הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 25, 2010-03-09 12:00

מוחמד ברכה: צהריים טובים לכולם כאן באולם ההרצאות בכנסת ולצופים בערוץ הכנסת.

מוחמד ברכה: אני פותח את ישיבת הוועדה למאבק בנגע סמים, שמוקדשת היום בעיקר לקמפיין של הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול במגזר הערבי, אבל כמובן שאפשר להרחיב את היריעה.

מוחמד ברכה: אם נצטרך לקיים ישיבה נוספת בהמשך ובקרוב, אנו גם נעשה זאת כדי להקיף את הנושא הזה מכל צדדיו.

מוחמד ברכה: כידוע, הוועדה הזאת שוקדת על התיאום, העבודה והמעקב אחרי אותו מאבק בנגע הסמים בכל אזורי המדינה.

מוחמד ברכה: מטבע הדברים, אנו עובדים עם כמה משרדי ממשלה, ובראש כמובן הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול, המשרד לביטחון פנים, משרד החינוך, משרד הרווחה, משרד הבריאות ומשרדים אחרים שיכולים לגעת בעניין הזה למשל משרד התעשיה בכל הקשור למחירי אלכוהול ודברים כאלה.

מוחמד ברכה: הוועדה מהווה מעין אכסניה כדי לקבץ ביחד את כל הנוגעים בדבר ולדון בסוגיות שונות.

מוחמד ברכה: אנו כבר חודשים מקיימים ישיבות לעומק ולרוחב בכל מה שקשור לנושא הזה.

מוחמד ברכה: הפעם החלטתי לקיים את הישיבה בנושא הקמפיין למניעת אלכוהול במגזר הערבי.

מוחמד ברכה: לא אתחיל בהצגת כל המוזמנים, אבל אני רוצה לברך את כל הנוכחים, ובמיוחד את תלמידי בית-הספר "עתיד" בטייבה שהייתי אצלם והוזמנו לכאן.

מוחמד ברכה: ברוכים הבאים.

מוחמד ברכה: אני מקווה שתפקידכם כבני נוער לא יהיה שלא לצרוך, אלא שתהיו נושאי הדגל והמאבק בנגע הזה.

מוחמד ברכה: נמצאים אתנו נציגי עמותות ונציגי עיריות שעוסקים בעניין הזה.

מוחמד ברכה: נפתח בהתחלה עם הרשות, עם שמאי גולן.

מוחמד ברכה: לאחר מכן אני אגיד כמה מלים, ולאחר מכן נציגת משרד החינוך, גליה שחם, תגיד את דבריה, ואחר כך היא חייבת לצאת לעבודה אחרת.

מוחמד ברכה: אנו נקיים דיון.

מוחמד ברכה: כולם בערך יזכו לרשות דיבור, אבל נעשה זאת בקיצור כדי לאפשר לכולם - גם בני הנוער שנמצאים וגם עיריית נצרת וגם חברי-הכנסת המכובדים, חנא סוייד, מסעוד גנאים ועפו אגבאריה, שמשתתפים אתנו.

שמאי גולן: אדוני היושב-ראש, ראשית, אני רוצה להודות לך על ההזדמנות הזאת שכינסת את המפגש הזה לבוא ולהציף ולדון בסוגיית האלכוהול במגזר הערבי.

שמאי גולן: דרך אגב, אתה חייב פעם איך עדיף לקרוא: המגזר הערבי או המגזר הלא-יהודי?

שמאי גולן: כי אני תמיד רואה כל מיני כאלה כינויים.

מוחמד ברכה: לא.

מוחמד ברכה: המגזר הערבי.

שמאי גולן: אני חושב שנכון לומר "המגזר הערבי", וזה צודק וזה נכון.

שמאי גולן: ישנה טעות אופטית.

שמאי גולן: נוהגים תמיד להתייחס למגזר הערבי כמי שלא שותה אלכוהול, ולהניח אותו בצד ופחות להתעסק אתו בסוגיה הזאת, ולכן אני מודה לך באמת על ההזדמנות הזאת כי זה בהחלט חשוב, כי העניין הזה ישנו.

שמאי גולן: מלות רקע - הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול פועלת במגזר הערבי בצורה אינטנסיבית וחזקה.

שמאי גולן: בפרקטיקה אנו מחזיקים אנשים שלנו בעשר רשויות של המגזר הערבי: טמרה, שפרעם, נצרת, קבול, ועוד ישובים נוספים.

שמאי גולן: אנו גם מחזיקים בערים מעורבות, כמו חיפה ועכו וערים נוספות, רכזי מניעה שלנו שיושבים לצד האנשים שלנו, והפעילות שם רחבה וענפה.

שמאי גולן: אבל, זה לא היום המקום לסקור זאת.

שמאי גולן: יש גם טיפול ושיקום, ואני רואה כאן את ידידינו מטמרה שפועלים בצורה רחבה מאד במגזר הערבי.

שמאי גולן: אגש מייד לסוגיית האלכוהול.

שמאי גולן: ב-15 בינואר 2009, לפני מספר חודשים, ממשלת ישראל אישרה תכנית לאומית להתמודדות עם צריכה לא אחראית של אלכוהול במדינת ישראל ואכן אישרה תכנית לאומית.

שמאי גולן: היא אישרה תכנית יפה מאד שקובעת הקצאה של 27 מליון שקל, וזה לא מעט בעונה הזאת, לטובת התמודדות עם הנושא הזה, בחלוקה של שנים.

שמאי גולן: למשל: לשנת 2010 המדינה תקצבה 8 מליוני שקלים, שמתוכם כמחצית זה לרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול והמחצית האחרת היא למשרדי הממשלה השונים ולגופים נוספים.

שמאי גולן: יש תכנית סדורה ומסודרת.

שמאי גולן: הייתי אומר, שבעצם ההסברה היא הפלטפורמה הראשונה שאתה הוחלט להתעסק לצד חקיקה.

שמאי גולן: בחודשים נובמבר ודצמבר 2009 יצאנו למסע הסברה גדול מאד בכל הציבור הרחב עם התלבטות קשה.

שמאי גולן: ישנם כאן תלמידים.

שמאי גולן: לראשונה בישראל החלטנו לחלק את ההסברה לשתי קבוצות גיל: אחת - עד גיל 18, והשנייה - מגיל 18.

שמאי גולן: עד גיל 18 קבענו בעצה אחת עם משרד החינוך, וגליה נמצאת כאן, שאנו נבוא עם מסר ברור ששתיית אלכוהול מזיקה, מסוכנת ולא רצויה.

שמאי גולן: אי-אפשר להגיד לא-חוקית, כי מבחינת החוק בישראל מותר לשתות אלכוהול.

שמאי גולן: אסור למכור לקטינים מתחת לגיל 18, אבל לשתות מותר להם.

שמאי גולן: מגיל 18 ומעלה, כשהתברר לנו ש-60% מקרב בני ה-18-26 משתכרים בסופי שבוע, שותים כמויות אלכוהול אדירות, אי-אפשר לבוא ולומר להם "אל תשתו אלכוהול" כי בזה הרגע איבדנו אותם והם לא יתייחסו אלינו.

שמאי גולן: יצאנו עם המושג "שתה באחריות" אם אתה שותה; הלוואי ואתה לא תשתה, אבל אם אתה שותה - שתה באחריות.

שמאי גולן: יצאנו עם זה למסע הסברה, שאולי בהזדמנות פה נתאר את תוצאותיו כי אולי זה טפה מוקדם.

שמאי גולן: דבר אחד ברור: במגזר הערבי מכיון שנכנס פה לפחות עניין האוכלוסיה המוסלמית, להבדיל מהנוצרית והאחרת אולי, שאי-אפשר להגיד להם "שתה באחריות" כי מבחינת הדת אומרים "אתה לא שותה" - אז צריך לעשות כאן התאמה שונה לגמרי של ההסברה למגזר הערבי.

שמאי גולן: לכן, לקחנו את ידידנו מוסא חסדייה, שאתם מכירים אותו ואני מכיר אותו הרבה מאד שנים - עבדתי אתו גם בנושא תאונות הדרכים ובטיחות בדרכים ובעוד כל מיני נושאים.

שמאי גולן: הוא בא מהמגזר והוא מומחה לעניין הזה - ורתמנו אותו אלינו.

שמאי גולן: למרות שעדיין לא קיבלנו תקציב ל-2010 לטובת העניין הזה, קבענו שהשנה נקצה כסף, סדר-גודל של 500 אלף שקל, וכבר כעת זה מתגלגל.

שמאי גולן: הייתי מבקש ממוסא להציג בקיצור נמרץ את תפישת ההסברה כפי שזה הולך להתגלגל בציבור הרחב.

שמאי גולן: כשאני אומר "בציבור הרחב", אנו נשקיע הרבה מאד באינטרנט, וזה יתואר כאן.

שמאי גולן: אנו נשקיע הרבה בעלוני מידע גם לנוער וגם להורים, כי הם מרכיבים חשובים בעניין הזה.

שמאי גולן: אינני רוצה לגזול את המקצוע של מוסא, אז בבקשה שהוא יציג זאת.

מוסא חסדייה: אני מוסא חסדייה, מנכ"ל חברת פרסום בשם "אל-בוסתאני" שמתמחה בפרסום, הסברה ושיווק במגזר הערבי וגם במגזר הרוסי.

מוסא חסדייה: היום, נדבר על המגזר הערבי.

מוסא חסדייה: נתבקשנו להכין עבודה עבור שתיית אלכוהול בקרב בני נוער שאפשר להגיד שהיא מגפה.

מוסא חסדייה: אני חש בסביבה שלי, בכפר שלי, עד כמה נושא זה היום מסוכן לבני נוער.

מוסא חסדייה: אני יכול להגיד גם לשמאי שהדבר הזה שונה לגמרי ממה שקיים במגזר היהודי גם בתחום השתייה עצמה וגם בתחום ההסברה.

מוסא חסדייה: אנו לא יכולים להגיד "תשתה באחריות", כי זה דבר שכמובן לא מקובל מבחינת השריעה האיסלמית.

מוסא חסדייה: אבל, מצד שני, אתה צודק ובקו ההסברתי ננסה לעבור ליד זה ולא להגיד "אסור לשתות".

מוסא חסדייה: במסגרת של מספר ימים, ישבנו במשרד והכנו תכנית עבודה.

מוסא חסדייה: אתאר אותה ממש בקיצור.

מוסא חסדייה: ננסה לקבל את חוות דעתכם על הדברים ועל הקונצפטים שאנו הכנו לקהל הנוער במגזר.

מוסא חסדייה: (מקרין מצגת.

מוסא חסדייה: ) שיעורי הצריכה בקרב בני-הנוער גדולים מאד בכל נושא שתיית האלכוהול.

מוסא חסדייה: לפי הסקרים, 15% מבני-הנוער הלומדים צורכים אלכוהול באופן קבוע, ואנו מדברים על נוער לומד.

מוסא חסדייה: בקרב הנוער המנותק, שנשר ממסגרות לימודים שונות, האחוז מכפיל את עצמו פי 2.5 - 37.5%.

מוסא חסדייה: אנו רואים שבקרב בני-נוער שנושרים ממערכות הלימודים המצב הרבה יותר חמור ומסוכן.

מוסא חסדייה: מאחר ונושא אלכוהול הוא בגדר טאבו במגזר הערבי, אנו אפילו חושבים שהנתונים האלה לא כל כך אמיתיים.

מוסא חסדייה: למה הכוונה?

מוסא חסדייה: בדרך-כלל, לא מדברים על שתיית אלכוהול, ולא כל כך מעלים אותה בקהילה, בחברה או במסגרות השונות, כי זה איסור במיוחד בקרב האוכלוסייה המוסלמית.

מוסא חסדייה: לכן, אנו מאמינים שהנתונים הם עוד יותר חמורים ממה שאנו מציגים כאן.

מוסא חסדייה: אנו נתאר פה את המאפיינים המיוחדים של הצעיר במגזר הערבי, שמבלה את מרבית זמנו בקרב המשפחה ובתוך גבולות הישוב עצמו.

מוסא חסדייה: אין הרבה מקומות בילוי מחוץ לישוב, וזה מוגבל.

מוסא חסדייה: לרוב יש אירועים משפחתיים, שם תמצא את החבר'ה האלה, וכן יש מפגשים של חברים בבתים, ישיבה בבתי-קפה בכפר - ברוב הכפרים גם אין שתיית אלכוהול בתוך בתי-הקפה - גלישה באינטרנט, צפייה בסרטים והאזנה למוזיקה.

מוסא חסדייה: זה העולם של הצעירים שלנו, שאנו מתארים אותו כל כך בקיצור.

מוסא חסדייה: אלכוהול הוא אלטרנטיבה לבילוי.

מוסא חסדייה: בגלל שמסגרות הבילוי מצומצמות, אנו מוצאים ששתיית אלכוהול מהווה עבור הצעיר הערבי אלטרנטיבה לבילוי, וזה דבר אטרקטיבי במיוחד.

מוסא חסדייה: זה מאפשר לו מפלט מהסביבה החונקת והלוחצת בדרך-כלל, שאנו רואים אותה, ואמצעי לפרוץ גבולות תרבותיים וחברתיים לעתים באופן קיצוני, כלומר מקיצון לקיצון.

מוסא חסדייה: אם יש לכם שאלות או הערות, אני גם מוכן לענות.

מוסא חסדייה: ה-DNA של בני-הנוער - אנו רואים שגורמים נוספים, הדוחפים לצריכת אלכוהול, הם הצורך של הצעיר הערבי להוכיח גבריות לסביבה: "שופוני, אני שותה.

מוסא חסדייה: אני נמצא", וגם המרדף הבלתי פוסק אחרי גירויים.

מוסא חסדייה: הוא רוצה להתגרות בדברים חדשים, בדברים אפילו אסורים.

מוסא חסדייה: יש את הפתגם "אל ממנוּע - מרכ'וּבּ" - "כל אסור הוא בעצם רצוי".

מוסא חסדייה: גם בקטע הזה אנו רואים אותם שהם מתגרים בנושא השתייה.

מוסא חסדייה: חלק זה תחושת המרדנות הטבעית של בני-נוער.

מוסא חסדייה: בדרך-כלל, בני-נוער הם מרדנים, והם מורדים גם בקטע של האיסור.

מוסא חסדייה: הם רוצים לשתות אלכוהול.

מוסא חסדייה: זה מקבל משנה תוקף בחברה הערבית המסורתית והלוחצת.

מוסא חסדייה: המצוקה הכלכלית והחברתית - כולנו חיים בתוך המדינה, החברה והכפרים, כשיש מצב כלכלי וחברתי לא כל כך קל וקשה במיוחד במגזר הערבי.

מוסא חסדייה: יש התרחבות תופעת השימוש באלכוהול כמפלט מפני מצוקה קשה.

מוסא חסדייה: אנו רואים שאנשים במצב קשה מחפשים משהו לברוח מהמציאות, מהאמת שהם חיים בה.

מוסא חסדייה: דפוסי השתייה - במגזר הערבי לא קיימים מועדונים.

מוסא חסדייה: במגזר היהודי יש מועדונים, והצעירים רצים למועדונים, לפאבים, ושם רוב צריכת האלכוהול של בני-הנוער היהודיים.

מוסא חסדייה: במגזר הערבי אין את הדבר הזה.

מוסא חסדייה: בני-נוער רוכשים משקאות בקיוסקים ובמכולות, חלק מתוך הישובים הערבים וחלק מחוץ לישובים הערבים, ונכנסים לחורשות ולמקומות שאף אחד לא רואה, בסתר, ושם השתייה היא בצורה מאד גדולה.

מוסא חסדייה: היעדר מקומות שתייה מוגדרים מקשה על פעילות המטפלים.

מוסא חסדייה: אינך יכול למצוא את האנשים האלה.

מוסא חסדייה: אתה לא יכול לתפוס את בני-הנוער.

מוסא חסדייה: אלה לא פאבים שאתה יכול לעשות פעילות בשטח של מועדונים, ושם לנסות להדריך ולחנך את בני-הנוער.

מוסא חסדייה: כאן יש לנו בעיה.

מוסא חסדייה: אנו לא תופסים אותם, ואנו לא יכולים להגיע למקומות מסויימים שם אנו יכולים לטפל בהם.

מוסא חסדייה: מאפיין נוסף במגזר הוא המעבר המהיר משתייה מתונה לצריכה מופרזת.

מוסא חסדייה: כמובן שכל הסקרים והמחקרים מצביעים על זה.

מוסא חסדייה: זה דומה למעבר המהיר מצריכת סמים קלים לצריכת סמים כבדים.

מוסא חסדייה: גם בנושא של אלכוהול אנו רואים שמתחילים בבירה וגומרים במשקאות חריפים ובצורה כבדה.

מוסא חסדייה: דיברנו על אלמנט הלחץ החברתי, וזה חזק מאד במגזר.

מוסא חסדייה: בני-הנוער מעודדים צריכה מופרזת כאקט של גבריות ואומץ.

מוסא חסדייה: האסטרטגיה - עדיין לא בנינו קמפיין סופי, אבל מדברים על אסטרטגיה.

מוסא חסדייה: מאחר ועד היום לא נעשתה פנייה רחבה לבני-נוער במגזר בסוגיה זו, אנו מאמינים כי יש לצאת בקמפיין נרחב ובוטה, כך שזה יעורר באופן מאד חזק בקרב בני-הנוער מתוך הסביבה שלהם, יוציא את הבעיה אל האור ויעורר שיח ציבורי.

מוסא חסדייה: כלומר, להעלות את זה לסדר-היום הציבורי במגזר הערבי.

מוסא חסדייה: אלה רק כיוונים ראשוניים.

מוסא חסדייה: אנו עדיין לא בנינו: לא קמפיין ולא מודעות.

מוסא חסדייה: זו ממש רק התחלה של חשיבה.

מוסא חסדייה: אנו מעבירים לכם את החשיבה הזאת ביחד.

מוסא חסדייה: כיוון ראשון - פה אנו רוצים לנגוע בכבוד הבן-אדם, שאנו אומרים לו בערבית: "סאקרן?

מוסא חסדייה: שאלה, רִחְתָק טָאלְעָה".

מוסא חסדייה: אנו רואים פה שהאדם השיכור ממש, בדרך-כלל, הריח שלו נודף החוצה.

מוסא חסדייה: יש לנו פה משחק מלים שאנו אומרים לו: "הריח שלך לא טוב".

מוסא חסדייה: זה דו-משמעי: גם הריח של האלכוהול, וגם כאילו אני אומר לו--

מוחמד ברכה: --אתה מסריח.

מוסא חסדייה: --"אתה מסריח".

מוסא חסדייה: בדיוק, משהו כזה.

מוסא חסדייה: זו פגיעה.

מוסא חסדייה: כלומר, זה מתאר מצב של מציאות מסויימת וגם מתאר מצב חברתי.

מוסא חסדייה: "ריחתק טאלעה" זה כאילו אתה מסריח, כלומר אפילו השמועה עליך, התדמית שלך בקרב החברה היא לא טובה.

מוסא חסדייה: הסיסמא הסוגרת היא: "אלכּוּחוּל - חראם על א-שבאבאכ".

מוסא חסדייה: אנו כמובן מדברים על הצעיר, כלומר אתה מאבד את שנות הצעירוּת שלך, אבל מבחינת "חראם" אנו גם רומזים לכך שזה אסור מבחינת הלכה.

מוסא חסדייה: כלומר, יש לזה ויש לזה.

מוסא חסדייה: כלומר, גם פה יש דו-משמעות.

מוסא חסדייה: זה כיוון אחד.

מוסא חסדייה: אנו יודעים שזה כיוון קשה, שפוגע ממש בעמוד השדרה של הכבוד.

מוסא חסדייה: אנו נפתח אותו ונעבוד עליו.

שמאי גולן: כשהוא אומר "נעבוד עליו", הוא מתכוון שעוד עשרה ימים זה כבר יהיה באויר, באינטרנט וגם במודעות ואיפה שצריך.

מוסא חסדייה: נכון.

מוחמד ברכה: הדברים שלך נרשמים.

מוחמד ברכה: עוד עשרה ימים אנו רוצים לראות זאת בשטח.

מוסא חסדייה: באתרי האינטרנט.

שמאי גולן: לא כולל שבתות וחגים.

מוסא חסדייה: הכיוון השני - אנו יודעים שכשאדם משתכר, הוא עלול לפגוע בגופו ולעשות תאונת דרכים.

מוסא חסדייה: אנו מדברים על חלק שגם הרשות למלחמה בתאונות דרכים נלחמת בו.

מוסא חסדייה: כאמור, זה גם כיוון, וזה לא סופי.

מוסא חסדייה: אנו מראים פה נער שמחובר למכשירים בבית-חולים, ואנו אומרים לו: "אֶבְּסַחְתַאכּ" - כשהחבר'ה שותים ביחד, הם אומרים אחד לשני " אֶבְּסַחְתַאכּ", ואז הם שותים ושותים.

מוחמד ברכה: לחיים.

מוסא חסדייה: פה אנו אומרים לו: "זה פגע גם בבריאות שלך.

מוסא חסדייה: זה פגע גם ב"סֶחְתַאכּ".

מוסא חסדייה: כלומר, זה גם וגם.

מסעוד גנאים: זה פוגע בבריאות שלך.

מסעוד גנאים: אתה משלם בבריאות שלך.

דובר: כן.

מוסא חסדייה: זה עוד כיוון.

מוסא חסדייה: זו התוצאה: לפגוע בגוף שלך.

מוחמד ברכה: אני מבקש מבני-הנוער שיתעמקו בדברים, כי ארצה לשמוע מה אתם חושבים על הדברים האלה ואיך אתם מקבלים את הדברים האלה.

מוחמד ברכה: גם הנציגים, ההנהגה, וגם העם.

דובר: אנחנו אותו דבר.

מוחמד ברכה: התכוונתי לנציגי מועצת התלמידים הארצית.

דוברת: מנהיגים חברתיים.

מוסא חסדייה: זה עוד כיוון שמתאר סיטואציה בה יש פגיעה בגוף של הנוער, וחשוב שנצביע על זה.

מוסא חסדייה: הכיוון השלישי: "בעדכ מאסכ ראס מן אלכוחול?" - אתה עדיין תופש את הראש מאלכוהול?

מוסא חסדייה: תופס ראש זה גם כשבן-אדם תופס את ראשו כי הוא כואב לו, וגם כשהוא ממשיך ושותה.

מוסא חסדייה: לדעתי, זה עוד כיוון שהוא פחות, כלומר הוא קצת עדין, והוא גם מסתיים באותה סיסמא.

מוסא חסדייה: אלה שלושת הכיוונים.

מוסא חסדייה: אשמח אם יש לכם הערות ומה להגיד על כל כיוון.

מוסא חסדייה: חשוב לנו לשמוע אם זה מדבר לבני-נוער.

מוסא חסדייה: לא עשינו עדיין את ה-testing, את המבחנים, בקרבכם.

מוסא חסדייה: זו הזדמנות בשבילי לשמוע את בני-הנוער במיוחד על הכיוונים שהצגנו כאן.

מוחמד ברכה: מר גולן, יש לי שאלה: עשרה ימים - מה תאריך?

מוחמד ברכה: זה כבר איחור של שלושה חודשים מאז הקמפיין עלה לאוויר, ובכל זאת אנו רוצים לרשום לפנינו, וזו תהיה הודעה חגיגית לרגל הישיבה הזאת.

שמאי גולן: אני אומר את הדברים באופן הבא: היום אנו ב-9 בחודש.

שמאי גולן: ב-20 בחודש, אלא אם כן זה נופל על שבת או משהו כזה, ואני לא זוכר בעל-פה, אנו נהיה באוויר.

שמאי גולן: כשאני אומר "אנו נהיה באויר", אני רוצה להיות ברור: מבחינת הכסף, יש לי כרגע את היציאה לדרך, את הפתיחה - גם את הפקת הקמפיין והיציאה לדרך.

שמאי גולן: אני יודע להעמיד סדר-גודל של 150 אלף שקל לטובת העניין הזה.

שמאי גולן: הרצון שלי לתת 500 אלף שקל השנה מותנה בזה - ואני מאמין שזה יקרה - שהכסף שהממשלה קבעה ואישרה לטובת סוגיית האלכוהול אכן יעבור במסדרונות הנכונים ויגיע אלינו.

שמאי גולן: אני לא אעכב אותו בחצי דקה.

שמאי גולן: באמונה שלי, אנו נפתח ונרוץ עם זה.

חנא סוייד: 20 לחודש - זה שבת.

שמאי גולן: אם כך, 21 בחודש.

מוחמד ברכה: השאלה שנייה היא למר חסדייה: כאיש מקצוע, מה אתה עושה עם 500 אלף שקל?

מוסא חסדייה: בינתיים, יש לנו את ה-150 אלף שקל.

שמאי גולן: יש לך 500 אלף שקל.

מוסא חסדייה: נכון שיש לי 500 אלף שקל, אבל, לדעתי, בקמפיין הראשון, הנאגלה הראשון, אנו נהיה רק בעיתונות ובאינטרנט.

מוחמד ברכה: האם זו תהיה הערכה גסה, אם אני אומר שאתם לא תגיעו ליותר מ-10% מהאוכלוסייה של בני-נוער?

מוסא חסדייה: לדעתי, אנו נגיע ליותר.

מוסא חסדייה: אם אנו נשתמש באינטרנט, אנו נגיע לבסביבות 20% מבני-הנוער.

מוחמד ברכה: כבר בתחילת הדיון אנו רואים את מגבלות הקמפיין.

מוחמד ברכה: אני יודע שהממשלה בנובמבר האחרון אישרה 27 מליון שקל לקמפיין הזה בכללותו: גם לרשות וגם למשרדי הממשלה השונים.

מוחמד ברכה: אני מצפה, ואני פונה למשרדי הממשלה וגם לרשות, שבסופו של תהליך מתוך 27 מליון השקל 5.5 מיליוני שקלים, 20%, ילכו, בצורה זו או אחרת, לאוכלוסיה הערבית.

מוחמד ברכה: כל סכום אחר שהוא פחות מזה, אני חושב שהוא פשוט דבר שזועק לשמיים על חוסר רצינות ואפליה.

מוחמד ברכה: גברת גליה שחם, בבקשה.

גליה שחם: אני גליה שחם מהשירות פסיכולוגי ייעוצי במשרד החינוך.

גליה שחם: אני רוצה להודות על הדיון הזה, וגם לציין את היושב-ראש לשבח על ביקוריו בבתי-הספר.

גליה שחם: אני יודעת שהיית בכינוס המב"סים של אנשי המקצוע בכפר מנדה ושהיית ב"עתיד" טייבה, ואתה כמובן מוזמן לעוד בתי-ספר ופעילויות.

גליה שחם: הקמפיין זה רק חלק מהעבודה, ובקרב בני-נוער אני לא בטוחה שזו העבודה העיקרית.

גליה שחם: הקמפיין חשוב מאד, אבל הוא חלק מהעבודה.

גליה שחם: הקו שלנו בעבודה עם התלמידים הוא בדיוק החלק שרואים פה, גם מועצת התלמידים, נציגי מועצת תלמידים ארצית וגם התלמידים שנמצאים כאן - בעצם, חיזוק המנהיגות של התלמידים, וחיזוק היכולת של המנהיגות של התלמידים באמת להוביל לכיוון של בריאות ושל חיים בריאים, ולא אלכוהול, ולא סמים ולא דברים שליליים ומזיקים אחרים.

גליה שחם: הגישה שלנו בכל מערכת החינוך היא של אפס סובלנות.

גליה שחם: אסור שיהיה אלכוהול בתוך בתי-הספר.

גליה שחם: בספטמבר יצא חוזר מנכ"ל חדש בנושא קידום אקלים בטוח וצמצום אלימות, ויש שם כללים מאד ברורים לגבי הענישה בבתי-הספר בתחום הזה.

גליה שחם: אבל, עיקר המאמצים שלנו והאנרגיות הם באמת לכיוון של פיתוח כישורי חיים, פיתוח יכולת התמודדות, פיתוח יכולת של עמידה במצבי חיים שונים וכן להיות מובילים ולא להיות מובלים ע"י הלחץ החברתי.

גליה שחם: בחודש האחרון, במסגרת "יום האינטרנט הבטוח", אנו קיימנו פעילויות ביחד עם הרבה שותפים באשכולות פיס, במרכזי פיס, תפוחי פיס, פעילות לבתי-ספר, כאשר קשרנו את נושא האינטרנט, כזירה בה בני-הנוער נמצאים הרבה מאד, לתפקיד של כל אחד: אחריות על עצמו ואחריות לסביבה הקרובה.

גליה שחם: הנושא של אחריות חברתית הוא הנושא המאד-מאד מרכזי.

גליה שחם: לגבי אלכוהול, אנו מאד-מאד מדגישים את הקשר שבין אלכוהול לבין התנהגויות סיכון אחרות.

גליה שחם: כשאנו מדברים על אחריות, אנו מדברים על היכולת של תלמידים - ופה יושבת מנהיגות שאשמח מאד אם תהיה להם האפשרות להגיד מה הם עושים ואיך הם רואים את הדברים - בחלק הזה של להיות שומרי הסף, להיות אלה שגם מובילים מסר וערכים של משמעות בחיים וגם אלה שמאתרים, כי הם הראשונים שמאתרים, ומפנים לאותם גורמים מקצועיים שיכולים לסייע.

גליה שחם: למעשה, אנו פעילים מאד בכל בתי-הספר העל-יסודיים במגזר הערבי, כשיש לנו מב"סים, אותם אנשים מצוות בית-הספר שאחראים על הנושא בתוך בית-הספר, ועם קבוצת התלמידים נמצא כאן גם מנהל בית-הספר, גם הרכזת החברתית והמב"סית של בית-הספר, ואני חושבת שהם דוגמא טובה מאד.

מוחמד ברכה: איך אתם, כמשרד חינוך, תפעלו או שתשתפו פעולה עם הרשות על מנת שהקמפיין יגיע למכסימום בני-נוער?

מוחמד ברכה: בהערכה האופטימלית, האופטימית, אנו מדברים על 20%.

גליה שחם: יש בינינו שיתוף פעולה ויחסי עבודה מתמשכים.

גליה שחם: את קמפיין בתי-הספר, גם את התוכן שלו וגם את ההפצה שלו, אנו עושים בנפרד; יש את הקמפיין לציבור הרחב, ויש את הקמפיין לתלמידים בתוך בתי-הספר.

גליה שחם: אותם מב"סים, אותם אחראים בתוך בתי-הספר, מקבלים מאתנו את חומרי ההסברה גם לתלמידים, גם למורים וגם לאנשי המקצוע.

גליה שחם: בהשתלמויות ובהדרכות, שהם מקבלים אצלנו, הם מודרכים איך לפעול בבתי-הספר.

גליה שחם: נושא האלכוהול כרגע באמת מוצף בצורה חזקה במגזר הערבי, מה שהיה פחות מקובל לפני כן.

גליה שחם: אני רוצה לומר שיש לנו את קבוצות האופי, קבוצות שאנו מאתרים תלמידים ועובדים אתם.

גליה שחם: יש לנו הרבה קבוצות במגזר הערבי עם הרבה יועצים שהוכשרו בבתי-הספר ועושים עבודה.

מוחמד ברכה: האם אלה יועצים ערבים?

מוחמד ברכה: האם הם מתרגמים או מדברים את השפה?

גליה שחם: לא.

גליה שחם: מדברים בערבית.

גליה שחם: התכנית בערבית יוצאת בימים אלה.

גליה שחם: הנוסח בערבית לא רק מתורגם אלא מותאם.

גליה שחם: זה לא תרגום אלא התאמה לתרבות בתי-הספר השונים.

גליה שחם: צריך גם להבין, וכולנו יודעים, שגם במגזר הערבי יש שונות גדולה מאד בין בתי-ספר, בין מקומות שונים, בין אוכלוסיות שונות.

גליה שחם: לאנשי המקצוע שלנו בהחלט יש את הנוסח המשותף, ויחד עם זאת הם גם מקבלים הכשרה וגם הדרכה לאורך הדרך בעבודה המתמשכת.

מסעוד גנאים: שאלה - הפרויקטים של משרד החינוך לא קשורים ברשויות, אם הרשות פועלת עם הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול, אם היא פועלת עם הכפר או המועצה או לא? זה לא קשור.

מסעוד גנאים: אני לא רואה למשל ברשימת הכפרים והערים הערבים את סכנין.

שמאי גולן: אני אענה לך.

גליה שחם: שמאי, אגיד את החלק שלי.

מסעוד גנאים: הכוונה היא, שהתכניות של משרד החינוך לא קשורות בזה.

גליה שחם: תכניות משרד החינוך מחייבות את כל בתי-הספר בארץ.

גליה שחם: במקום בו פועלים מתאמים או רכזים של הרשות למלחמה בסמים אנו כמובן עובדים ונעזרים בהם.

גליה שחם: אבל, בכל בית-ספר על-יסודי יש בעל תפקיד שמקבל גמול למשכורתו ומקבל הכשרה והדרכה שיטתיות.

מסעוד גנאים: כך צריך להיות.

מסעוד גנאים: הייתי מורה בבית-ספר ורכז חינוך חברתי בתיכון בסכנין.

מסעוד גנאים: בדרך-כלל, נותנים תפקיד זה ליועצת או לרכז החינוך החברתי שיעשו את כל הפעולות האלה עם התלמידים.

מסעוד גנאים: אבל, החוליה שאיננה, the missing link, היא זו שבין התלמידים לבין הבית לבין ההורים שלהם, משום שההשפעה גדולה מאד.

מסעוד גנאים: הילדים לא יכולים לשים אותה באיזו בועה ולנתק אותה משאר החברה או הבית.

מסעוד גנאים: לכן, בכל בית-ספר היינו עושים הרצאות והכל, אבל בטיול השנתי יש איזה 1-3 שרוצים להביא את האלכוהול בבקבוקי סודה או קולה או משהו כזה כדי למרוד בבית-הספר.

מסעוד גנאים: זה מצריך חינוך וחדירה בתודעה.

אמין ספיה: 2-3 - מאיזו כמות של סטודנטים אתה מדבר?

אמין ספיה: מ-10 או מ-100?

מסעוד גנאים: מהרבה.

מסעוד גנאים: הרבה מזה.

מוחמד ברכה: דוקטור ספיה, אנו נעשה זאת מסודר.

מוחמד ברכה: כמובן שלחברי-הכנסת יש קדימות, ומתי שהם רוצים הם יכולים לפנות ויקבלו רשות דיבור.

מוחמד ברכה: אני רוצה שנשמע את הצד של בית-הספר.

מוחמד ברכה: רים מסארווה, בבקשה.

רים מסארווה: אני שמחה להיות שותפה פה יחד עם תלמידיי ועם המנהל לקמפיין או לתחילת הקמפיין הזה.

רים מסארווה: אני שמחה להשתתף בפורום כזה.

רים מסארווה: בפועל, כבר הוחל בקמפיין במסגרת בית-הספר, וזה כבר שנתיים ואנו יצאנו לדרך ואני מקווה שנמשיך.

רים מסארווה: אמנם לא יכולים לממש זאת בבת אחת, אבל התלמידים, שהם במסגרת המגמה לקרימינולוגיה ומדעי משטרה, מתבקשים להכין פרוייקט מניעתי של מניעת סמים ושימוש באלכוהול, ועל זה יש 30% מהציון הסופי.

רים מסארווה: הם מתבקשים להיות שגרירים לכל הקהילה הבית-ספרית וגם להרחיב זאת במסגרת הקהילה הרחבה.

רים מסארווה: עושים זאת בכמה רבדים.

רים מסארווה: הרובד הראשון זה שלב תכנון ויוזמה של תלמידים בגיבוי של ההנהלה והמורה וליווי של המורה לקרימינולוגיה לאורך כל הדרך, כי זה נושא רגיש וצריך כל הזמן להיות צמודים לכל מלה ומלה כי אם מסר חס וחלילה לא יהיה במקומו זה יכול להפיק את התוצאה ההפוכה לגמרי ממה שאנו מצפים לו.

רים מסארווה: השנה - היית גם אצלנו, היושב-ראש מוחמד ברכה - היתה פתיחה של שבוע המלחמה בסמים, שזה כלל שבעה ימים וכל יום היתה פעילות שונה.

רים מסארווה: לזה יש המשך במישור החינוכי יחד עם מחנך כל כיתה, וממשיכים עם זה.

רים מסארווה: ביום השני, למשל, היה נציג הרשות למלחמה בסמים שהעביר סדנאות הפעלה עם התלמידים, והשתתפו רוב כיתות י"א ו-י"ב.

רים מסארווה: ביום אחר הוזמנה חוקרת משטרתית, תגריד אבוסטילה, שהסבירה את כל הפן המשטרתי והחוקתי הקשור לצריכת סמים וניפצה מיתוסים.

רים מסארווה: יש כל מיני דעות קדומות ומוטות לגבי מה זה סם קל וסם קשה, והובהר לתלמידים שאין סם קל והכל סמים קשים - מה שהסביר מר מוסא שזה כמו אלכוהול בדיוק, שזה מתחיל מחשיש ומריחואנה וזה גם מוביל להתמכרויות יותר גסות ויותר הרסניות.

רים מסארווה: בקיצור, אין גמילה.

רים מסארווה: גמילה היא גם 'בלוף' גדול.

רים מסארווה: הגמילה הכי אמיתית היא לא להתחיל ולא לגעת מלכתחילה.

רים מסארווה: לגבי כדורי אקסטזי, יש כל מיני דעות מוטעות.

רים מסארווה: דאגנו שנתחיל במישור המיקרו, המישור הקטן, שזה כאילו מתחבר לתלמידים ולהוויית בני-הנוער, כדי לנפץ כל מיני דברים כאלה מתוך השטח.

רים מסארווה: נעזרנו בחוקרי משטרה ובעורכי-דין.

רים מסארווה: הקטע הכי מעניין והכי נוגע ללב היה - וזו שנה שנייה שאנו עושים זאת - שהזמנו מכורים נקיים שכל אחד מהם הסביר את הטראומה שלו, את ההרס המשפחתי, הבריאותי והכלכלי, וכל הפן שמדגיש את ההרס שהוא עבר.

רים מסארווה: הם נכנסו לכיתות, ודאגנו שזה יהיה נגמל שעבר קורס מסבירנים ולא סתם מכור.

רים מסארווה: אנו מעבירים זאת לכיתות, וזה נעשה יחד בליווי של המחנך, המנהל ואני.

רים מסארווה: הסבירו לתלמידים בדיוק מה זה להתמכר לסמים.

רים מסארווה: אנחנו ממשיכים בכך.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: גברת ג'ומאנה מעיריית נצרת, בבקשה.

ג'ומאנה מועלם: אני עובדת כמתאמת סמים בעיריית נצרת בנושא מניעה והסברה.

מוחמד ברכה: האם זה גם אלכוהול?

ג'ומאנה מועלם: סמים ואלכוהול.

ג'ומאנה מועלם: אתייחס לקמפיין של משרד אל-בוסתאני.

ג'ומאנה מועלם: אני חושבת שיש מקום לחשיבה יותר מעמיקה כך שהקמפיין יהיה מותאם למגזר, וזאת מהנסיון.

ג'ומאנה מועלם: היה קמפיין בנצרת שעשתה עיריית נצרת הרבה זמן שזה מותאם לצרכי התרבות.

ג'ומאנה מועלם: אני חושבת שזה חומר ללמידה.

ג'ומאנה מועלם: שאלה - לגבי הקמפיין, יש את הארצי ויש את המקומי.

ג'ומאנה מועלם: התקציב, 27 מליון שקל, מיועד למשהו ארצי.

ג'ומאנה מועלם: האם יש חשיבה על משהו מקומי?

ג'ומאנה מועלם: בכל מקום אפשר לעשות משהו מותאם לעיר עצמה, לישוב עצמו, לפי צרכי אותו ישוב.

ג'ומאנה מועלם: ראיתי בטבלה שיש מקומות שאין בהם מתאמי סמים, כך שיש ועדות קרואות בעיריות ובישובים הערביים.

ג'ומאנה מועלם: תעסוקת מתאמים היא דבר חשוב על מנת לקדם את ההסברה והמניעה במגזר הערבי.

מוחמד ברכה: ספרי לוועדה ולנוכחים על הנסיון שלכם.

ג'ומאנה מועלם: הנסיון שלי בעבודה.

מוחמד ברכה: לא.

מוחמד ברכה: ספרי על הנסיון של לעשות משהו מקורי ואותנטי.

מוחמד ברכה: אם רמזי רוצה, גם הוא יכול לדבר.

ג'ומאנה מועלם: אני חושבת שאעביר זאת לרמזי, כי הם בנו את זה.

ג'ומאנה מועלם: אני חדשה בתפקיד, ואני חושבת שהוא יכול לעשות זאת.

נסאר רמזי: אנו בעיר נצרת עובדים על נושא מאבק בסמים עם הרשות ועם הוועדה מאז חוקק החוק כבר 20 שנה.

נסאר רמזי: כפי שאתם יודעים, נצרת היא העיר הערבית הגדולה בישראל שכוללת 75 אלף תושבים.

נסאר רמזי: העבודה, שנעשתה לאורך 20 שנה, מגוונת מאד, ובחלק רב ממנה בחלק הטיפולי גם הרשות למלחמה בסמים נתנה, כיוונה, הדריכה ותמכה בעניין פיתוח משאבים טיפוליים, והיום אנו מטפלים ב-250 איש שזה כולל אלכוהול וסמים כבדים.

נסאר רמזי: אלה אנשים מטופלים שהשתמשו בסמים כבדים, סמים קלים, ואנשים נקיים.

נסאר רמזי: המספר הזה הוא לא רק של נצרת, אלא אנו גם נושאים באחריות כלפי העיר, תושבי העיר והאזור.

נסאר רמזי: אנו גם מקבלים אנשים מטופלים מהאזור.

נסאר רמזי: הבעייתיות שהתחילה היא שהיו עבירות ושימוש בסמים קשים.

נסאר רמזי: היום, יש לנו חרדות לגבי מה שמתפתח גם בנצרת וזה גם בכל האזור הערבי בתוך המדינה, שיש את הנשק הלבן שהפך להיות משהו עם ארגון גדול ויש גם את הנשק השחור שזה נחלת כל האנשים בני-נוער צעירים שיכולים בקלי קלות להשיג.

נסאר רמזי: אנו כל יום שומעים, באינטרנט, ברדיו ובכל מיני מקומות, שיש ממש סכנה לבני-הנוער שנושאים בנשק הלבן ובנשק השחור - שזה אותו נשק.

מוחמד ברכה: הנשק השחור זה הנשק שיורים בו, והנשק הלבן זה הסמים.

נסאר רמזי: אלה אנשים שהם שהפכו את העבירות מעבירות רגילות לממש נושא שמדאיג את החברה שלנו, שזו חברה מסורה ומסורתית שרוצה לחיות בשלווה ובחיים רגילים.

נסאר רמזי: זה לא ענייננו.

נסאר רמזי: זה עניינן של מערכות שיאכפו את החוק כפי שצריך.

נסאר רמזי: אבל, זו דאגה שלנו.

נסאר רמזי: מבחינת המודעות, אנו עבדנו ממש.

נסאר רמזי: 20 שנה אנו מנסים להעלות את רמת המודעות ולהחדיר את העבודה בצורה יותר שורשית.

נסאר רמזי: למשל, העיר העתיקה זועקת לשמיים: "בואו ותאבקו בסמים".

נסאר רמזי: למשורר המנוח שהיה ראש העיר היה שיר בשם "אני קורא לכם".

נסאר רמזי: לקחנו את המלה הזאת ועשינו ממנה קמפיין מסויים, כשהתחלת השיר נמצאת וגם "לא לסמים", וגם בתוך החומר הזה כתובים כל מיני דברים בעניין העלאת מודעות, שזה אומר הרבה לאנשים, לתושבים המקומיים, מאיפה באה הסיסמא.

נסאר רמזי: ניסינו גם לעשות משהו לתלמידים.

נסאר רמזי: זו דוגמא, וכל חודש זה נמצא כאן.

נסאר רמזי: כתוב פה מה על אותו אדם לקרוא, ויש חומרים שהוא יכול לקרוא כל חודש עם תמונה של מאבק בסמים.

נסאר רמזי: יש דברים אחרים כמו יומן, בו נאמר למשל: "אם אתה חי - תחיה חופשי".

נסאר רמזי: זה יומן שמצדו השני נמצא תוכן של דברים שאנו מאמינים בהם ורוצים לקדם אותם.

נסאר רמזי: יש לנו גם "נוער אומר לא לסמים" שזה גם בתמיכה של הרשות למלחמה בסמים, שזה נוער שמהווה קונטרה בכל המועדונים והשכונות בעיר.

נסאר רמזי: בתקציב המניעה אנו רוצים להכפיל את התקציב שלנו, שמגיע ל-90 אלף שקל, ולהגיע לתקציב נוסף כדי שנוכל לפתח את הדברים שאנו מאמינים בהם וגם לתמוך באזור; הסיסמא שהיתה בעברית, "לא לסמים", לא דיברה לאנשים, לתלמידים או לאנשים הרגילים, וזה לא ממש מתוך התרבות שלהם.

נסאר רמזי: אני מבקש וחושב שיש מקום לתת לרשויות המקומיות, באמצעות הרשות למלחמה בסמים, באמצעות המתאמים, כך שגם יגדילו את מספר המתאמים במגזר הערבי וגם יפרישו תקציבים, כדי שנוכל גם לפתח את החומר הזה, ולעשות כפי שאצלנו זה מתאים בתוך העיר וכפי שנמצא ברשויות מקומיות אחרות.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: אם המשטרה רוצה להגיד משהו?

מפקחת לובה סמרי: אני לובה, דוברת התקשורת הערבית בלשכת המפכ"ל.

מפקחת לובה סמרי: באתי כנציגת מערך דובר המשטרה.

מפקחת לובה סמרי: אני מצטרפת לכל ההמלצות - ולמניעה שעדיפה על הגילוי - של חברי, ידידנו, שמאי, שהסביר.

מפקחת לובה סמרי: כולנו מסכימים, וזה ידוע, שהפתרון לבעיית האלכוהול והסמים איננה מסתכמת באכיפה משטרתית.

מוחמד ברכה: את השאר תשאירי לשאר, אבל תדברי על מה שנוגע אליכם.

מפקחת לובה סמרי: יש נורמה במגזר הערבי, לא בכולו אלא בחלקו, אצל הנוער בעיקר, שזו נורמת בילוי חדשה שבבסיסה צריכת אלכוהול וסמים, בטיולים, ואיך שאחד מחברינו אמר: מכניסים אלכוהול בבקבוק מים וכו'.

מפקחת לובה סמרי: הם מחפשים ריגושים, אלימים.

מפקחת לובה סמרי: יש אדישות לחיי בני-אדם מצד אחר, מלבד זה שהם מחפשים ריגושים.

מפקחת לובה סמרי: לצערנו, במגזר שלנו גם ההורים פה ושם חלקם אדישים לתופעה הזאת.

מפקחת לובה סמרי: הם מעדיפים להתעלם מכך שיש אצל בנם תופעה כזו מחשש לשערוריה, לפאדיחה, מכל מיני סיבות שכל בני המגזר יודעים עליהן.

מפקחת לובה סמרי: הם לא מפקחים על האמצעים הכלכליים שהם מספקים לילדים שלהם ולאן הכסף שהם נותנים הולך.

מפקחת לובה סמרי: כולנו מסכימים שיש צורך לשלב מערכות, לשלב ידיים ביחד, ולא כל אחד לחוד.

מפקחת לובה סמרי: אין ספק שהמנהיגות במגזר הערבי עושה.

מפקחת לובה סמרי: אנו רואים, ואני קוראת ורואה את זה, ואני בת המגזר.

מפקחת לובה סמרי: היא עושה, המשטרה עושה, הוועדות עושות והעמותות עושות.

מפקחת לובה סמרי: אבל, לרוב אנו לא ביחד לרוב.

מפקחת לובה סמרי: אני רוצה שכולנו נשלב ידיים ביחד.

מוחמד ברכה: האם את מעריכה שכוח-האדם שלכם והפרישה שלכם, כדי לטפל בבעיות של עבריינות וסמים במיוחד בקרב בני-הנוער, מספקת?

מפקחת לובה סמרי: לחפש אשם - קל להאשים אחרים.

מפקחת לובה סמרי: את זה למדתי.

מוחמד ברכה: זו לא תשובה.

מפקחת לובה סמרי: אבל, זה חלק מהבעיה.

מוחמד ברכה: את צריכה לתת תשובה על התחום שלך.

מוחמד ברכה: אני שואל שאלה מאד קונקרטית.

מוחמד ברכה: תעני על השאלה.

מפקחת לובה סמרי: האם כוח-האדם שלנו מספיק?

מוחמד ברכה: האם אתם חשים סיפוק מהפרישה שלכם, מהטיפול שלכם?

מוחמד ברכה: האם אתם עונים על הצרכים?

לובה סמרי: תמיד בכל מקום יש מקום לשיפור - בכל מקום בחיים, כולל בעבודה שלנו.

לובה סמרי: הכל טעון שיפור תמיד.

עפו אגבאריה: חוץ מאכיפת החוק, האם אתם רואים שיש איזו שהיא אפשרות שיהיה גם מעמד חינוכי למשטרה?

מפקחת לובה סמרי: בטוח.

עפו אגבאריה: כלומר, היא תוכל להיכנס לבתי-הספר ולהסביר את הדברים האלה כאקט חינוכי ולאו דווקא מבחינת איך לאכוף את החוק.

מפקחת לובה סמרי: מבחינה מניעתית, הגברת הנחמדה סיפרה שיש להם חוקרת בשם תגריד שמוכרת לי, שהיא נותנת הרצאות בבתי-ספר על תופעת הסמים ועל סוגיהם.

מפקחת לובה סמרי: אישית, כשהייתי חוקרת ועסקתי בקהילה במזרח-ירושלים, גם הייתי נכנסת לבתי-ספר והייתי מסבירה, עושה סדנאות ומראה להם כל מיני תמונות ופלקטים, וכן היו עושים ימי עיון למנהלים, למורים, לצוות ההנהלה וגם לתלמידים.

מפקחת לובה סמרי: לדעתי, זה צריך להתחיל מגן-הילדים.

מפקחת לובה סמרי: אני לא התחלתי בגן.

מפקחת לובה סמרי: התחלתי ביסוד ובתיכון.

מפקחת לובה סמרי: אבל, אנו צריכים להתחיל להחדיר את זה מהגן, למרות שזו חשיפה לילדים.

עפו אגבאריה: השאלה היא האם יש פרישה ארצית או שזה רק במקומות מסויימים.

מפקחת לובה סמרי: יש לנו את המש"קים שפרושים בכל רחבי הארץ, בכל הכפרים ובכל השכונות.

מפקחת לובה סמרי: תמיד כל דבר טעון שיפור.

מפקחת לובה סמרי: זה דבר בדוק.

מוחמד ברכה: אני אענה במקומךְ משהו.

מפקחת לובה סמרי: לא במקומי.

מוחמד ברכה: לא.

מוחמד ברכה: במקום מה שאת היית צריכה להגיד.

מוחמד ברכה: קודם כל, הפרישה שלכם הרבה יותר טובה מהפרישה של הרשות.

מפקחת לובה סמרי: אני רואה זאת כמחמאה, אבל אנו עובדים יחד אתם.

מוחמד ברכה: את נגעת בנקודה חשובה של שיתוף פעולה של הגורמים השונים.

מוחמד ברכה: אבל, בעניין האכיפה אין גוף אוכף ומרתיע חוץ מהמשטרה.

מוחמד ברכה: הרושם שלי הוא שיש קלות ראש בכל מה שקשור למה שאמר מר רמזי נסאר להתפשטות של הפצת סמים וסוחרי סמים, גם שכונתיים, וגם הנשק השחור שהוא דיבר עליו.

מוחמד ברכה: אלה כל תופעות האלימות.

מוחמד ברכה: אנו לא רוצים להרחיב את היריעה, אבל זו תופעה מדאיגה מאד.

מוחמד ברכה: היא מדאיגה את כל האוכלוסיה ואת כל הנהגתה.

מוחמד ברכה: אנו נמצא מקום אחר לדבר.

מוחמד ברכה: דוקטור ספיה, בבקשה.

אמין ספיה: אולי נשנה קצת את הכיוון בנושא.

אמין ספיה: הוא דיבר על נצרת.

אמין ספיה: היום, בנצרת יש צריכת אלכוהול - עשיתי השוואה עם פינלנד ורוסיה, מהרקע שלי.

מוחמד ברכה: מה הרקע שלך?

אמין ספיה: אני רופא, ויש לי מערך שיקום גדול מאד לשיקום נכי נפש, וחלקו שייך לאנשים שהם על רקע סמים ואלכוהול.

אמין ספיה: אנו גם מפעילים את המעון הנעול היחידי בארץ למגזר הערבי לנערות בסיכון, כשהבנות האלה הן מגיל 9 או 10 עד 18, ורוב הבנות נמצאות אצלנו על רקע סמים ואלכוהול.

אמין ספיה: השוטרת דיברה על מזרח-ירושלים.

אמין ספיה: יש לי אגף וחצי שכולו בנות צעירות בנות 11, 12, 14 ו-15 על רקע סמים ואלכוהול ממזרח-ירושלים.

אמין ספיה: יש לי פה סטטיסטיקה שמדברת הרבה על הערים המשולבות.

אמין ספיה: היא מדברת על נצרת, ג'דיידה-מאכר, קבול, על הערים או הכפרים שרובם מוסלמים, והאחוזים מדאיגים מאד.

אמין ספיה: למשל: אחוז האלכוהוליסטים בנצרת הוא יותר מזה שבכרמיאל.

עפו אגבאריה: האם זה אחוז של אלכוהוליסטים או של צריכת אלכוהול?

עפו אגבאריה: יש הבדל בין הדברים.

אמין ספיה: לא.

אמין ספיה: אני מדבר על כך שאנשים הופנו למערך לאבחון או לטיפול.

אמין ספיה: יש לי סטטיסטיקה מכמה גורמים, גם ברוסית, גם בערבית וגם באנגלית.

אמין ספיה: הצריכה במגזר הערבי עולה על המגזר היהודי בהרבה באחוזים.

אמין ספיה: שאפתי לראות את הסטטיסטיקה והשוויתי אותה.

אמין ספיה: היום, בן-אדם רגיל ברוסיה צורך 14 ליטר אלכוהול, ובקבול ובג'דיידה הוא צורך בין 28 ל-32 ליטר והוא הולך לאבחון והוא מטופל.

אמין ספיה: ברוסיה היום יש לנו 2.5 מליון - "יש לנו" כי אני חלקי רוסי - מטופלים במוסדות.

אמין ספיה: באחוזים אנו מעליהם - 70% במגזר הערבי.

אמין ספיה: אבל, יש לזה כמה דברים, ואני רוצה קצת לעשות משהו בנושא, כי אני נגד להפוך את זה לעניין של דת.

אמין ספיה: אני גם מוסלמי וגם אני שותה, אבל אני לא אלכוהוליסט.

אמין ספיה: מר חסדייה, חסר לנו לבוא היום ולהיות שייח'ים במקום השייח'ים.

אמין ספיה: אין לי עניין לבוא ולדבר על חראם.

אמין ספיה: לגבי חראם, יש שייח'ים שיעשו את זה בדרך שלהם.

אמין ספיה: אני מדבר על התרבות.

מוסא חסדייה: - - -

אמין ספיה: כשדיברת, לא שאלתי אותך ולא קטעתי אותך.

אמין ספיה: אני מאד מבקש.

אמין ספיה: אנו צריכים לדבר על התרבות.

אמין ספיה: זה מאד חשוב לדבר עם הנוער.

אמין ספיה: להגיד לו "אסור" - אז ה"אסור" זה מבוקש: "אל ממנוע - מרכ'וב".

אמין ספיה: אנו צריכים לדבר אתו איך לשתות אם הוא רוצה לשתות, להנהיג אותו.

אמין ספיה: אתן לכם דוגמא קטנה מכפר-יאסיף, שהוא כפר מעורב של מוסלמים, דרוזים ונוצרים.

אמין ספיה: אני לא יודע אם יש חתונה בארץ ששותים בה אלכוהול כמו בכפר-יאסיף.

אמין ספיה: לא ראיתי את הדבר שמדברים עליו פה.

אמין ספיה: מצד שני, הנוער הזה, שהיום בבתי-ספר, רוצה להסתיר את האלכוהול אתו - אנו צריכים לדבר אתו ולהדריך אותו איך להשתמש בזה ובאיזו דרך: אסור לשתות ולנהוג, אסור ללכת שתוי לבית-הספר, אסור להתקרב לזה וכו'.

אמין ספיה: יש דברים לעשות את זה.

אמין ספיה: אבל, להגיד לו שזה אסור - אני נגד זה.

אמין ספיה: דבר שני הוא בקשר למערך האבחוני והטיפולי בדברים האלה.

אמין ספיה: אם היינו מהתחלת הדרך מטפלים באנשים האלה, אני בטוח שלא היו מגיעים מאות אנשים למוסדות שלי.

אמין ספיה: אם היינו מדברים עם הבנות בבתי-ספר ובמערך החינוכי שלהן, לא היה היום מעון נעול ועוד דירות בנצרת ועוד במקומות אחרים, דירות המשך, לנערות האלה שנמצאות אצלנו על רקע סמים.

אמין ספיה: אני גם בטוח בדבר חשוב מאד: כל דבר שאנו לא מדברים עליו - האחוזים הם יותר ממה שאנו יודעים אותם.

אמין ספיה: אנו מדברים על 1.5% של חולי נפש במדינת ישראל, ובמגזר הערבי זה 2.1%, וההבדל ברקע הוא על רקע סמים ואלכוהול.

אמין ספיה: אנו מסתירים את זה.

אמין ספיה: אני יכול להביא סטטיסטיקה מיוחדת בזה.

אמין ספיה: עשינו אותה, הגוף שלנו, "סראב", עם אוניברסיטת חיפה ואוניברסיטת פילדלפיה על הנושא הזה, וראינו שההבדל באחוז החולים הפסיכיאטריים בארץ, והוא 7 עשיריות עד 9 עשיריות, הוא על רקע השתיה וצריכת האלכוהול בגיל מוקדם מאד בגלל התרבות.

אמין ספיה: אתן לכם דוגמא: כולנו עוברים בכביש 70, ואחרי טמרה, מצד ימין, יש אוטו שכתוב עליו "גריל".

אמין ספיה: לפני ששמו את הקיר, היינו רואים שם ערימות בקבוקי בירה וכו'.

אמין ספיה: למה עושים זאת?

אמין ספיה: חלק גדול מהכפר טמרה, מכפר קבול, או מכפר שעבּ שידוע בצריכת בירה, לא יכולים לשתות בבתים או בבתי-הקפה שלהם בכפר, ולכן הם יוצאים למקום הזה ומבלים.

אמין ספיה: והנה, איש אחד מטמרה, איש יקר מאד, שיכול להעיד על זה; אנשים חיים שם בערב רק כדי לאכול את הגריל ולשתות את הבירה או את הוודקה.

אמין ספיה: הבעיה שלנו היא ההסברה.

דובר: אבל, עכשיו אין ערימות בגלל חוק הפיקדון.

אמין ספיה: היום, כן.

אמין ספיה: אתה צודק.

אמין ספיה: אבל, זה ברור מאליו שחוסר המודעות עם התרבות שלנו בשתיה מביאים אותנו לאחוזים גדולים מאד ממה שיש לנו היום במגזר היהודי.

אמין ספיה: בסוף דבריי, אחזור לנקודה: אני שם אשמה לא רק על הרשות למלחמה בסמים.

אמין ספיה: אני גם שם אשמה על העובדים הסוציאליים ואנשי המקצוע במגזר הערבי, בלשכות במגזר הערבי, בלשכות הרווחה, שכמעט לא מקדישים לזה זמן בכלל.

אמין ספיה: אתן לכם המון לשכות איפה שאתם רוצים בגליל.

אמין ספיה: תמצאו לי לשכה אחת או שתיים חוץ מג'דיידה-מאכר, כי יש להם באמת בעיה גדולה מאד והם תופשים היום 39% במגזר הערבי בצריכת אלכוהול וזה כפר מאד מיוחד במינו ויש שם דגש על הנושא הזה.

אמין ספיה: בכפר יאסיף, בירכא, בג'וליס - אני מזמין אתכם לראות מה קורה בסביבות ירכא וג'וליס בערב בכביש הראשי, בכביש 70.

אמין ספיה: זה משהו מדאיג מאד.

אמין ספיה: יש לנו בעיה: התרבות.

אמין ספיה: אבל, אם אני מביא את אנשי המקצוע בתחילת הדרך להתחיל לדבר, להסביר ולהדריך איך לעשות את זה - בטוח שהיינו בפחות אחוזים.

נחום מיכאלי: אני נחום מיכאלי, מנהל היחידה לאלכוהול בעמותת אפש"ר.

נחום מיכאלי: כיון שהדובר הקודם החזיק, בין השאר, את הנתונים שלנו על השולחן, אני רק רוצה להבהיר.

נחום מיכאלי: אנו מפעילים עבור משרד הרווחה את מרכזי הטיפול בנפגעי אלכוהול, ועוסקים בפעילות הסברה ומניעה.

נחום מיכאלי: בתחום הטיפול זה לא מדוייק.

נחום מיכאלי: מספרם נפגעי אלכוהול או מכורים לאלכוהול במגזר הערבי אינו גבוה יותר מאשר מספרם באוכלוסיה.

נחום מיכאלי: אני חושב שמספר יוצאי חבר העמים לשעבר גדול יותר אולי ממספרם.

נחום מיכאלי: כלומר, זה לא שונה.

נחום מיכאלי: הדבר המדהים שכן קיים, ואני חייב להגיד אפילו מבורך, הוא מספר המסגרות הטיפוליות במגזר הערבי והאנשים שמגיעים לטיפול.

נחום מיכאלי: 33% מהאוכלוסיה המטופלת שלנו, ואנו מדברים על 2,000 משפחות בעת ובעונה אחת שמקבלות טיפול, נמצאים במגזר הערבי.

נחום מיכאלי: זה לא תואם בשום דרך את מספרם באוכלוסיה, אלא זה הרבה יותר.

נחום מיכאלי: אני אומר שזה מבורך מאד, מכיון שישנה פתיחות גדולה מאד במגזר הערבי.

נחום מיכאלי: רשמתי פה את כל רשימת הערים והישובים בהם יש מרכזים ממש וכאלה שיש בהם אחרים.

נחום מיכאלי: כלומר, בהחלט, יש כאן דבר שצריך לברך עליו, כי מי שרוצה טיפול ויש מודעות גדולה - נפתחות תחנות, יחידות טיפוליות.

נחום מיכאלי: אם אני כבר ברשות הדיבור, אני אומר שזה שונה לגמרי בכל הקשור להסברה ומניעה.

נחום מיכאלי: פה נדמה לי שבקרב בני-נוער, ואינני חולק על הדברים שנאמרו קודם, אני לא מוצא הבדל משמעותי בין נוער מהמגזר הערבי לבין נוער יהודי מבחינת השתייה והרצון לשתייה והמרדנות.

נחום מיכאלי: אפשר למצוא את הכל דרך כולם.

נחום מיכאלי: יש רק בעיה אחת של איזו שהיא חסימה מאד גדולה של החברה הבוגרת.

נחום מיכאלי: אני זוכר שלפני 3-4 שנים הייתי בכפר קאסם בבית-ספר ואמר לי מנהל בית-הספר בצורה ברורה מאד: "הנוער שלנו הולך ומבלה באזור התעשיה של ראש-העין יחד עם הנוער של ראש-העין אותו דבר בדיוק.

נחום מיכאלי: הם מבלים אותו דבר.

נחום מיכאלי: אבל, אני לא מעיז לעשות פעולה אחת אצלי בבית-הספר, כי יפטרו אותי ויסגרו את בית-הספר.

נחום מיכאלי: אנשי ההנהגה בישוב לא יסכימו שידברו פה על אלכוהול".

נחום מיכאלי: זה היה לפני כמה שנים ולא הרבה.

נחום מיכאלי: אני חייב להגיד שהיום יש כבר שינוי.

נחום מיכאלי: אבל, את השינוי צריך להוביל מישהו בהנהגה, מישהו שיבוא ויגיד: "רגע, זה כבר לא משהו שאפשר להסתיר.

נחום מיכאלי: זה כבר לא עניין של דת.

נחום מיכאלי: זה כבר משהו מהותי", ואני חושב שזה אחרת ברגע שתיפתח הדרך בהנהגה הדתית או היישובית.

נחום מיכאלי: אצל הנוער הבעיה הרבה יותר גדולה מכיון שהם מתנהגים אותו דבר כמו במגזר היהודי, אבל יש כאילו חסימה שאסור לדבר על כך.

נחום מיכאלי: פה אני חושב שבאיזה שהוא מקום משהו מתחיל לזוז, משהו מתחיל ללכת.

נחום מיכאלי: היינו מעורבים ב"עמל" טייבה, ולא בבית-הספר "עתיד".

דוברת: אני זוכרת שהיתה גם פנייה ל"עתיד".

נחום מיכאלי: אבל, בהחלט, יש כבר היום הרבה יותר פתיחות.

נחום מיכאלי: בואו וניתן לסאמיה לדבר.

סאמיה אבו ליל: קודם כל, אני מודה מאד.

סאמיה אבו ליל: זו פעם ראשונה שאני יושבת בוועדה שבה רק מדברים ומייחסים חשיבות לאלכוהול.

סאמיה אבו ליל: אני מאד מסכימה עם המלה מגפה.

סאמיה אבו ליל: אני סאמיה, עובדת סוציאלית, מנהלת מרכז טיפול בנפגעי אלכוהול ששייך לעמותת אפש"ר בנצרת, ובאזור יש לנו שלוחה מבורכת באום אל-פאחם שגם היא משרתת את כל אזור המשולש הצפוני.

סאמיה אבו ליל: אני כמעט 13 שנים ואף יותר בנושא הזה.

סאמיה אבו ליל: אני צועקת צעקות זעם על כל נושא השתיה, שתיית בני-נוער, על התייחסות המשרד, התייחסות הרשות למלחמה בסמים, לנושא האלכוהול.

סאמיה אבו ליל: אני חושבת שרוב הזמן זה היה מודחק.

סאמיה אבו ליל: בשנים האחרונות זה עולה בצורה מאד מאסיבית ומאד טובה.

סאמיה אבו ליל: נסיוני מעיד על כך שהאחוזים של 15% של שתיית בני-נוער זה עדין מאד.

סאמיה אבו ליל: אפשר לייחס אחוזים של יותר מ-60% של נוער שהם שותים.

מוחמד ברכה: כשאת אומרת נוער ב-60%, אלו גילאים?

סאמיה אבו ליל: אני יכולה להגיד שאפילו גיל השתייה התחיל לרדת, ומתחילים לשתות בגיל 13-15.

מוחמד ברכה: בגיל 13 אין 60%.

סאמיה אבו ליל: הגילאים שאנו מתחילים להסביר להם את האלכוהול - מתחילים עכשיו.

סאמיה אבו ליל: גיל השתייה מתחיל לרדת.

סאמיה אבו ליל: אבל, האחוז הזה הוא יותר בכיתות של י' מגיל 15, 16 ו-17, וזה אחוז גדול.

סאמיה אבו ליל: אני חושבת שגם צריך להתייחס לעניין שתיית הבנות, שתיית הנערות.

סאמיה אבו ליל: זה הולך וגדל כל הזמן.

סאמיה אבו ליל: זה מאד סטיגמטי שנערה תלך ותשתה אלכוהול.

סאמיה אבו ליל: לצערי, הגיעו אלי שתי מטופלות בנות 20 שכבר הפכו להיות אלכוהוליסטיות, וסיפרו לי: "אנו יכולות להביא לך עוד 20 בנות או נערות שאנו שותות ביחד".

סאמיה אבו ליל: אני מאד מסכימה לחלק מהדברים, אבל החראם הזה - אפילו גם אם זה "חראם על א-שבאבאכ" ולא חראם דתי - צריך לתקן פה משהו.

סאמיה אבו ליל: לא כל כך 'קניתי' את זה; הייתי המון אצל נערים בטייבה, בעמל נצרת, באורט ואפילו בעמל בנות בנצרת ובהרבה בתי-ספר, ולא מייחסים כלום לעניין הדת.

סאמיה אבו ליל: אפילו להפך, אומרים: "זה לא המקום שלנו".

סאמיה אבו ליל: זה לא המקום שלי שאבוא ואגיד להם חראם או לא חראם, במיוחד גם כאשר רוב הנוער היום הם ילדים להורים יחסית צעירים ויחסית שותים כשאין איסור חוקי על אלכוהול ואפשר להשיג אלכוהול בכל מקום.

סאמיה אבו ליל: מדברים על המשטרה.

סאמיה אבו ליל: אתה דיברת על כפר יאסיף, ואני יכולה להגיד על הכפר שלי, אכסאל, שכמות השתייה שהם שותים כמעט כל יום היא אדירה.

רג'א זעאתרה: כנראה שאת לא מבקרת במשולש, כי אין.

סאמיה אבו ליל: מה פתאום?

סאמיה אבו ליל: אני שם במשולש.

סאמיה אבו ליל: במשולש יש.

עפו אגבאריה: מה אין?

עפו אגבאריה: האם אין שתייה?

רג'א זעאתרה: לא.

רג'א זעאתרה: אין מכירת אלכוהול ברוב המקומות, ורק בחוצות.

סאמיה אבו ליל: לא.

סאמיה אבו ליל: אתה לא מכיר באום אל פאחם?

רג'א זעאתרה: כן.

רג'א זעאתרה: הולכים וקונים אצל יהודים, אבל בתוך הכפרים - - -

דובר: - - - מכירה ברחוב.

דובר: זה עוד יותר גרוע מאשר אם יש חנות פתוחה.

סאמיה אבו ליל: באום אל-פאחם החבר'ה שלנו, שהם מטופלים ושנהנו מהטיפול, הלכו למישהו שעשה מין אוהל כזה והיה מוכר אלכוהול.

סאמיה אבו ליל: הם הלכו אליו ואמרו: "אנו מאיימים.

סאמיה אבו ליל: אתה חייב לסגור".

עפו אגבאריה: זה על הגבול.

סאמיה אבו ליל: על הגבול.

סאמיה אבו ליל: בדיוק.

סאמיה אבו ליל: הם נרתמו לצעקה שלנו וסגרו לו את המקום ממש, ואמרו: "אנו לא מוכנים".

סאמיה אבו ליל: בעיית האלכוהול מאד-מאד קשה, והיא מגפה שהולכת כל הזמן ומתפתחת.

סאמיה אבו ליל: יש המון נערים ששותים ונמצאים תחת השפעת אלכוהול.

סאמיה אבו ליל: אני רוצה לבקש שני דברים שלא התייחסנו אליהם.

סאמיה אבו ליל: נושא אחד הוא עניין ההורים.

סאמיה אבו ליל: להאשים כל הזמן את הילדים ולהסביר לילדים זה לא מספיק ולא יספיק לעולם.

סאמיה אבו ליל: נושא שני הוא הרשויות המקומיות.

סאמיה אבו ליל: אם הרשות המקומית לא נעזרת אולי גם במשטרה ואוכפת את החוק ומקימים גם קמפיין בתוך הרשות המקומית - זה לא יספיק.

סאמיה אבו ליל: אם אנו לא נותנים מקומות למילוי שעות הפנאי לנערים, אני חושבת שגם להיכנס לבתי-ספר ולהסביר בסדנא אחת, בשיעור אחד, על הנזקים זה לא יספיק.

סאמיה אבו ליל: אנו צריכים יותר להעמיק.

סאמיה אבו ליל: אנו צריכים להתחיל הסברה מגיל צעיר ולא בגיל התיכון.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: עכשיו, ידבר חבר-הכנסת עפו אגבאריה.

מוחמד ברכה: אחר כך נרצה לשמוע את רג'א זעאתרה מוועדת המעקב לענייני חינוך, ואחר כך אנו רוצים לשמוע אתכם.

מוחמד ברכה: אני רוצה שיותר מתלמיד אחד ידברו לפחות בעניין הקמפיין, כדי שישמעו אתכם.

עפו אגבאריה: רציתי להבהיר דבר אחד בין אלכוהוליזם לצורך אלכוהול.

עפו אגבאריה: אני חושב שאלכוהוליסט זה תהליך בלתי חוזר.

עפו אגבאריה: אלה אנשים שכמעט לא ניתן לגמול אותם.

עפו אגבאריה: זה כמו שאנו יודעים על צורכי הסמים.

עפו אגבאריה: כמעט אי-אפשר לגמול צורכי סמים כבדים.

עפו אגבאריה: אני לא מכיר הרבה הצלחות בתחום הזה, למרות שאני רופא ועבדתי המון שנים בזה.

עפו אגבאריה: יש כאלה צורכי אלכוהול כבדים שבאמת ניתן אולי להשפיע עליהם.

עפו אגבאריה: חוץ מהדברים שאנו דיברנו עליהם, בית-הספר, המשפחה, ההורים, וגם הרשויות המקומיות, אני חושב שלנו, לאוכלוסיה הערבית, אין מספיק תכניות אחר-הצהריים כמו מועדונים ומתנ"סים שהצעירים יכולים לבלות בהם.

עפו אגבאריה: מה קורה?

עפו אגבאריה: עכשיו יש את האופנה הזאת שכולם פונים לבתי-הקפה של הנרגילות, וגם לשם מוכנס האלכוהול בצורה סמויה, אם זה ע"י תערובת עם הקוקה-קולה או הדבר שהוא יותר פיצוץ וזה עם ה"רד-בול".

עפו אגבאריה: לצערי הרב, מי הולך לדברים האלה?

עפו אגבאריה: אנשים במצב סוציו-אקונומי נמוך, שבהכרח הולכים וקונים את המשקאות הזולים.

עפו אגבאריה: בדרך-כלל, משקה זול גם פוגע בבריאות; חוץ מזה שהוא משכר בצורה מאד קשה ובכמות יותר קטנה הוא יכול להשיג את התוצאה של שכרות יותר עמוקה, הוא גם פוגע באיברים אחרים בגוף ולא רק במוח.

עפו אגבאריה: ידוע שיש איזה שהן תוצאות מרחיקות לכת לשימוש באלכוהול, במיוחד אלכוהול זול, בפגיעה בכבד.

עפו אגבאריה: לגבי ההסברה, אני לא רוצה לדבר הרבה כי יש הרבה אנשים שרוצים לדבר.

עפו אגבאריה: אני חושב שלגבי ההסברה והמניעה, כדאי אולי גם לשלב - מי שממונה על הדברים האלה ברשות למלחמה בסמים ובאלכוהול - אולי רופאים, פסיכולוגים ופסיכיאטרים, שאולי אפשר להכניס איזה שהוא פן - - -

דוברת: אנו מטפלים.

דובר: עובדים סוציאליים.

עפו אגבאריה: כן.

עפו אגבאריה: גם עובדים.

עפו אגבאריה: למשל, כשאתה עושה כרזות כאלה, אפשר גם להכניס את הפן הרפואי.

עפו אגבאריה: זה לא רק לשם הפחדה, אלא זה באמת קיים.

עפו אגבאריה: תוצאות השימוש יתר בדברים כאלה מראות שהוא באמת פוגע בגוף בצורה כזו שהוא גורם למחלות בלתי חוזרות ולשינויים מהותיים בגוף בצורה קשה מאד.

עפו אגבאריה: אני חושב שאולי כדאי להכניס את זה בהסברה הזאת.

עפו אגבאריה: דבר שני - יש את משרד התמ"ת ומשרד הרווחה, והם צריכים לתת גם את התשובות לאנשים האלה.

עפו אגבאריה: יש אנשים שאין להם מה לעשות.

עפו אגבאריה: אם אתה תטפל רק בהסברה, לבד זה לא יעזור.

עפו אגבאריה: אתה צריך לתת את האלטרנטיבה.

עפו אגבאריה: אם קיימים גם זה וגם זה, אני חושב שאפשר להתקדם בעניין הזה יותר טוב.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: רג'א זעאתרה מוועדת המעקב לענייני חינוך, בבקשה.

רג'א זעאתרה: אני מודה על ההזמנה ומברך על העשייה.

רג'א זעאתרה: כמובן שאדבר לעניין אבל גם צריך לראות את התמונה היותר רחבה של מחסורים שקיימים במערכת החינוך הערבי: תקנים, קציני ביקור סדיר, פסיכולוגים ויועצים חינוכיים.

רג'א זעאתרה: טוב שנמצאים כאן

רג'א זעאתרה: גם נציגי משרד החינוך, כי, בסופו של דבר, זה גם קשור לבעיות יותר רחבות במערכת החינוך הערבי.

רג'א זעאתרה: לגבי הקמפיין, אני מצטרף לדברים שנאמרו.

רג'א זעאתרה: אני חושב שלא צריך ללכת בכיוון של נידוי - לא נידוי חברתי ולא נידוי דתי, גם מבחינה עקרונית ואת זה אמרו החברים.

רג'א זעאתרה: אני רוצה להוסיף שגם מבחינת אפקטיביות אנו מדברים על תופעת נוער מנותק, שברובו גם מנותק ממסגרות חברתיות וגם לרוב מערכים חברתיים שאנו גם מבקשים לדבר עליהם.

רג'א זעאתרה: אני חושב שאפשר גם לעשות שימוש בגיבורי תרבות, בפרזנטורים, באמנים ובספורטאים.

רג'א זעאתרה: אפשר לרתום מישהו כמו כוכבי ספורט, בירן כיאל או עבאס סוואן, אמנים.

רג'א זעאתרה: בסופו של דבר, מבחינת המסר שצריך להיות, לא צריך להיות שאתה לא בסדר, כי הם בלאו הכי מרגישים לא בסדר, גם נוער מנותק שלא כל כך מצליח בלימודים, אלא צריך ללכת במסר יותר מעודן שזה שולל לך את החופש ואת האישיות.

רג'א זעאתרה: לדעתי, צריך ללכת בכיוון הזה.

רג'א זעאתרה: לגבי הקמפיין עצמו, אמרנו שמדובר בנוער מנותק.

רג'א זעאתרה: אני לא בטוח שהם קוראים בכלל עיתונים, לא בערבית ולא בעברית.

רג'א זעאתרה: הייתי הולך יותר על קמפיין אינטרנט ועל קמפיין בפייסבוק שאלה עלויות מינימליות, וגם על שלטי חוצות וגם לחשוב על רדיו.

רג'א זעאתרה: בנוסף, נקודתית, להגיע בשטח עם דוכנים.

רג'א זעאתרה: אם יש תקציב של 500 אלף שקל, אפשר ללכת על ניידת מיוחדת שתסתובב ממקום למקום.

שמאי גולן: זו התכנית.

רג'א זעאתרה: כן.

רג'א זעאתרה: לפני שבועיים היינו בסיור בערים המעורבות, בלוד וביפו, ובאזורים האלה יש סחר בסמים בבתי-ספר יסודיים, וילדים בני 8-9 מתחילים לסחור בסמים.

רג'א זעאתרה: זה תלוי גם במצב סוציו-אקונומי ובמצב חברתי, אבל גם אי-אפשר להגיד שהמשטרה עושה את הכל, כי יש מקומות בהם האכיפה לא מתבצעת.

רג'א זעאתרה: את זה אי-אפשר לפתור ע"י קמפיין.

רג'א זעאתרה: את זה צריך לעשות ע"י אכיפה.

רג'א זעאתרה: את התחמקת מהשאלה.

רג'א זעאתרה: אי-אפשר להגיד שהכל לא מושלם בחיים.

רג'א זעאתרה: יש דברים שאפשר להגיד שאפשר להגיד שיש לנו תקנים או אין לנו תקנים או שיש לנו תכנית או אין לנו תכנית.

רג'א זעאתרה: זו השאלה, וזו לא שאלה כללית.

מפקחת לובה סמרי: יש המון תכניות, אבל, ביחד ולא לבד.

רג'א זעאתרה: בסדר, ביחד, אבל את המשטרה ולא אני.

מפקחת לובה סמרי: בסדר.

מפקחת לובה סמרי: אף אחד לא אמר שזה אתה.

מוחמד ברכה: וואליד דיאב, בבקשה.

דיאב וואליד: אני מצטרף לברכות.

דיאב וואליד: אני מברך על המפגש הזה.

דיאב וואליד: אני רואה באמת חריצות אצל היושב-ראש.

מוחמד ברכה: תספר על עצמך ולא עלי.

דיאב וואליד: אני וואליד דיאב, מנכ"ל אשפוזית "טמרה", מרכז החלמה לטיפול בהתמכרויות למגזר הערבי והיהודי ביחד.

דיאב וואליד: בסוג העבודה שלנו אנו היחידים בצפון.

דיאב וואליד: אתייחס לשתי נקודות.

דיאב וואליד: אני שוב מברך, ואני חושב שכדאי להרבות במפגשים האלה, כי זה המפגש היחיד בו אנו מדברים על טיפול בצורה ציבורית כזו, וזו מודעות שחשובה מאד עכשיו.

דיאב וואליד: הנקודה הראשונה היא, שכל הזמן היו מגיעים מטופלים: שני שליש סמים ושליש אחד זה משתמשים באלכוהול.

דיאב וואליד: בתקופה האחרונה, בשלושת החודשים האחרונים, זה מגיע ההפך: שני שליש אלכוהול ושליש סמים.

דיאב וואליד: זה נתון מאד מעניין.

דיאב וואליד: אני מדבר גם על יהודים וגם על ערבים.

דיאב וואליד: גם הצוות הטיפולי חושב למה עכשיו זה קורה.

דיאב וואליד: הנקודה השנייה, שבאמת דוקטור ספיה הזכיר כאן, היא נקודה חשובה מאד והיא העניין של לחנך וללמד איך להשתמש.

דיאב וואליד: אני רואה שאנשים ממילא ישתו עוד כוסית בירה.

דיאב וואליד: כאבא, בני בגיל 20 - אז אוקיי, לא מבחינה דתית, אני ארשה לו באמת לשתות כוסית אחת באיזו שהיא מסיבת חברים או חתונה.

דיאב וואליד: אבל, כאן העניין של להסביר, ללמד ולחנך איך להשתמש, אם זו כוסית אחת ואם זה באמת מגיע לעשר כוסיות שאז ההבדל עצום וגדול.

דיאב וואליד: אני חושב שמר חסדייה אמר שכדאי להדגיש את זה.

דיאב וואליד: זה מאד חשוב.

דיאב וואליד: כך אני מאמין, וכך אני רואה כאילו בשטח.

דיאב וואליד: זה עדיף מאשר לתת לבני-הנוער רק להתגונן וללכת נגד כל הסיסמאות האלה, מכיון שמראש זה פסול.

דיאב וואליד: אם אתה בא ואומר לו "אסור לך", אז ממש הוא פוסל את הדעה שלך.

דיאב וואליד: עדיף באמת לחנך.

דיאב וואליד: מר ברכה, למרות שזה לא קשור לנושא אלכוהול עכשיו, אני מדבר על אקסטות ועל הכדורים ועל בנזודיאזפינים, ומה שקורה עכשיו במגזר - זה במדינה בכלל אבל אני חושב שאנו מדברים במגזר הערבי - הוא שמגיעים הרבה מקרים עם מצב- - -

עפו אגבאריה: מה שאתה מדבר - האם זו מערכת אשפוז או שזה אשפוז יום?

דיאב וואליד: לא.

דיאב וואליד: זו מערכת אשפוז, וזה ל-21 יום.

עפו אגבאריה: נשארים לכמה ימים.

דיאב וואליד: כן, כמה שבועות אפילו.

עפו אגבאריה: מימון - מי מממן זאת?

דיאב וואליד: משרד הבריאות.

דיאב וואליד: אנו שייכים למשרד הבריאות.

דיאב וואליד: זה גם בהשתתפות ובתמיכה של הרשות למלחמה בסמים.

דיאב וואליד: אנו עושים כל מיני פרוייקטים עם הרשות.

עפו אגבאריה: האם המטופל לא צריך להשתתף?

דיאב וואליד: הוא משתתף ב-600 שקל, נניח, עבור כל הטיפול.

דיאב וואליד: זה תשלום אחד.

עפו אגבאריה: זה חד-פעמי.

דיאב וואליד: כן.

דיאב וואליד: הנקודה החשובה היא שזה באמת נושא אחר, וכדאי להזמין ולזמן אנשי מקצוע ואנשי טיפול בעניין האקסטות והכדורים שמסתובבים ואנשים לא מודעים לזה.

דיאב וואליד: מבחינת אינפורמציה - בתפקידי, אני כל כך הרבה קרוב לאינפורמציה ולמה שקורה בשטח ובקרב המשתמשים - העניין של אלכוהול ואקסטות הולך ביחד.

דובר: האם זה אקסטזי?

דיאב וואליד: כן, כל הסוגים האלה.

דיאב וואליד: מר אגבאריה, אני רוצה שתבין מה זה כאן.

דיאב וואליד: כאן יש בעיה שהרבה מטופלים - לא מטופלים אלא הרבה בחורים צעירים שהשתמשו באקסטות - הגיעו לטיפול פסיכיאטרי.

דיאב וואליד: אומרים "כדור אהבה" ו"כדור המרץ", --

דובר: השילוב בין שני הדברים הוא קטלני.

דיאב וואליד: --ולצערי הרב אין מודעות והיא כמעט אפסית בקטע הזה לגבי כמה זה חמור וכמה זה מסוכן.

דיאב וואליד: לכן, באמת יש מקום לבדוק את זה.

דיאב וואליד: תודה רבה.

עפו אגבאריה: יש לי עוד שאלה: כמה זמן לוקח לבן-אדם שבא לטיפול עד שהוא ייכנס לטיפול?

עפו אגבאריה: האם זה מיידי או שיש תורים?

דיאב וואליד: לצערי הרב, עכשיו, אנו עם 26 מיטות, ואנו מלאים.

דיאב וואליד: יש רשימות המתנה.

שמאי גולן: בראייה ארצית, לא רק במקום שלו, כמעט ואין רשימות המתנה ואין בעיה.

שמאי גולן: יש מסלולים ירוקים.

שמאי גולן: נפגע, בין של סמים ובין מאלכוהול, מבקש טיפול - נכנס.

אמין ספיה: דוקטור אגבאריה, אני חושב שהיום במגזר הערבי יש מוסד שהתחיל בשיקום אנשים צורכי סמים, אבל טיפול בבעיית אלכוהוליזם כי זו גם מחלה גנטית - היום אין לנו מוסד כזה.

אמין ספיה: יש שתי דוגמאות, מדינות, בעולם שם מטפלים בזה: פינלנד ורוסיה.

אמין ספיה: יש להם מוסדות יפים מאד לטיפול בצריכת אלכוהול ויציאת בן-אדם מהשתייה הזאת וחזרתו לקהילה כבן-אדם רגיל.

אמין ספיה: היום, גם חסר לנו דבר חשוב מאד: אין לנו מסגרות תעסוקתיות לאנשים האלה.

אמין ספיה: אין לנו בכלל אף מסגרת תעסוקתית.

אמין ספיה: אני מטפל היום באנשים במלכישוע, במפעלים המוגנים שלנו, אבל היום אין משרד ממשלתי שנותן לך קודם להעסיק את האנשים האלה.

אמין ספיה: היום, אין לנו את זה.

אמין ספיה: מי שאומר לך שיש, שיפנה - אני אגיד לו: אין.

דוברת: לא, בכלל אין.

מוחמד ברכה: ראיד חאג' יחיא ממועצת התלמידים הארצית, בבקשה.

ראיד חאג' יחיא: אני ראיד חאג' יחיא, דובר המועצה המחוזית של המגזר הערבי וסגן הדובר הארצי לענייני המגזר הערבי.

ראיד חאג' יחיא: אני רוצה להתייחס לנתונים שהיו במצגת.

ראיד חאג' יחיא: רואים שנוער לומד לעומת נוער מנותק משתמש פחות באלכוהול, והסיבה הברורה היא חוסר מקומות הבילוי והחינוך הבלתי פורמלי.

ראיד חאג' יחיא: אני חושב שצריך להעלות את הנושא הזה לסדר-היום ולא להשאיר אותו בגדר טאבו, כמו שאמרו פה.

ראיד חאג' יחיא: כשמדברים על נושא אלכוהול, זה קשור לכל הנושאים.

ראיד חאג' יחיא: היינו בישיבה עם שר החינוך ביום חמישי ודיברנו על נושא האונס והאלימות, ואני חושב שכל הנושאים מתחברים ביחד.

ראיד חאג' יחיא: הנושא מתחיל בחינוך מגיל קטן, מגן-הילדים.

ראיד חאג' יחיא: הצענו לשר שנקים אוהלים דרך המועצות בכל עיר ועיר ובכל ישוב, ערבי או יהודי, שאחרי-הצהריים יגיעו התלמידים ויקבלו פעילויות בלתי-פורמליות, ובערב יגיעו ההורים ויקבלו גם הכשרה איך להתנהג עם הילדים במקרים האלה.

ראיד חאג' יחיא: דיברנו עם השר גם על זה שיש יועצת אחת לכל בית-ספר, ל-800 או 400 תלמידים, וזה לא מספיק.

ראיד חאג' יחיא: זה לא נותן ליועצת את האפשרות לנהל שיח עמוק עם התלמידים.

ראיד חאג' יחיא: אני לא מאשים רק את בית-הספר.

ראיד חאג' יחיא: גם ההורים אשמים, וגם בית-המחוקקים שתמיד שואל איך אפשר למנוע מתלמידים לקנות אלכוהול ולא שואל תמיד איך אפשר לא לרצות, וזו פעם ראשונה שאתם שואלים וזה טוב.

ראיד חאג' יחיא: אני חושב שאתם צריכים גם להיעזר בתלמידים, כי אנו יושבים על ספסלי הלימוד עם התלמידים ולא על ספסלי הכנסת.

ראיד חאג' יחיא: אנו ההנהגה של התלמידים, ויושבים עם התלמידים.

ראיד חאג' יחיא: אנו יושבים עם התלמידים, ולא רק עם חברי-כנסת.

ראיד חאג' יחיא: אני חושב שאנו אלה שיכולים להשפיע.

ראיד חאג' יחיא: אני חושב שהפתרון הוא שגם הכנסת וגם משרד החינוך צריכים להיעזר במועצה הארצית, ובמיוחד המועצה המחוזית של המגזר הערבי שיפעלו במגזר הערבי בבתי-הספר הערביים וברשויות הערביות.

ראיד חאג' יחיא: אני חושב שצריך לחזק את החינוך הבלתי-פורמלי, ולהקים יותר מקומות בילוי לבני-נוער בשעות אחר-הצהריים.

ראיד חאג' יחיא: משפט אחרון - אני מקווה שלא נגיע למצב שבו יהיה האלכוהול דבר נורמלי ואף אחד לא ידבר עליו, וידברו על מצבים יותר גרועים.

ראיד חאג' יחיא: תודה רבה.

מהאדי בלילאת: אני מהאדי בלילאת מרהט, ואני נציג המגזר הבדואי במועצה הארצית.

מהאדי בלילאת: רציתי קצת להתייחס למגזר הבדואי.

מהאדי בלילאת: במסגרת המועצה הרשותית שלנו, מגיעים נציגים מכל בתי-הספר.

מהאדי בלילאת: עשינו סטטיסטיקות, ובכמה מבתי-הספר גילו כמה תחנות סמים.

מהאדי בלילאת: אחרי שגילינו את זה הזדעזענו וישר רצינו למצוא פתרון והתחלנו לעבוד בבתי-הספר.

מהאדי בלילאת: כמו שהיא אמרה, להתחיל עם היסודי זה הכי חשוב, וזה גם מה שאני חשבתי עליו.

מהאדי בלילאת: נכנסנו לבתי-ספר יסודיים.

מהאדי בלילאת: דיברנו עם המשטרה, והגיעו מתנדבים מהמשטרה ומכל מיני ארגונים לעשות הרצאות.

מהאדי בלילאת: התחלנו דווקא משם, כי שם אנו יכולים באיזה שהוא חלק למנוע, כדי שזה לא יתפתח וכו'.

מהאדי בלילאת: זה גם בבתי-ספר תיכוניים.

מהאדי בלילאת: למשל אצלי בתיכון גילו ארבע תחנות לסחר בסמים ובנשק, משהו שלא ידעתי, והזדעזעתי כשידעתי אותו.

מהאדי בלילאת: אחרי שגילינו את זה, היתה ישיבה עם המנהל, ולא רצו להזכיר שמות ודברים כאלה ולא רצו לערב בזה את המשטרה.

מהאדי בלילאת: רצו קודם כל לאתר את הילדים האלה, את אותם בני-נוער שסוחרים בסמים ובאלכוהול, והתחילו לגבש אותם לקבוצות איך להתרחק מזה ואיך להתמודד עם זה.

מהאדי בלילאת: הייתי באחת הישיבות אתם, דיברתי אתם וראיתי שהבעיה היא בבית.

מהאדי בלילאת: זה חוזר לבית, וכמו שאמר ריאד זה חוזר לשעמום.

מהאדי בלילאת: זה חוזר, כי אין מסגרות בלתי-פורמליות, ואין דרך למלא את כל הזמן הפנוי הזה.

מהאדי בלילאת: איך הם ימלאו אותו?

מהאדי בלילאת: רק בלימודים?! הרי הילדים האלה - לא כל הזמן לימודים.

מהאדי בלילאת: הם רוצים לעשות משהו אחר.

מהאדי בלילאת: הם לא כמונו שנמצאים בתנועות נוער ובמועצות הנוער שאנו כן מבינים ומחונכים לערכים.

מהאדי בלילאת: להם אין את המסגרת הזאת שתעשיר ותעצים אותם.

מהאדי בלילאת: זה ממש מעציב שאראה בני-נוער שלא נמצאים במסגרות, שאין להם את היכולת להתבטא ושאין להם את היכולת לעשות דברים כדי לשנות.

מהאדי בלילאת: אצלנו יש ארגונים של בני-נוער, שדווקא משם הם התחילו.

מהאדי בלילאת: גיבשנו את הנוער הבעייתי לקבוצות, ומשם התחלנו לעבוד אתם.

מהאדי בלילאת: היום, כבר יש קבוצות הנהגה של ילדים שהיו בעייתיים.

מהאדי בלילאת: אם היית מגיע לפני חודש, חודשיים, כשהוא לא היה במסגרת, ומנסה לדבר אתו, הוא היה אומר לך: "מה אתה רוצה מהחיים שלי?".

מהאדי בלילאת: אם תדבר אתו עכשיו, אתה תראה שהוא קצת התחיל להכיר את הערכים וקצת התחיל לכבד.

מוחמד ברכה: איך אתה מתייחס למה שראינו היום?

מהאדי בלילאת: לגבי מה שראינו, מה שהיה כתוב בערבית, זה נכון כאילו לעשות את זה ולהציג את זה, אבל אני חושב שאנו צריכים דווקא לפעול מבני-הנוער, לפנות לבני-הנוער, לגשר, שיהיה משהו יותר מגושר שאנו נעבוד כאילו כדי להגיע לנוער, להגיע למועצה הארצית, ומשם זה יתפרש לרשויות.

מהאדי בלילאת: משם המועצות הרשותיות יתחילו לעבוד.

מהאדי בלילאת: משם אנו יכולים להגיע לכל נער ונער.

מהאדי בלילאת: הרי אנו וחבריי למועצה יושבים על ספסלי הלימודים ורואים מה שקורה שם יותר טוב מכם.

מהאדי בלילאת: אנו רואים מה מתרחש בפנים בין כתלי בית-הספר, אנו רואים מה שמתרחש בהפסקות.

מהאדי בלילאת: אנו לפעמים חווים את זה.

מהאדי בלילאת: זה כואב לנו לראות, אבל אנו נשתוק, כאילו: חברים שלנו - לא נגיד.

מהאדי בלילאת: אבל, אני חושב שלא צריך לשתוק ושצריך לפעול, וצריך להעצים את הילדים האלה.

מהאדי בלילאת: אף אחד לא נולד בן-אדם רע שלא רוצה טוב.

מוחמד ברכה: יפה דיברת.

מוחמד ברכה: תודה.

תלמידה: אני מכיתה י"ב בתיכון "עתיד", ורציתי להתחיל בעניין הדת.

תלמידה: תמיד רק נותנים פקודות: חראם, אסור, חראם, אסור.

תלמידה: למה חראם?

תלמידה: בדת אין דבר כזה שחראם.

תלמידה: חראם זה בא מהרבה סיבות.

תלמידה: מה הסיבה לזה שזה חראם?

תלמידה: אם אבא שלי מסביר לי שחר

תלמידה: אם כי זה משפיע על הגוף שלי- - -

מוחמד ברכה: את רוצה שידברו אל השכל.

תלמידה: כן, שידברו אל השכל, ולא רק שיתנו פקודות שזה חראם, חראם וחראם.

תלמידה: זה כאילו יש חוסר מודעות בדת.

תלמיד: אני לא מסכים- - -

מוחמד ברכה: אתה לא קיבלת רשות.

תלמידה: דבר אחר הוא לגבי המכורים לשעבר שעברו גמילה.

תלמידה: בשנה שעברה בכיתה שלי היה אחד שהסביר מה קרה אתו ואיך הוא עבר את תהליך הגמילה.

תלמידה: מכל העניין הזה יצאנו עם המסקנה שאין גמילה מסמים או מאלכוהול; אם אתה משתמש בסמים או באלכוהול, אתה מכתיב לעצמך לחיות במעגל הזה כל חייך ואי-אפשר להיפטר מזה.

תלמידה: אם אתה לוקח סמים, אתה תחזור על זה שוב.

תלמידה: זה לא רק תרפיה גופנית כדי לסלק את הסם מהגוף, אלא גם תרפיה נפשית.

תלמידה: זה אסון.

מוחמד ברכה: אני מבקש מהדוברים לא להזכיר שמות של אף אחד.

מוחמד ברכה: זה משודר, ואנו לא צריכים להביך אף אחד במיוחד אם הוא נער או לא בגיר.

מוחמד ברכה: בבקשה.

תלמידה: רציתי לדבר על שבוע מניעת הסמים בבית-הספר שלנו.

תלמידה: כמו שהיא אמרה, פגשנו מכורים נקיים.

תלמידה: זו היתה אחת הבעיות.

תלמידה: כאשר אנו דיברנו אתם, הם דיברו על כל האסונות שהם עברו בחייהם, ואחד מהם נשאר בלבד בסוף וחלק לא יכול להתמודד עם החברה.

תלמידה: זה היה מרשים.

תלמידה: זה השפיע עלינו כבני-נוער.

תלמידה: אני חושבת שכדאי לראות את זה בחיים ולא רק שיהיה מידע.

תלמיד: אני מבית-הספר "עתיד" טייבה, ואני רוצה לדבר על הבעיה עצמה, על הסיבה העיקרית להתמכרות לסמים ולשתייה.

תלמיד: כשהם היו אצלנו בבית-הספר, אחד אמר שהסיבה העיקרית שלו היתה בעיות במשפחה.

תלמיד: לא היה לו למי לפנות, ואף אחד לא עזר לו.

תלמיד: היו הרבה בעיות במשפחה.

תלמיד: ההורים שלו התגרשו בעבר, ולא היה לו למי לפנות.

תלמיד: היה מישהו אחר שאמר שהבעיה היתה הטלוויזיה, שכל הזמן משדרים דברים שיש בהם אלימות ואנשים שלוקחים סמים, וזה השפיע עליו.

תלמיד: השידור והטלוויזיה השפיעו הרבה על האנשים.

תלמיד: כל האלכוהוליסטים שהיו אצלנו בבית-הספר כולם היו מהצפון.

תלמיד: בקשר למקום שאנו במשולש, יש פחות אנשים שהם אלכוהוליסטים.

מוחמד ברכה: איך אתה מתייחס למה שראינו בעניין הקמפיין?

תלמיד: אני בעד שזה חראם.

תלמיד: בטייבה או בכל המשולש הדת משפיעה עלינו, כי אנו כמוסלמים לא עושים את זה: לא שותים ולא לוקחים סמים כי זה אסור מבחינה דתית.

תלמיד: אבל, במגזר הערבי יש גם נוצרים וגם מוסלמים.

תלמיד: בצפון הדבר הזה יותר פתוח.

תלמיד: אני מתיכון "עתיד" טייבה, ויש לי משהו קטן להגיד בנוגע למה שאמרה פה הגברת.

תלמיד: היא אמרה שהולכים לבתי-ספר ועושים הרצאות לבני-נוער.

תלמיד: יש פתרון יותר קל מזה.

תלמיד: איפה בני נוער קונים סמים?

תלמיד: הם קונים מסוחרי סמים שמסתובבים בעיר כל היום, וחלק מהם הם בני העיר.

תלמיד: למה לא לפעול למניעת הסמים בכל העיר ולא רק בקרב קטינים?

תלמיד: כמו שנאמר פה, יש בבית-הספר תחנות סמים וכו'.

תלמיד: הם לא עצמאים כי גם הם עובדים אצל סוחרי סמים.

מוחמד ברכה: זו נקודה חשובה.

תלמידה: אני מבית-הספר "עתיד" טייבה.

תלמידה: בית-הספר שלנו הראה לנו מידע תלת-ממדי על החיים, ופקח לנו עיניים כל פעם מחדש על דברים חשובים בחברה ובמיוחד על תפישת חיים.

תלמידה: מדובר על חיים יותר בריאים.

תלמידה: עניין הסמים הוא עניין די חשוב בחברתנו.

תלמידה: יש לו השפעה רבה בקרב בני-הנוער.

תלמידה: - - - לכן, חובה לדון בנושא זה כי זה מהווה סכנה ויכול להיות אחת הסיבות להריסת חיים בצורה מוחלטת.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: אנו רוצים לסיים.

תלמיד: רציתי להגיד רק שני דברים.

תלמיד: דבר אחד הוא שמי שרוצה לשתות אלכוהול לא מעניינת אותו הדת, לא מעניינים אותו ערכים ולא מעניין אותו כלום.

תלמיד: צריך להגיד לו שמבחינה רפואית זה אסור ולמה זה אסור.

תלמיד: צריך להגביר את המודעות של האנשים בחברה שלנו.

תלמיד: דבר שני - ההורים.

תלמיד: אני רואה שהורים רוצים להדחיק את זה, אם הבן שלהם מכור לאלכוהול ושותה אלכוהול.

תלמיד: צריך להגביר את מודעות ההורים איך להתמודד עם ילדים שהם אלכוהוליסטים.

תלמידה: האימאם אבו-טאלב אמר: "לו היה העוני איש - הייתי הורג אותו".

תלמידה: רוצה לומר שהעוני הוא הסיבה הראשונה והאחרונה והמיוחדת ביותר שמביאה כל מיני בעיות חמורות.

תלמידה: יותר מ-50% מהמשפחות הערביות בישראל הן מתחת לקו העוני.

תלמידה: כשהאדם הערבי נולד, המצב הסוציואקונומי שלו נמוך מאד והגרוע ביותר בישראל וכל הדלתות סגורות, הוא מעלה את השאלה למה זה.

תלמידה: אני אומרת שהתשובה היא אפליה בין המגזר היהודי למגזר הערבי.

תלמידה: צריך לגשר על הפערים האלה ולעשות כל מיני דרכים ותהליכים כדי לגשר עליהם.

תלמידה: כשרואים שאחוז המתמכרים במגזר הערבי הוא הגבוה ביותר למרות שהם מהווים 20%, זה לא בא סתם.

תלמיד: אני רוצה להגיב על מה שאמרה התלמידה כאילו זה חראם.

תלמיד: מה זה חראם?

תלמיד: אין דבר כזה.

תלמיד: כאילו בא אב ואומר לבן שלו: "חראם".

תלמיד: מה זה?

תלמיד: כי זה משפיע על גוף?

תלמיד: כל העולם יודע שזה משפיע על הגוף.

תלמיד: צריך להפנים את זה בנשמה, בגוף ובשכל.

מוחמד ברכה: תודה.

דוברת: יפה.

תלמיד: אני מתיכון "עתיד" טייבה, ורציתי להעיר הערה חשובה.

תלמיד: ראיתם לפני חודש בערוץ 10 או בערוץ 2 בת 17 שקנתה מקיוסק לא מוכר באיזה רחוב.

תלמיד: היא רצתה אלכוהול, והוא נתן לה אבל אמר לה "תקחי בשקית שחורה".

תלמיד: אני מעדיף שאנשים אלה עם האדישות הזאת החמורה ייענשו ע"י עונש כבד.

מוחמד ברכה: אנו נשמע את מאהדי ואת רמזי וזהו.

מהאדי בלילאת: רציתי להגיד לךְ שאני ממש לא מסכים עם מה שאת אמרת.

מהאדי בלילאת: את יודעת למה?

מהאדי בלילאת: אצלנו בדת לא אומרים "חראם".

מהאדי בלילאת: יש חראם ויש הסברה.

מהאדי בלילאת: למה זה אסור?

מהאדי בלילאת: את לא התיחסת לזה.

תלמידה: כן, אבל לא מספיק.

דוברת: היא מתחברת למה שאתה אומר.

דוברת: היא אמרה שאומרים חראם עם הסברה.

תלמידה: אני רציתי שהוא יסביר.

מהאדי בלילאת: אני מסכם ואגיד משהו אחרון, משהו שישב לי על הלב ואני אומר אותו עכשיו.

מהאדי בלילאת: חבר'ה, הגיע הזמן להתעורר, ולא להיות בדיונים ולא לדבר.

מהאדי בלילאת: הגיע הזמן לעשייה, להגיע ולבחוש את העניין, כמו שאומרים בערבית: "חנאן ואקת נוּנר'יֶיר", שזה אומר: אנו חייבים להתחיל.

מהאדי בלילאת: אנחנו לא יכולים פשוט לדבר.

מהאדי בלילאת: זה מה שאני אומר: להתחיל.

מוחמד ברכה: יפה.

מוחמד ברכה: תודה.

דוברת: בדיוק.

דוברת: אתה פנית לכתובת של העשייה.

דוברת: הם עושים, וכבר התחילו.

מוחמד ברכה: רמזי, בבקשה משפט, ואנו מסיימים.

מוחמד ברכה: אני רוצה להגיד כמה מלים לקראת הסוף.

נסאר רמזי: דיברנו על נתונים מסויימים, ומתוך הנתונים שאנו 20% מהאוכלוסיה במדינה כאן אנו גם כמעט 50% מכלל האסירים.

נסאר רמזי: האסירים בתוך בתי-הסוהר הם 50% ערבים ו-50% יהודים, למרות שאנו רק 20% מכלל המדינה.

נסאר רמזי: הנתונים האלה הם לפני כולם, והם מוכרים וידועים.

נסאר רמזי: אני רוצה רק להזכיר ש-80% מכלל האסירים שבתוך בתי-הסוהר הם אנשים שנאסרו על רקע עבירות התמכרות או שימוש או סחר.

נסאר רמזי: אני חושב שאפשר לגוון, לבדוק וללמוד את זה, שאם אנו נעבוד יותר - וזה למרות גם האכיפה המשטרתית במגזר הערבית שהיא מזערית יחסית למה שאנו רוצים, למה שהחברה רוצה - ככה מגיעים לאותו- - -

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: נופר, בבקשה שתי מלים.

נופר סלמן: הקמפיין נכון וטוב, אבל השאלה היא: כשהילד רואה קמפיין כזה ואומר "אוקיי, הבנתי.

נופר סלמן: אבל, לאן אני אפנה?".

נופר סלמן: זו נקודה שצריכה לעלות בקמפיין, אם להשאיר שם מספר טלפון ישיר של המוקדים וכו'.

נופר סלמן: זו נקודה חשובה.

נופר סלמן: שאלה שצריכה לעלות פה - חבל שהמשרד לא נמצא - היא איפה החינוך הבלתי-פורמלי.

נופר סלמן: איפה התשתיות?

נופר סלמן: סיימנו עכשיו איזה שהוא פורום עם 150 חבר'ה במועצה הארצית שחלקם היו מהמגזר, והדבר הראשון שהם אמרו הוא שאין תשתיות.

דובר: היא שאלה איפה המשרד.

דובר: כמאל נמצא פה.

מוחמד ברכה: רבותי, אני מודה לכולם.

מוחמד ברכה: אנחנו נגיד כמה מלות סיכום.

מוחמד ברכה: לא במקרה לקראת הסוף נתתי אפשרות לכל התלמידים שרצו להתבטא.

מוחמד ברכה: הגישה שלי, ואני חושב שזו לא רק גישתי, ולמדתי אותה גם במהלך עבודתי כיושב-ראש הוועדה, היא שאנשים שיכולים להשפיע הכי טוב על צעירים הם צעירים בעצמם.

מוחמד ברכה: לכן, אני פונה אליכם ולכל מי שעוקב אחרי הדיון הזה: לא לראות בעצמנו "אני חסין בפני הסמים, ואני חסין בפני אלכוהול ואלכוהוליזם" אלא "מה אני עושה גם כדי לעזור לתלמיד שיושב לידי בכתה שלי, בסביבה שלי, בשכונה שלי".

מוחמד ברכה: כשהייתי אצלכם בטייבה, דיברנו על מהי שרשרת ההשפעה של אדם אחד על הסביבה, על המשפחה ועל הכל.

מוחמד ברכה: לכן, אנו מייחסים חשיבות רבה לתלמידים או לצעירים שעוזרים לצעירים.

מוחמד ברכה: עצם העובדה שהקמפיין יוצא זה דבר חיובי, אבל אני אומר לך, שמאי, ואני מבקש שזה יועבר למר גלר ולכל האחראים ברשות, שמה שאתם מקציבים זה הרבה פחות ממה שצריך ולא עונה על הצרכים.

מוחמד ברכה: הנתונים שיש לנו - יכול להיות שהנתונים לא מדוייקים בגלל שאנשים לא רוצים להצהיר על מעורבות בעניינים של אלכוהול וסמים - אומרים שאחוז הצריכה של בני-נוער ערבים הוא כמו הממוצע הארצי.

שמאי גולן: לגבי אלכוהול?

מוחמד ברכה: אלכוהול וסמים.

שמאי גולן: לא נכון.

שמאי גולן: ממש לא.

שמאי גולן: אני לא מסכים עם זה בשום פנים ואופן.

מוחמד ברכה: מה נכון?

שמאי גולן: הנוער הערבי - 15% שותים, והנוער היהודי - 60% שותים.

שמאי גולן: עוד מעט התרשמתי כאן בדיון שהנוער הערבי שותה יותר מהיהודי, וזה לא נכון.

שמאי גולן: נסחפתם פה לתמונה לא נכונה.

דוברת: אבל, גם לא פחות.

שמאי גולן: ממש לא.

דובר: על אלכוהול או על סמים?

קריאות: - - -

מוחמד ברכה: שקט בבקשה.

מוחמד ברכה: אנו מסיימים.

מוחמד ברכה: אמרתי שאלה שיצהירו על עצמם בתוך חברה שמרנית שהם שותים אלכוהול הם הרבה פחות מהאמת.

שמאי גולן: אני מסכים.

מוחמד ברכה: גם מי ששותה לא יגיד בשום מקום שהוא שותה, במיוחד לא למבוגרים.

מוחמד ברכה: בכל אופן, זה שיש פחות או שיש דומה, זה לא דבר אמור להרגיע.

מוחמד ברכה: אני חושב שהמשאבים שמוקצים לטיפול בבעיה הזאת ברחוב הערבי, במגזר הערבי, הם נמוכים.

מוחמד ברכה: עצם העובדה שהקמפיין מתחיל באיחור של 3.5 חודשים לעומת התחלת הקמפיין ברחוב היהודי זה אומר הרבה דברים.

מוחמד ברכה: הדבר השני שאני מודאג ממנו הוא שהפרישה של הקמפיין לא מסְפּקת.

מוחמד ברכה: גם כשנדבר על 20%, אני חושב שזה פחות מדי.

מוחמד ברכה: לכן, יש מקום לייצר מסגרות של שיתוף פעולה עם עמותות, עם בתי-ספר, עם ועדי הורים ועם משרד החינוך, על מנת שלפחות בכוחות העצמיים של המוסדות האלה אנו נגיע ליותר אנשים ויותר אנשים צעירים.

מוחמד ברכה: הנקודה השלישית - אני מציע לרשות ולקמפיין ולמר חסדייה שעומד בראשו: לפני שאתה יוצא, תזמן קבוצת תלמידים, צעירים ונערים, שעובדים ושלומדים וגם אנשים שבאים מהשטח עם הנסיון שלהם.

דובר: קבוצת מיקוד.

מוחמד ברכה: אני חושב שיש כאן מקום לחבר שאלון, ואז לנסות לגעת, כדי לקלוע ישר למטרה.

מוחמד ברכה: אחרי שיצא הקמפיין בעברית, אתה זוכר, שמאי, וכולנו זוכרים, היו ביקורות האם זה בסדר או לא, האם זה נשים ואם זה גברים, האם זה מזעזע או לא וכל הדברים האלה.

מוחמד ברכה: אני מציע: אם כבר אנו נמצאים היום, עשרה ימים, אני חושב שיש זמן לעשות קבוצת מיקוד שלפחות תגיב אינטואיטיבית, אינסטינקטיבית וגם מחשבתית על הקמפיין, על מנת לצאת עם האופטימום האפשרי לציבור.

מוחמד ברכה: יש סוגיות אחרות שעלו במהלך הדיון: תפקיד הרשויות המקומיות, תפקיד ההורים, העניין הסוציו-אקונומי שהוא בהחלט עניין חשוב.

מוחמד ברכה: אבל, אני גם רוצה להגיד שהעניין של אלכוהול וסמים - גם כן בין היהודים וגם בין הערבים - הוא לא רק נחלת העניים.

מוחמד ברכה: יש סיבות סוציו-אקונומיות ויש סיבות חברתיות גם לאנשים ממשפחות עשירות.

מוחמד ברכה: יכול להיות ששם מחפשים ריגושים ופה מחפשים מפלט.

מוחמד ברכה: לכן, הנקודה החברתית היא נקודה חשובה מאד.

מוחמד ברכה: אבל, גם כן צריך לראות את זה ביריעה רחבה יותר.

מוחמד ברכה: דובר כאן ע"י אנשי עיריית נצרת על תקציב המניעה והגברתו, ואני חושב שזו דרישה ראויה.

מוחמד ברכה: גם העובדה שבמעט ישובים ערביים פועל נציג קבוע - זה לא מספק.

מוחמד ברכה: אני רוצה לבדוק, גם כן בעזרתכם, במקומות של ערים מעורבות, כשהתקציב הולך לעיר, איך זה מתחלק.

שמאי גולן: יש לי הערה אחת.

מוחמד ברכה: תן לי לסיים.

מוחמד ברכה: תרשום את זה.

מוחמד ברכה: אין לי התנגדות שתגידו משפט או שניים לקראת הסוף.

מוחמד ברכה: למשל, בעיריית תל-אביב-יפו.

מוחמד ברכה: העניין הוא לא סטטיסטי, שהערבים הם 3% ולכן נותנים 3%.

מוחמד ברכה: היקף הבעיה הוא שקובע.

מוחמד ברכה: אני מתרשם, ואני מקווה שאני טועה - אמנם נקבע לי סיור ביום חמישי הקרוב בתל-אביב כדי לראות איך הדברים מתנהלים שם, אבל אנו דוחים אותו - שההתעניינות והמחשבה והמשאבים הנתונים לאוכלוסיה הערבית בעיר המעורבת הם פחות ממה שצריך.

שמאי גולן: אני רוצה לומר הערה אחת: אנו נמצאים בתהליך, למעשה כבר כמעט בסופו, אצל השר לביטחון פנים, שזה הגברת הפעילות בכלל במגזר הערבי ולא רק בסוגיית האלכוהול.

שמאי גולן: למשל, אמרנו קודם שאנו נמצאים היום רק ב-8 או 10 ישובים של המגזר הערבי.

שמאי גולן: הסיבה היא חוסר היכולת של המגזר הערבי היום לשלם, ואתה יודע את העניין הזה.

שמאי גולן: לכן, הפתרון שלנו הוא - - -

מוחמד ברכה: שאתם תשלמו הכל - זה הפתרון שלי.

שמאי גולן: לא.

שמאי גולן: זה הפתרון שלך - בסדר.

שמאי גולן: הפתרון הוא שאנחנו כנראה נעשה מנחים אזוריים; אנו ניקח חמש משרות ונלך במגזר הערבי למנחים אזוריים, ואני מאמין שזה כנראה הפתרון האופטימלי, גם מבחינה תקציבית וגם מבחינת היכולת לעמוד בו.

מוחמד ברכה: מר חסדייה, בבקשה.

מוסא חסדייה: אנו ניקח את כל ההערות של כל האנשים כאן בחשבון ואנו נלמד אותן.

מוסא חסדייה: אני מבטיח שבאמת נחשוב עוד פעם.

מוסא חסדייה: שוב, מה שראיתם כאן זה לא הקמפיין אלא כיוונים.

מוסא חסדייה: תאמינו לי שאם ההשקה הראשונה או הטיפול הראשון מבחינת מדיה יציפו את הבעיה של שתיית אלכוהול, במיוחד בבני-נוער שהם שתיינים, שזו ההגדרה שלי - אנו הצלחנו.

מוסא חסדייה: אנו מדברים על להשיג מטרה אחת.

מוסא חסדייה: אנו לא נפתור את כל הבעיות.

מוסא חסדייה: בקמפיין הראשון אנחנו לא שם.

מוחמד ברכה: רבותי, אני מאד מודה לכם.

מוחמד ברכה: נכונות לנו פגישות נוספות בעתיד לטפל בצדדים אחרים של הבעיה.

מוחמד ברכה: תודה רבה לכם.

מוחמד ברכה: הישיבה נעולה.