחפש אלטרנטיבה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איזה מסכן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא הנושא.

אברהם פרץ: זה בדיוק הנושא, חניה כחול לבן מועדפת.

אברהם פרץ: לכן אני אומר, תפרידו את המועדפת- -

אופיר אקוניס: משעה 19:00 התושבים, אגב, גם בירושלים, לדעתי, וגם בערים גדולות אחרות, תושבי הרחובות המסוימים שבהם יש קשיי חניה מז'וריים מקבלים עדיפות, אם איני טועה, כמעט מוחלטת – אגב, הבעיה בתל אביב היא שגם תושב שכונה אחרת, שם זו בעיה אחרת, נפתור אותה ברמה המקומית, או לפחות נשתדל בעתיד לפתור אותה ברמה המקומית, לא כאן זה המקום, אני רק מסביר לחבר הכנסת אפללו לגבי החניה המועדפת.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אפללו, גם אמרת שרעיונית אתה מסכים לחשוב על הרעיון של להחריג את החניה המועדפת.

אלי אפללו: אין לי בעיה.

אופיר אקוניס: הכוונה שלך היא לאמצע היום.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני ממש מתנגדת לזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר לעשות צבע אחר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין בעיה.

עוזי סלמן: אנחנו כעיריית תל אביב בעד הצעת החוק, שמאפשרת סימון של אבני השפה בצבע אחר, כך שיש פה התפרצות לדלת פתוחה, אבל אנחנו בהחלט לטובת תושבי העיר, שאנחנו אמונים על איכות החיים שלהם, אנו חושבים שחניה מועדפת היא דבר הכרחי.

עוזי סלמן: זה גם הוכר בפסיקת בית המשפט העליון.

אלי אפללו: זה לא הנושא.

עוזי סלמן: אם יובהר באופן מפורש בחוק שזה לא יחול, כי החניה המועדפת היא ניתנת רק בכחול לבן.

עוזי סלמן: כדי שלא ייווצר מצב, שבכחול לבן יחנו אנשים כדי לשלם את ה-50 שקל אחרי 14 יום, שזה מחיר די זול ואטרקטיבי, וכך התושבים שיגיעו לחנות, כמו שמנהל אגף החניה הציג, לא תהיה להם חניה, ואיכות החיים שלהם תיפגע בצורה דרסטית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תצבע את זה בצבע אחר.

עוזי סלמן: רצינו לצבוע את זה בצבע אחר, אבל בתקנות החניה אין האפשרות הזו.

עוזי סלמן: יש צביעה אך ורק של כחול לבן או אדום לבן.

אופיר אקוניס: למה?

אופיר אקוניס: יש אדום אפור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תעשו ורוד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה נשמע טוב.

אופיר אקוניס: אדום אפור זה בשעות מסוימות לפי תמרור שבתחילת הרחוב, אם איני טועה.

חוה ראובני: זה לא תמרור.

אופיר אקוניס: זה צביעת אבני השפה.

אופיר אקוניס: אבל זה משתלב עם תמרור שאומר שבין עשר לשתיים – משהו כזה, שהרוב לא קוראים.

חוה ראובני: האדום אפור כשלעצמו הוא אינו תמרור, בניגוד לאדום לבן, אדום צהוב, כחול לבן.

אופיר אקוניס: אבל הוא קיים.

חוה ראובני: לא בלוח התמרורים.

אופיר אקוניס: מה זה אבני שפה באדום אפור?

עוזי סלמן: פריקה וטעינה.

עוזי סלמן: חניה מותרת זה כחול לבן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין בעיה, תחשבו על צבעים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חסרים צבעים בעולם הזה?

עוזי סלמן: צריך להסדיר את זה סטטוטורית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז נעשה את זה סטטוטורית, אבל שיהיה ברור שאתם הולכים לצבוע ולהפסיק להטעות את הציבור.

עוזי סלמן: אני רוצה להתייחס לגוף החוק ולא להיכנס לדיון, קיימתי על שיחה עם חבר הכנסת אפללו.

עוזי סלמן: זה לא שאנחנו בעד החוק, והיתה פה עמדה של השלטון המקומי.

עוזי סלמן: אני חושב שהיא אמרה את זה, אז אני לא רוצה להוסיף בנושא הזה, אבל אם החוק הזה הולך להתאשר, אז יש בגוף החוק כמה דברים שאנחנו צריכים.

עוזי סלמן: קודם כל, דיברנו על הנושא של חניה מועדפת, שהוא באמת בנפשנו.

עוזי סלמן: עיריית תל אביב, אני חושב שבכלל בשלטון המקומי, איפה שיש מצוקת חניה.

עוזי סלמן: הנושא השני הוא שההודעה זה לא מהיום שהתקבלה אלא מיום שהיא נמסרה, כפי שמופיע בחוק סדר הדין הפלילי.

אלי אפללו: לא.

אלי אפללו: מהיום שהתקבלה.

אופיר אקוניס: אתה נכנס לסעיפים, אנחנו לא התחלנו להקריא, אז חבל.

אופיר אקוניס: כשאשאל למי יש הערה לסעיפים, תעלה את הערותיך.

אופיר אקוניס: הגברת ראובני, אני קראתי כאן מדבריו של שר התחבורה, ולא שמעתי שינוי בעמדתו - הוא היה אומר לי, כי התקשורת בינינו היא די טובה, בלשון המעטה.

אופיר אקוניס: קראתי את עמדתו כפי שכתובה בפרוטוקול.

אופיר אקוניס: מה קורה?

חוה ראובני: בשלב זה אני אמנע מלהביע עמדה של תמיכה או התנגדות לחוק, כיוון שאני צריכה לייצג פה את ממשלת ישראל ולא את שר התחבורה ואת עמדתו האישית, ואנחנו כאן בדילמה, לאור הערר שהוגש או לא הוגש.

חוה ראובני: לכן אתייחס באופן ספציפי לשאלה של הסדרי החניה המועדפת והחלת החוק עליהם.

חוה ראובני: כפי שהקריא היושב ראש את המכתב, מנכ"ל משרד התחבורה, משרדנו מתנגד ברמה העקרונית להסדרי החניה המועדפת.

חוה ראובני: אנחנו בולמים ככל האפשר חוקי עזר של רשויות מקומיות שרוצות לייצר כזה דבר, ולכן לדעתנו, אם החוק הזה עובר, הוא חייב לחול גם על חניה מועדפת.

חוה ראובני: לא יעלה על הדעת- -

לאה ורון: אולי תאמרי במה מדובר, כשאתם מדברים על חניה מועדפת.

חוה ראובני: חניה מועדפת היא חניה שמיועדת לתושבי רחוב או תושבי העיר- -

אופיר אקוניס: אגב, אני רק מעיר לעיריית תל אביב: חניה מועדפת, אם איני טועה, 12 אזורים בתל אביב – אני, למשל, אם אני נוסע מביתי לקנות גלידה לילדיי ברחוב יהודה המכבי, איני יכול, כי אני תושב תל אביב, משלם לכם את כל הארנונה, את כל המיסים, את כל האגרות, וגם לא רשאי לחנות ברחוב בעיר שלי במרחק 3 ק"מ מהבית שלי, כי אני גר באזור 10, והאזור של יהודה המכבי, אם איני טועה, מספרו 2.

קריאה: אבל אנשים ביהודה המכבי גם רוצים לחנות.

אופיר אקוניס: אין בעיה, אבל אני גם תושב תל אביב, שלא לדבר על תושב פתח תקווה, שהזכירה חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ.

אופיר אקוניס: אז החניה המועדפת בתל אביב – אומר לך משרד התחבורה שהוא בכלל לא מקבל את התפישה הזאת.

עוזי סלמן: משרד התחבורה רוצה גם לבטל את תקני החניה בכלל.

עוזי סלמן: הוא רוצה שלא ייכנסו כלי רכב לתל אביב.

עוזי סלמן: יש פער בין המציאות לבין השאיפות של משרד התחבורה.

אופיר אקוניס: זו היתה הערת ביניים שלי לגבי החניה המועדפת בתל אביב, שאפילו רוב תושבי תל אביב לא נהנים ממנה, אלא רק אותו אזור- -

קריאה: למעט גיל הזהב.

עוזי סלמן: המטרה היא באמת לאפשר איכות חיים נאותה לתושבי אותו אזור, שיהיה להם איפה לחנות, בהיעדר תקני חניה, כי תל אביב היא עיר ישנה, והאזור הישן של תל אביב נבנה בלי תקני חניה, ואין שם חניות.

עוזי סלמן: אז צריך לנסות כן לספק איזושהי איכות חיים סבירה- -

אופיר אקוניס: לא דיברתי על הסיטי אלא על השכונות.

אלי אפללו: אדוני היושב ראש, יש פה עניין שנראה לי תמוה.

אלי אפללו: הרי לפעמים אנשים חונים בתום לב, משלמים תו חניה, וגם מקבלים דוח – הוא מגיע לכחול לבן, הוא חונה, שם תו חניה, כי לא ראה את התמרור הזה.

אלי אפללו: הוא גם מקבל דוח.

עוזי סלמן: וגם משלם את הסלופארק?

אלי אפללו: לא, הוא שם תו חניה.

אלי אפללו: נראה לי שפה אתם עושים חטא על פשע, כי יש אנשים שלא רואים את זה, לא מבינים את זה, ועל זה אתם צריכים לעשות את הדין לעצמכם.

אברהם פרץ: אדוני, ההערה שלך לגבי המועדפת נכונה.

אברהם פרץ: בסיטי אנחנו מפרידים, וכוונתו ב-2011 לאחד בשכונות אזורים, כך שאזור 9 ו-5 ו-10.

אברהם פרץ: לגבי חבר הכנסת אפללו, יש החלטה חד משמעית, יש לי באגף 15 עובדים שרק בסמכותם לבטל דוחות.

אברהם פרץ: כל מי שאנחנו רואים, ואנחנו מחוברים לסלופארק ולאיזי לארק, יש לנו התוכנות, ואנחנו כן שמים לב שהיה יסוד, והוא שילם, אנחנו מבטלים את הדוח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה שקר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מאיפה הבאת את זה?

אלי אפללו: אני אראה לך את הפניות שפנו.

אלי אפללו: אני אוכיח לך את זה אחר כך.

אופיר אקוניס: הגברת ראובני, בבקשה.

חוה ראובני: לאור הראייה השלילית שלנו את הרעיון של הסדרי החניה המועדפים, ודאי שאנחנו לא רואים מקום לאכוף אותם בצורה יותר מחמירה מאשר את הכחול לבן, שהוא כשלעצמו מקובל ורצוי עלינו.

חוה ראובני: לא נדבר כאן על המיקומים הספציפיים, כי יכול להיות שיש מיקומים שהוא צריך יותר או פחות - ודאי שאין מקום לאכוף אותו בצורה מחמירה יותר, ולפיכך, לדעתנו, אם החוק הזה עובר, הוא צריך לחול גם על הסדרי החניה המועדפת, דהיינו על מי שחונה במקום של חניה מועדפת, כשהוא לא זכאי להעדפה.

אלי אפללו: אחרי קריאה ראשונה אנחנו נשקול את זה.

אופיר אקוניס: בבקשה, חבר הכנסת ביבי.

אריה ביבי: אדוני היושב ראש, חבריי חברי הכנסת, אני חושב שבקשר לחניה העיריות לא עושות מספיק.

אריה ביבי: הם מעשירים את העשירים, ועושים חניונים, ולא נותנים אפשרות לחנות בהרבה מקומות.

אריה ביבי: החוק המוצע מצוין, אבל הייתי משפר אותו בזה שמי שמחנה בכחול לבן, שיעשו לו דוח לא של 100 שקל אלא דוח כאילו חנה יום.

אריה ביבי: כמה זה 2.5 שקל כפול 6, 8 שעות?

אריה ביבי: העיריות, כמה אתם גובים?

עוזי סלמן: 4.5.

אריה ביבי: 4.5 כפול 8 זה 89 שקל.

אריה ביבי: זה הדבר הכי אמיתי שהיה צריך להיות.

אריה ביבי: אבל מה עושים – הוא מחנה, לא כולם אמידים, מכפילים את זה פי שניים.

אריה ביבי: אני רוצה לומר למר פרץ, גם הייתי מפקד בתל אביב פעם, במרחב ירקון, שהוא המרחב הכי גדול, תת ניצב הייתי שם.

אריה ביבי: אני לא זוכר מתי ביטלו למישהו.

אריה ביבי: אני אישית נתקלתי בזה, לא בתל אביב - לא מזמן העוזר שלי החנה ליד הבית שלי, מקום פחות או יותר מסודר, ועשו לו דוח בטעות על האוטו של הכנסת.

אריה ביבי: הגשנו, ראיתי שחודש לא מחזירים לי תשובה, אמרתי: איציק, תשלם 100 שקל, אני לא רוצה להתעסק אתם.

אריה ביבי: דוחות חניה באדום לבן, של המשטרה, שלפעמים אתה חונה בצדק, ולצערי, הייתי במשטרה מעל 30 שנה, ועד שעונים לך אתה מעדיף לשלם את הקנס, כי זה כפל ועוד כפל ועוד כפל.

אריה ביבי: אז אדוני היושב ראש, החוק הזה הוא חוק טוב, אפילו הייתי עושה לו מקצה שיפורים, אבל בשלב זה הוא טוב.

אריה ביבי: וגם בחניונים, כשאתה נכנס ואתה מאבד את הפתק, אתה משלם יום חניה.

אריה ביבי: אז למה בכחול לבן אני צריך לשלם 100 שקל?

אריה ביבי: תודה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: עו"ד רייך, בבקשה.

אייל רייך: ככלל, אנחנו מתנגדים להצעת החוק.

אייל רייך: אם היא תאושר, אנחנו מבקשים שהיא תסויג אך ורק לעניינים של כחול לבן ולא שאר עבירות התעבורה, כי לכאורה זה לכלל עבירות התעבורה.

אלי אפללו: אני מסכים אתך, ואת זה נתקן.

אייל רייך: כמה הערות ביניים: דיברו קודם על הכנסות, להעשיר את קופת העיריות והרשויות.

אייל רייך: כחול לבן נועד אך ורק, וזה לא רק בראשון, לא רק בתל אביב - במנהטן, בכל עיר, לאפשר תחלופה יעילה של חניות רכבים.

אייל רייך: עובדתית יש מצוקת חניה בערים.

אתי בנדלר: לו ההסדר הזה היה נעשה רק במקומות שאכן יש בהם מצוקת חניה, הייתי מאשרת את דבריך.

אתי בנדלר: אבל תראה מה קורה ברשויות מקומיות מסוימות, שהרחיבו את ההסדר לאזורים מרוחקים מהמרכז- -

אייל רייך: אז תתקפו נקודתית, בואו נעשה פיקוח על הכחול לבן.

אייל רייך: אל תשפכו את המים עם התינוק.

אייל רייך: אם הגענו לכלל מסקנה שזה רק לגבי כחול לבן, תעריפי הקנסות בזמנו שנקבעו, לא נקבעו על ידי העיריות, לא על ידי הרשויות, אלא על ידי כנסת ישראל.

אייל רייך: קבעו 100 שקל לא בכדי אלא כדי שזה ייצור הרתעה, ואם עכשיו יהיה 50 שקלים, יבוא אדם, ואני אולי אומר דברים חמורים, אבל זו דעתי, משרדי עורכי דין תמיד יתנגדו לי - בסופו של יום כל פושע הוא איש עסקים.

אייל רייך: זו דעתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה "פושע"?

אריה ביבי: אתה לא יכול לעשות מכל בעלי העסקים פושעים.

אייל רייך: לא אמרתי כולם.

אייל רייך: 50 שקלים - לא תהיה הרתעה.

אייל רייך: אדם יגיד: מקסימום יתפסו אותי, אשלם 50 שקלים.

אייל רייך: זה יגביר את העבריינות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עבריינות?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: פשע?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קרה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מדובר על חניה.

אריה ביבי: אדוני היושב ראש, אני שילמתי 80 שקל חניה, בחניה מסודרת.

אייל רייך: אז תחנה בחוץ- -

אופיר אקוניס: אבל מיטל אמרה קודם שאנחנו מקווים שהצעת החוק הזו, כשתהיה באוויר, תלחץ גם למטה את מחירי החניה.

אייל רייך: אז מדוע כנסת ישראל קבעה 100 שקל?

אייל רייך: לא בכדי, כדי ליצור הרתעה.

אייל רייך: לא הרשויות קבעו את תעריפי הקנסות.

אייל רייך: לגבי דוחות לא חוקיים, עניינים פרוצדוראליים – מבטלים אותם.

אייל רייך: חמש דקות איחור, רבע שעה, בראשון לציון, מבטלים.

אייל רייך: יש טעויות, קורות.

אייל רייך: יש יועצים משפטיים, יש בתי משפט, בית משפט לעניינים מקומיים.

אייל רייך: אפשר לערער.

אייל רייך: שופטים בישראל.

אייל רייך: יושבת לצדי היועצת המשפטית של עיריית ראשון.

אייל רייך: 50 שקלים – זה יעודד עבריינות.

אייל רייך: יש תיאוריות שאומרות, דווקא בעבירות הקטנות האלה, יתחילו לעשות עבירות - זה יעודד דברים אחרים.

אייל רייך: עובדות: נתוני הגבייה בראשון מראים ש-30 אחוז מהציבור משלמים מהדוח חלון כאילו לא קרה כלום.

אייל רייך: אחרי הודעת תשלום הקנס הראשונה מגיעים ל-60 אחוז, שמשלמים.

אייל רייך: לאחר מכן חייבים לשלוח כל שלוש שנים התרעה.

אייל רייך: דווקא אחרי ההרתעה, שזה כאילו קופץ בעוד 50 אחוז, כמעט ואלה לא משלמים.

אייל רייך: מתי הם משלמים?

אייל רייך: רק לאחר שנוקטים נגדם אמצעי גבייה אגרסיביים כביכול, עיקול.

אייל רייך: כלומר החוק הזה לא יעודד ממילא- -

אופיר אקוניס: תודה, חייבים לסיים.

אופיר אקוניס: בבקשה.

שמעון יאיר: אנחנו רוצים להעלות נושא שלכאורה לא נראה קשור, אבל הוא קשור מאוד, לאור מה ששמענו פה.

שמעון יאיר: הדיון הזה תוסס כי ברור לכולם שהעיריות לא נוהגות בתום לב וביושר עם בעלי הרכבים, בעיקר במרכזי הערים.

שמעון יאיר: אז אם אתם התלוננתם כל כך, מה אנחנו נגיד?

שמעון יאיר: נכים שהאוטו הוא הרגליים שלהם, מה הם יגידו?

שמעון יאיר: יש לנו בעיה מאוד חמורה עם העיריות, הרבה יותר מאזרח רגיל מסיבה פשוטה; יש חוק חניית נכים.

שמעון יאיר: נחקק בשנות ה-90.

שמעון יאיר: הוא קובע בצורה ברורה, שרכב של נכה יכול לחנות, מלבד ארבעה מקומות ספציפיים, כמו תחנת אוטובוס ותחנת מוניות, בכל מקום אחר, ובלבד שלא יפריע לתנועה הפרעה ממשית.

אופיר אקוניס: אנחנו דנים בזה ביום שני.

לאה ורון: בשבוע הבא על סדר יום הוועדה יש שתי הצעות חוק, ואז מוזמנים גם לדיון כל ארגוני הנכים.

שמעון יאיר: פנינו לחבר הכנסת אפללו.

שמעון יאיר: אנחנו הגשנו הצעת חוק פרטית דרך חבר הכנסת גילאון.

שמעון יאיר: הוא העלה את זה לדיון בוועדת שרים לענייני חקיקה.

שמעון יאיר: ועדת השרים, מלבד שר המשטרה, כולם הסכימו – שר המשטרה, שר התחבורה.

שמעון יאיר: הלכנו לשר המשטרה, הסברנו לו את העניין, והוא הבין את החשיבות של החוק הזה, כי העיריות מתעמרות בנכים בכל מה שנוגע לחניות, לא נותנות להם להגיע העירה.

שמעון יאיר: העיריות מתעמרות בציבור הנכים באמצעות דוחות חניה.

שמעון יאיר: יש מאות נכים, שהרכבים שלהם מעוקלים על ידי העיריות, כי לא שילמו איזשהו דוח חניה מתישהו.

שמעון יאיר: באנו לחברי הכנסת, ואומרים: תגנו עלינו, כי אתם חוקקתם חוק חניית נכים, והעיריות מבטלות אותו.

שמעון יאיר: אתם הריבונים, לא הם.

שמעון יאיר: הם באים לכביש, רואים מכונית נכים, ונותנים לה דוח למרות שהיא חונה בהתאם לחוק חניית נכים.

שמעון יאיר: הם מתעלמים מהחוק, הם למעשה העבריינים.

שמעון יאיר: חבר הכנסת אפללו הציע לנו להכניס את הנושא הזה כסעיף בחוק שלו.

אלי אפללו: אני חוזר ואומר – אם בעוד כמה ימים דנים בחוק הזה, וכל הארגונים נמצאים פה, חשבתי שאם לא היה דיון, היינו דנים בתוך זה, אולי אפשר להכניס תקנה.

אלי אפללו: אבל פה זה לא.

אופיר אקוניס: הנה סדר היום, זה שני חוקים בדיוק בעניין הזה.

שמעון יאיר: זה משהו אחר.

שמעון יאיר: זה של זבולון אורלב, שמדבר על נושא אחר לחלוטין - חניית נכים.

שמעון יאיר: אנחנו הגשנו הצעת חוק פרטית דרך חבר הכנסת גילאון, שאומרת שאם נכה חונה בניגוד לחוק שהעירייה קבעה, אבל לפי חוק חניית נכים שהכנסת חוקקה, לא יוכל פקח לתת דוח למכונית הזאת אלא שוטר משטרת ישראל בלבד.

אתי בנדלר: אז זו הצעת חוק נפרדת.

שמעון יאיר: באנו לחבר כנסת אפללו, והוא אמר:

שמעון יאיר: אין לי בעיה שתכניסו את זה כסעיף- -

אתי בנדלר: אבל זה לא רלוונטי להצעת החוק הזו.

אופיר אקוניס: זה חוק אחר.

אופיר אקוניס: בבקשה.

דורון יהודה: אני מקבל כל יום עשרות פניות של נכים, הצטבר אצלי למעלה מאלפי דוחות נכים שמקבלים דוחות חניה, ופונים לעירייה, למחלקה המשפטית, ומקבלים תשובה חד משמעית, כולל עבדכם הנאמן שיושב פה: לא מבטלים לך את הדוח.

אתי בנדלר: מדובר על דוחות בשל חניה בכחול לבן?

דורון יהודה: כן.

אייל רייך: תפנו לבית משפט בייצוגית.

שמעון יאיר: היינו בבית משפט מחוזי בתל אביב במשך שלוש שנים.

דורון יהודה: אני רוצה להעיר את תשומת לבכם למצב חמור שנעשה בערים שונות, במיוחד אני לוקח את הדוגמה של נתניה.

דורון יהודה: כאשר המדרכה אמורה להיות בגובה פני הכביש, 17 ס"מ, וגובה המדרכה הוא 30 או 25, בכחול לבן, נכה לא יכול לעמוד שם בכחול לבן, כי המדרכה גבוהה מאוד, או יש כל מיני עמודונים או שמים מחסומים, אז הנכה לא יכול לעמוד, אז לפעמים אין לו ברירה, אז הוא עומד גם באדום לבן.

דורון יהודה: אין לו ברירה; הוא צריך את הרגליים שלו להגיע לכל יעד.

דורון יהודה: אם המשטרה היתה עושה את הדוח, היא מבטלת – אני כותב מכתב, היא מבטלת.

דורון יהודה: הרשות לא רוצה לבטל.

שמעון יאיר: היא הולכת אתך לבית משפט לעניינים מקומיים, שהיא משלמת את הכסף של השופט.

אלי אפללו: נעלה את זה בדיון ההוא.

אתי בנדלר: מדברים על חניית נכים בשבוע הבא, אז אולי כדאי כבר להתייחס למכלול הנושאים הקשורים בעניין.

אתי בנדלר: כרגע מדובר בתשלום מופחת אך ורק בשל חניה במקום מוסדר, בכחול לבן.

שמעון יאיר: כלומר ביום שני הבא תוכלו- -

אופיר אקוניס: ביום שלישי.

דורון יהודה: שמעתי פה את נציג האוצר שאומר שזה כסף שנכנס לרשויות, ואני אומר – את כל החניות בנתניה הפכו רכב ליד רכב כדי שיהיו יותר מכוניות שיחנו, ואם מישהו מפנה לי מקום להיכנס, אני נכנס, אבל לא יכול לצאת מאוטו.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: עו"ד רווה, אחרונת הדוברים.

יפעת רווה: תודה.

יפעת רווה: קודם כל, בקשה למשרד האוצר, שכשיש מקרים כאלה של עררים, ליידע אותנו קודם.

אופיר אקוניס: גם אותנו.

יפעת רווה: אני כפופה לעמדת ממשלה, ואכבד את זה גם אם זה שונה מההמלצה שלי, אבל אני מבקשת לדעת על זה לפני הדיון.

יפעת רווה: הערה שנייה, כמובן, זה אמור לחול על חניית הסדר כחול בלבד; לא על איסורי חניה אחרים.

יפעת רווה: נושא של אזורים מיוחדים וחניה מועדפת, אני מבינה שיש הצעת חוק כללית, הנושא הזה אמור להידון בנפרד, אז אני מציעה שהנקודה הזו באמת תידון לקראת קריאה שנייה-שלישית.

יפעת רווה: זו שאלה עקרונית שלא הייתי מודעת לחדות שלה עד הדיון הזה, אם בכלל מקבלים את הדבר הזה.

יפעת רווה: אם מקבלים את כל הדבר הזה, אז צריך לשקול, ואם לא מקבלים את זה, אז לפי מה שיוחלט.

יפעת רווה: לפי הנחיית היועץ המשפטי לממשלה, אפשר לתת דוחות רק כל שעתיים, כלומר אם זה פחות משעתיים, זה עילה לביטול.

יפעת רווה: לעניין דוח חלון, דוח חלון לא נחשב ממש המצאה, ולכן המועד האחרון צריך להיות עד אחרי ההמצאה של הדואר הרשום, אבל זה צריך להתחיל ממתן דוח החלון, כלומר אם אדם רוצה לשלם את דוח החלון, ודאי שהוא יכול.

אלי אפללו: אני מסכים.

יפעת רווה: המועד הקובע, כתוב פה: נמסרה.

יפעת רווה: המינוח שמופיע בחוק סדר הדין הפלילי זה המצאה, יש לזה כל המשמעויות של דוח רשום ושל ממתינים, אז להבנתנו, זה צריך להיות המינוח.

יפעת רווה: כל ההערות האלה זה, כמובן, בהנחה שיש תמיכת ממשלה.

יפעת רווה: ככל שלא תהיה תמיכת ממשלה, גם אנחנו כפופים לזה, למרות שהמלצנו אחרת.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: מי מקריא?

אתי בנדלר: אני מוכנה לקחת את זה על עצמי, משום שהנוסח המוצע סוטה ממספר עקרונות שעליהם דובר.

אתי בנדלר: אז אני אקרא את זה, אבל אציע את העקרונות, כדי שאנסח את זה בהתאם.

אופיר אקוניס: אפשר לקרוא הכול יחד, ואז להעיר.

אופיר אקוניס: וגם בעניין הזה, כל מי שיש לו הערות - זה זמן ההערות.

יפעת רווה: סליחה, בנושא של ביטול אני יודעת שיש מחלוקת, אבל מכל מקום, ודאי שכשאדם מבקש ביטול באיחור, זה לא אמור לחול עליו.

אופיר אקוניס: ברור.

אתי בנדלר: אני מייד אסביר מה זה בקשת הביטול.

אתי בנדלר: אם בקשת הביטול נמסרה במועד, זה כן יחול.

אתי בנדלר: אני מייד אסביר.

אתי בנדלר: "בפקודת התעבורה, לפני סעיף 79 יבוא: הפחתת גובה קנס בשל תשלום מיידי – כמובן, נשנה גם את כותרת השוליים.

אתי בנדלר: נמסרה לאדם הודעת תשלום קנס לפי סעיף 228 לחוק סדר הדין הפלילי, התשמ"ב–1982, בשל עבירת תעבורה לפי סעיף 77(א)(2) לפקודה, יהיה זכאי מי שנמסרה לו הודעת הקנס לשלם מחצית מסכום הקנס הנקוב בהודעה כאמור, ובלבד שישלם את הסכום בתוך 14 ימים מיום קבלת הודעת הקנס.

אתי בנדלר: (ב) פנה מי שנמסרה לו הודעת תשלום קנס לעירייה או למועצה מקומית בבקשה לביטול הקנס, ובקשתו נדחתה, יהיה זכאי לשלם מחצית מסכום הקנס הנקוב בהודעה כאמור, ובלבד ששילם את הסכום בתוך 14 ימים מיום קבלת ההודעה על דחיית בקשתו לפי סעיף קטן זה.

אתי בנדלר: (ג) מי שנמסרה לו הודעת תשלום קנס, ולא שילם את הקנס בתוך 14 ימים כאמור בסעיף קטן (א), תימסר לו התראה בכתב בדבר הקנס שעליו לשלם בסכום הנקוב בהודעת הקנס.

אתי בנדלר: " ארכז את הערותיי לכל הסעיפים הקטנים, ואז אני אשמח לשמוע הערות נוספות.

אתי בנדלר: אחת, לעניין התחולה של הצעת החוק, אני מבינה שמדובר על הודעת תשלום קנס בשל העמדת רכב במקום שהחניה בו מוסדרת באמצעות צבע כחול באבני השפה.

אתי בנדלר: בהודעת התעבורה זה נקרא: בצבע כחול, לכן אני נצמדת לנוסח הזה.

אתי בנדלר: אני מדגישה, שאנסח את הצעת החוק, ככל שהוועדה תצביע בעדה, וככל שהיא תחליט כך, תוך היצמדות לנוסח התמרור, שזה צביעת אבני השפה בכחול, כדי שזה יחול בכל מקרה גם במקרה של חניה מועדפת, ומרגע שיתוקן הודעת התמרורים או החקיקה בדרך אחרת באופן שיהיה צבע אחר שיחול לגבי הסדרי החניה המועדפת, קרי הסדרי חניה שמיועדים לתושבי אזור בלבד, מובן שבאותו רגע אדם שיחנה בצבע אחר, נניח שחניה מועדפת תסומן באמצעות סימון אבני שפה בצבע סגול, לצורך העניין, ברור שאם אדם יחנה שם, זה לא יחול, הזכות לתשלום מופחת.

עוזי סלמן: עלינו זה לא מקובל.

אתי בנדלר: אמרתי - ככל שהוועדה תחליט בעניין.

אתי בנדלר: כפי שהודגש כאן על ידי שלושה חברי כנסת לפחות ודוברים אחרים, חלק לא קטן מאלה החונים במקום שמוסדר באמצעות סימון אבני שפה בכחול לבן לצורך העניין, שאינם תושבי האזור, עושים כך בתום לב, תוך אי ידיעה שמדובר בצד של מדרכה, שמיועד לתושבי האזור בלבד, כשהסימון שזה מיועד לתושבי האזור בלבד, גם אם הוא מוצב בצורה ברורה, הוא מוצב בדרך כלל בתחילת המדרכה, ואם אתה חונה בהמשך הרחוב, אתה פשוט לא מודע לעניין.

אתי בנדלר: אדוני היועץ המשפטי בעיריית תל אביב אמר שבהתאם להנחיות פנימיות שלכם, אם מישהו פונה ומוכיח שהוא שילם את דמי החניה באזור, ולא היה מודע לכך, מבטלים.

אתי בנדלר: מדובר בהנחיות פנימיות, שאני חושבת שחלק קטן מציבור החונים שנתקלו בתופעה זו בכלל מודע לאותן הנחיות.

אתי בנדלר: זה אחד.

אתי בנדלר: איני יודעת, נאמר כאן שיש פניות שפנו ולא ביטלו להם את החניות, אז איני יודעת, לכן איני – גם בהנחה שיש הנחיות פנימיות כאלה, איני יודעת אם הן מיושמות בכל המקרים, אבל ככל שהצעת החוק של חברת הכנסת יוליה ברקוביץ שמאלוב תתקבל בעתיד, ובאמת יהיה סימון אחר באבני השפה לחניות מועדפות, ממילא התשלום המופחת לא יחול.

אתי בנדלר: כל עוד יש פוטנציאל של הטעיה בדרך שבה הדברים מבוצעים כרגע, כלומר החניה המועדפת מסומנת באמצעות סימון אבני שפה בכחול לבן, ואיני מביעה, ופנו אליי מעיריית תל אביב - סגניתך פנתה אליי בכתב, ביקשה לדעת מה דעתי בעניין הזה, אני העברתי את חוות דעתי לחבר הכנסת אפללו, אמרתי שאיני מתייחסת לחוקיות בנושא- -

אופיר אקוניס: זה לא הנושא.

אתי בנדלר: אני יודעת, אני מדברת רק על החלק שכן קשור להצעת החוק הזאת.

אתי בנדלר: צריכים לקבל הכרעה, אם להחיל את זה או לא להחיל את זה, בכל מקרה של כחול לבן, או, כפי שמבקש היועץ המשפטי- -

לאה ורון: אמר חבר הכנסת אפללו שאחרי הקריאה הראשונה הוא ישקול אם להכניס את הנושא של חניה מועדפת להצעת החוק.

אתי בנדלר: אני הייתי מציעה להכליל את זה כרגע, ולשקול אחרי הקריאה הראשונה אם למעט את זה, משום שאחרת יטענו נושא חדש בעניין הזה.

אתי בנדלר: ואני חושבת שכרגע- -

אלי אפללו: אני חושב שזה יהרוג את החוק לגמרי.

אלי אפללו: היו לי סיכומים עם המשרדים הנוגעים בדבר, כולל עם השלטון המקומי – את צודקת בהחלט, אבל צריך להיות חכם ולא צודק.

אלי אפללו: בואו נגיש אחרי שזה יעבור, ונסדיר את העניין עם משרד האוצר, כי בינתיים אני אסדיר את העניין, ונסדיר עם השלטון המקומי בהבנה; אני מסכים אתך, כך צריך לעשות.

אלי אפללו: אני רוצה להחריג את הנושא של החניה המועדפת.

אתי בנדלר: אם זו תהיה החלטת הוועדה, ברור מאליו שאכבד את זה.

אתי בנדלר: אתייחס לנושא בדברי ההסבר, אני רק רוצה להפנות את תשומת הלב, שעל ידי כך אתה נותן גושפנקא חוקית להסדרי החניה המועדפת, שיש גורמים בממשלה עצמה, למשל היועצת המשפטית של משרד התחבורה, שיש לה ספקות בדבר.

עוזי סלמן: הנושא של חניה מועדפת נבחן בבית המשפט העליון, וקיבל גושפנקא חוקית לגמרי.

עוזי סלמן: זה שיש מחשבות אחרות במשרד התחבורה, ויש ויכוח לגיטימי- -

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: הממשלה אמרה עמדה ברורה מאוד בנושא חניה מועדפת.

אתי בנדלר: אני בפירוש אתייחס לנושא בדברי ההסבר.

אלי אפללו: אני מסכים עם היועצת המשפטית.

אלי אפללו: אני כבר אשב אתכם.

אופיר אקוניס: אז מה את מציעה?

אתי בנדלר: לא ניסחתי, כמובן, כי לא ידעתי מהם העקרונות.

אתי בנדלר: אני מוכנה להתייחס לנושא גם בדברי ההסבר, כלומר שמלכתחילה זה יחול על כל הודעת תשלום קנס בשל העמדת רכב בניגוד להסדר חניה בכביש שאבני השפה שלו צבועות לסירוגין בכחול, ולהתייחס לנקודה הזו, שהוועדה תשקול את נושא הסדרי החניה המועדפים לתושבי אזור או רשות מסוימת בעת הכנת הצעת החוק לקריאה השנייה והשלישית - היא יכולה בלאו הכי לשקול, אבל להאיר את הזרקור לנושא הזה.

חוה ראובני: אפשר להציע נוסח אחר?

אתי בנדלר: אני מוכנה.

אתי בנדלר: אני מדברת כרגע על העיקרון.

אופיר אקוניס: אגב, ההערה שלך היתה גם לייעוץ המשפטי של עיריית תל אביב לגבי חניה מועדפת.

אופיר אקוניס: אני פעם ראשונה שומע את העמדה הראשית, שהיא של הממשלה, שהדבר הזה לא מקובל עליה.

אופיר אקוניס: אני לא ידעתי את זה.

חוה ראובני: זו עמדת משרד התחבורה.

אופיר אקוניס: משרד התחבורה מטפל בכל מה שקשור לתחבורה- -

חוה ראובני: אני לא יכולה להגיד שזה נדון- -

עוזי סלמן: יש הבדל בין לא מקובל ללא חוקי.

עוזי סלמן: אין מחלוקת לגבי החוקיות של זה.

אופיר אקוניס: מקבל.

חוה ראובני: אנחנו מתנגדים מבחינת מדיניות להסדרים האלה.

חוה ראובני: אנחנו בולמים חוקי עזר- -

אופיר אקוניס: בסדר.

אופיר אקוניס: לראשונה שמעתי על כך, שהדבר הזה של חניה מועדפת הוא במידה רבה מאוד תפישה או המצאה – לא אומר את זה לגנאי - מוחלטת של הרשויות המקומיות, בניגוד לעמדת המשרד, שמרכז את כל ענייני החניה והתחבורה והבטיחות בדרכים וכדומה.

אופיר אקוניס: חשוב לדעת את זה.

אתי בנדלר: הנושא כאמור יידון בעת הדיון בהצעת החוק.

אופיר אקוניס: אז הסמכנו אותך, ואתם יכולים בהידברות, כמובן, עם הגברת רווה ועם הגברת ראובני.

אתי בנדלר: הערה שנייה, אני בהחלט מסכימה עם עמדת נציגי הממשלה, שהמועד הקובע הוא מועד ההמצאה כדין ולא מועד הקבלה, משום שאי אפשר לדעת מתי מקבל הדוח מקבל אותו, מה גם שיש בפקודה חזקה, של אם נשלח דוח רשום, והוא לא לוקח את זה.

אופיר אקוניס: ממתי מתחילה הספירה של ה-14?

אופיר אקוניס: מרגע הקבלה?

אתי בנדלר: ממועד ההמצאה.

אתי בנדלר: לכן אני חושבת שצריכים תקופה ארוכה יותר- -

אלי אפללו: אני רוצה מיום קבלה.

אתי בנדלר: אנחנו לא יודעים אותה.

אופיר אקוניס: יום ה-X ממתי נספר?

אתי בנדלר: בהתאם לתקנות סדר הדין הפלילי, בעבירות קנס בשל העמדת רכב במקום שהעמדתו אסורה על פי חיקוק, מותר להצמיד את הודעת תשלום הקנס לשמשת הרכב.

אתי בנדלר: ועוד קובעות התקנות האמורות ש – ואני מדברת על תקנה 41ב – לא שולם הקנס במועד שנקבע בהודעה שהוצמדה לרכב, ולא ביקש בעל הרכב להישפט תוך אותו מועד, תומצא לבעל הרכב הרשום ברשות הרישוי הודעת תשלום קנס חדשה, דהיינו אפשר להצמיד את ההודעה לשמשת הרכב.

אתי בנדלר: לא היתה התייחסות להודעה כפי שהיא הומצאה, על נותן הודעת תשלום הקנס מוטלת חובה, ככל שהוא רוצה לגבות, לשלוח בדואר רשום.

אתי בנדלר: בעבירות ששולחים בדואר רשום רואים את ההודעה כאילו הומצאה כדין גם בלא חתימת אישור המסירה, אם חלפו 15 ימים מיום שנשלחה בדואר רשום, ויש אפשרות לסתור את החזקה הזו, דהיינו מרגע שנשלחת בדואר רשום הודעת תשלום קנס, אחרי 15 ימים רואים את ההודעה כאילו התקבלה.

יפעת רווה: גם אם הוא לא הלך לקחת את הדואר הרשום.

אתי בנדלר: כי כולם מכירים את התופעה שאנשים מקבלים הודעה על דואר רשום, רואים שזה הגיע מרשות מקומית או מהמשטרה, ולא לוקחים.

אתי בנדלר: אשר על כן אנחנו צריכים להניח שההודעה הזו הגיעה הכי מאוחר בתום 15 ימים ממועד משלוח ההודעה בדואר רשום, ומכאן צריכים להוסיף 14 ימים, 10 ימים, ככל שהוועדה תחליט.

אופיר אקוניס: המציע מדבר על 14.

אתי בנדלר: אז מדברים על תשלום מחצית הסכום הנקוב בהודעת תשלום הקנס תוך 14 ימים מהמועד שבו רואים אותה כאילו הומצאה.

אברהם פרץ: תראה, זה הפך מ-14 ל-29 יום.

אתי בנדלר: הצעת החוק המקורית דיברה על 14 ימים מיום שהוא קיבל.

אתי בנדלר: לכן אני הולכת לחזקה, ממתי רואים אותו כאילו קיבל, ומכאן אני סופרת את אותם 14 ימים.

אתי בנדלר: לגבי הוראת סעיף קטן (ב), אם אדם פנה לבקש מחילה, אם אתה רוצה לקרוא לזה כך, ביטול ההודעה, הבנתי שהיה דין ודברים, האם להחיל את התשלום המופחת גם במקרה כזה או לא.

אתי בנדלר: אני סברתי שאם כך, למשל, אותו אדם שדיברנו עליו, שחנה בכחול לבן, הוא חושב שקיבל את ההודעה הזאת שלא כדין, או בגלל טעות, או מסיבה אחרת, והוא פנה במועד שקבוע בחקיקה בבקשה לביטול הקנס, ובקשתו נדחתה.

אתי בנדלר: מדוע שלא תהיה לו האפשרות לשלם את התשלום המופחת בתוך 14 ימים מעת שהומצאה לו הודעה על דחיית בקשתו?

אלי אפללו: אני חושב שצריך להיות פה מנגנון כדי לדרבן אנשים לשלם.

אתי בנדלר: כן, אבל אם אני חושבת שקיבלתי הודעה שלא כדין- -

אלי אפללו: אם הוא חושב שהוא זכאי בעניין הזה, הוא ילך מבחינה משפטית.

אלי אפללו: אבל אדם, כדי לדרבן אותו, כדי לחסוך מהלכים משפטיים, ולעשות בעיות, אני מסכים אתך- -

אתי בנדלר: שוב - ההחלטה היא של הוועדה.

אתי בנדלר: כיוון שהפניתם לחוק האנגלי, עו"ד ניר ימין ניסה הבוקר לאתר את החוק האנגלי שבו מדובר.

אתי בנדלר: הוא לא הצליח לאתר את החוק האנגלי, אבל הצליח לאתר את ההנחיות להפעלתו, אז אני מראש רוצה לסייג את דבריי, איני יודעת עד כמה הם מדויקים, אבל באותן הנחיות שניר איתר, הוא מצא שתקופת הפנייה מוקפאת, דהיינו נניח שהפנייה נעשתה לרשות לבטל את הודעת תשלום הקנס בתוך שלושה ימים, והוא קיבל תשובה אחרי זמן כלשהו; אם סך הכול האפשרות לשלם תשלום מופחת היא 14 ימים, דהיינו נותרו לו עוד 11 ימים, אז הוא יכול לשלם את התשלום המופחת הזה בתוך 11 ימים ממועד קבלת התשובה.

אלי אפללו: אני מציע, הוא ישלם את הדוח, ותהיה לו אפשרות לערער על זה.

אתי בנדלר: זאת השאלה, מרגע שאדם משלם, רואים אותו כאילו הודה.

אלי אפללו: לא.

אתי בנדלר: לפני שאתם עונים לכל ההערות שלי, הערה אחרונה שלי היא לגבי מי שנמסרה לו הודעת תשלום קנס ולא שילם את הקנס, כל מה שמופיע בסעיף קטן (ג), אני לא הבנתי את האמור בו, ואני חושבת שהוא מיותר בנסיבות העניין.

אתי בנדלר: איני יודעת מה התכלית של אותה הוראה.

יפעת רווה: לגבי ביטול, לפי סעיף 229(ח), נכון שאם שילם אדם את הקנס, רואים אותו כאילו הודה באשמה בפני בית המשפט, הורשע ונשא את עונשו, אולם הוראות סעיף קטן זה לא יחולו על אדם ששילם את הקנס, ותובע ביטל את הודעת תשלום הקנס, לפי סעיף קטן (ג).

יפעת רווה: בוטלה הודעת תשלום הקנס לאחר שהקנס שולם, יוחזר סכום הקנס ששולם.

יפעת רווה: כלומר יכול להיות מצב שאדם שילם את ה-50 שקל, מבקש במקביל ביטול, ואז צריכים להחזיר לו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מתי ראית דבר כזה במדינת ישראל, שהחזירו משהו?

אברהם פרץ: את אומרת דברים לא בדוקים.

אופיר אקוניס: היועצת המשפטית של עיריית ראשון לציון, בבקשה.

עפרה יעקב: ראשית, אני רוצה להצטרף לדעתה של היועצת המשפטית של ועדת הכלכלה.

עפרה יעקב: אני גם מסכימה שסעיף קטן (ג) מיותר לחלוטין.

עפרה יעקב: יש צורך, לדעתי, להדגיש ולאבחן את סוגי העבירות שהחוק יחול עליהן.

עפרה יעקב: מעבר לזה, אני רוצה לספר לכם שיש מערכת מאוד מסועפת ויעילה של הגשת ערעורים, שמטופלת בהתאם להנחיות של היועץ המשפטי לממשלה.

עפרה יעקב: דוחות רבים מבוטלים, כסף מוחזר.

עפרה יעקב: זה לא סדום ועמורה כמו שאתם מציגים את זה, עם כל הכבוד.

אופיר אקוניס: אני לא מכיר הרבה אנשים שקיבלו החזרים על בקשות.

אופיר אקוניס: אם אתם רוצים להוכיח כמה אתם בסדר, תביאו סטטיסטיקה לדיון הבא.

אופיר אקוניס: רפ"ק לוינגר, בבקשה.

רון לוינגר: אם הבנו נכון, הבנתי, שחבר הכנסת אפללו מבקש שמי שמקבל את הקנס על החלון יוכל לשלם- -

אתי בנדלר: ודאי.

אתי בנדלר: יוכל לשלם סכום מופחת עד.

אלי אפללו: או הוא ישלם מהחלון, או מרגע קבלת העניין.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רק הערה אחרונה – אם זה עושה בלגאן, נדבר על זה בראשונה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חשוב שלא יהיה מצב שבעזרת השם, אנחנו מעבירים את החוק הזה, ואז העיריות במקום לתת 100 שקל, שמים לי 200 שקל.

אופיר אקוניס: זה לא יכול להיות.

יפעת רווה: הרבה עיריות בפועל, מניסיון אישי, כשנותנים בקשת ביטול, הם לא מחייבים את האנשים לשלם, הם נותנים את האפשרות לשלם מאוחר יותר, לכן הרבה אנשים לא מכירים את הנושא של ההחזר, אבל הוא קיים.

אופיר אקוניס: יש עוד הערות?

אופיר אקוניס: רבותיי, אנחנו חייבים לסיים, לפי תקנון הכנסת, בזה הרגע את הישיבה.

אופיר אקוניס: את מציעה להוריד את סעיף (ג)?

אתי בנדלר: כן.

אופיר אקוניס: גם היועצת המשפטית של עיריית ראשון חושבת כמוך, חיזקה את עמדתך.

אופיר אקוניס: אני אצביע עכשיו על הנוסח, על (א) ו-(ב), עם הערותיה של היועצת המשפטית.

חוה ראובני: מה הוסכם לגבי הביטול?

מיכל צברי דוד: סעיף (ב) גם.

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: אני מצביע על סעיפים (א) ו-(ב).

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: הצבעה בעד – פה אחד

אופיר אקוניס: אין מתנגדים, אין נמנעים.

לאה ורון: נציג האוצר צריך להודיע האם ההצעה כרוכה בעלות מתקציב המדינה.

יונתן בר סימן טוב: כרגע אנחנו מתנגדים לזה.

יונתן בר סימן טוב: אני מעריך שיש לזה עלות.

יונתן בר סימן טוב: אם רוצים הערכה מדויקת, צריך לבדוק את זה.

לאה ורון: אנחנו מבקשים בתוך שבעה ימים להעביר מכתב לוועדת הכלכלה בהתאם לתקנון הכנסת, האם ההצעה כרוכה בעלות, ואם כן, באיזו.

מיכל צברי דוד: העניין של הבקשה, אם אדם מבקש בקשה לבטל את הקנס, בקשתו נדחתה- -

אופיר אקוניס: הצבענו, דיברנו, ונדון בזה לקראת הקריאה הבאה.

מאיר נריה: אני מבקש להודיע בשם חבר הכנסת זאב אלקין, שאנחנו מגישים רביזיה עד שתתקבל החלטה של ועדת שרים- -

אופיר אקוניס: נא להעביר את זה גם בכתב.

אופיר אקוניס: יש בקשה לרביזיה על ידי יושב ראש הקואליציה.

אופיר אקוניס: אתה תעביר לי את הדבר בכתב בבקשה.

אתי בנדלר: באמצעות אחד מחברי הכנסת.

אופיר אקוניס: הוא אמר בשמו של יושב-ראש ה- - - .

אופיר אקוניס: הוא אמר.

אופיר אקוניס: אני הסמכתי אותו לתת את הודעתו.

אופיר אקוניס: נא להעביר אותה בכתב.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

קריאה: - -

אופיר אקוניס: בסדר, יש רביזיה.

אופיר אקוניס: רבותי, הישיבה נעולה.