הוועדה המשותפת לוועדת הפנים ולוועדת העבודה לענייני סביבה ובריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 10, 2010-02-22 14:30

דב חנין: שלום וברכה לכולכם.

דב חנין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה המשותפת פנים-עבודה לנושאי סביבה ובריאות.

דב חנין: על סדר יומנו היום הוא נושא כפול, אבל בעצם יש קשר בין שני ההיבטים: הרחבת המחצבות ושריפת הפסולת במפעל נשר.

דב חנין: אני רוצה להקדים לדיון ולומר, שמקורו של הדיון הזה, כמו של דיונים נוספים שמתקיימים בוועדה המשותפת, בפניות ציבור.

דב חנין: אני מברך מאד את היוזמה האזרחית שפועלים כדי להגן על עצמם, על סביבתם, על בריאותם.

דב חנין: אלה יוזמות חשובות, והוועדה הזו, כפי שהיתה, תמשיך להיות מקום שבו האזרחים יוכלו לבוא, להשמיע את דבריהם, להביע את הדברים שמטרידים אותם וגם לקבל תשובות.

דב חנין: אנחנו, כמובן, הזמנו לדיון הזה את כל הצדדים המעורבים.

דב חנין: אני מניח שבוודאי – כמו בהרבה דיונים שישנם כאן – יהיו מחלוקות בין הצדדים.

דב חנין: אנחנו נשמע את כל הגורמים בקשב רב, בנימוס ובהקשבה.

דב חנין: יכול להיות שחלק מהדברים גם יקבלו תשובות, יכול להיות שחלק מהדברים לא יקבלו תשובות, אבל עצם קיומו של הדיאלוג ופתיחת הנושא לדיון, נראים לי חשובים מאד.

דב חנין: אני חייב לומר לכם שחברי כנסת רבים מאד פנו אלי לפני הדיון – אני מתפלא שהם לא נמצאים כאן – אבל היו קצת מוטרדים מהשאלה אם אנחנו הולכים לסגור מפעל, וקיבלו, ככה, הרבה שאלות בעניין הזה, אז אני אמרתי לכל חברי הכנסת שאגב, היו רבים – באמת הרבה מאד חברי כנסת פנו והביעו דאגה מהאפשרות שבעקבות הדיון הזה מפעל נשר אולי ייסגר, ואולי יקרו דברים אחרים.

דב חנין: אני אמרתי להם שהכוונה שלנו היא לקיים פה דיון מאד מאד ענייני, מאד down to earth, מאד מבוסס על עובדות, באווירה שקטה, אווירה עניינית.

דב חנין: כל הגורמים יוכלו להשמיע ולשמוע, כדי שבאמת נצא כולנו מהדיון הזה עם ידיעה, קודם כל, יותר טובה, מהן הבעיות ומהי הדרך להתמודד עם הבעיות האלה.

דב חנין: ישנם, אני מניח, גם חברי כנסת שיצטרפו אלינו במהלך הישיבה וכמובן, אם הם יצטרפו – חלקם גם אומרים שהם הספיקו ללמוד את החומר ואני מברך על זה – אז הם יוכלו להשתלב בדיון ולהביע את דבריהם במהלך הדיון.

דב חנין: כיוון שהדיון הזה התחיל מפנייה של יוזמת תושבים, אני הייתי מציע שהדברים ייפתחו על ידי אחד מנציגי קבוצת התושבים באזור.

דב חנין: מי מכם רוצה לפתוח?

דב חנין: בבקשה, אדוני, רק תציג את עצמך, למען הפרוטוקול.

אלי ונונו: אלי ונונו, תושב בית שמש.

דב חנין: בבקשה, אדוני.

אלי ונונו: אנחנו, כתושבי העיר, התבשרנו על הגשת תוכניות על ידי חברת נשר לוועדה המקומית לתכנון ובנייה בבית שמש, בהליך רגיל – אני מכיר את התהליך הזה, הייתי חבר מועצת עיר במהלך עשר שנים וחבר הוועדה לתכנון, ובאמת זה היה, מבחינת תהליך, מי שמכיר את חוק התכנון והבנייה, כאילו אדם שרוצה לבנות מרפסת בביתו – משהו כזה, בנוסח הזה.

אלי ונונו: כן?

אלי ונונו: מגישים תוכנית לכאורה תמימה לחלוטין: אנחנו רוצים להקים מפעל – בעצם, לא להקים, אלא להפסיק את ההליך של חצי-רטוב חצי-יבש ולהפוך לתהליך יבש.

אלי ונונו: דהיינו: שוב, התמימות פה מנצחת, מפעל מלט גרידא, שום דבר אחר לא, ולאחר מכן, לחבר'ה שהיו שם בדיונים התברר, שבעל פה, כשהגיעו מומחי נשר לשם להציג את העניין, מתברר שהם מתכוונים להקים שם מפעל פל"א (פסולת לאנרגיה) דהיינו: לשרוף פסולות, בין היתר גם עניין של צמיגים, והוועדה התחילה לקיים שם את אותם דיונים.

אלי ונונו: אנחנו נכנסנו לעניין הזה כשאנחנו לא הבנו איך אפשר להקים מפעל שהולך לשרוף פסולות, וכולי, הראשון במדינת ישראל אחרי רמת חובב – רמת חובב זה לחומרים מסוכנים וכאן זה לפסולת – בתהליך רגיל.

אלי ונונו: אני התפלאתי, אמרתי: אני לא מכיר תב"ע במדינת ישראל שמדברת על האופציה של לבנות משרפה לפסולת.

אלי ונונו: ואיך אפשר, באמת, לקחת את התוכנית הישנה שישנה שם ולבנות, על סמך זה, משרפה לפסולת.

אלי ונונו: כשנכנסנו לעומקם של דברים מול משרד מהנדס העיר בבית שמש, התברר שבכלל אין תב"ע לאזור ההוא.

אלי ונונו: דהיינו: מפעל נשר לא יכול לקיים את הבקשה שלו.

אלי ונונו: גם אם לא נתייחס כרגע לעניין של כן משרפה, לא משרפה.

אלי ונונו: להרוס 5400 מטר מהמפעל הישן, לבנות 23,000 מטר חדש – תהליך רגיל, ואין תב"ע.

אלי ונונו: אני כבר לא מדבר שצריך לבדוק את החוקיות של הוצאת ההיתרים בשנים עברו.

אלי ונונו: בשנים עברו יצאו – ואנשי נשר ודאי יודעים.

אלי ונונו: האלקטרופילטר שנבנה שם, ארובת הכבשן החדשה, בית האריזה, סילו ענק שנבנה שם בזמנו – היום, בדיעבד, מתברר שאותם היתרים יצאו כהיתרים לא חוקיים.

אלי ונונו: אני בכל אופן מבקש, בסוף התהליך, באמת, לבקש גם ממהנדס העיר, גם מהוועדה כאן ,לקרוא לעיריית בית שמש ולמוסדות המוסמכים לחקור בכלל את העניין הזה.

דודו כהן: היית הרבה שנים חבר מועצת עיר, למה לא עלית על זה?

דב חנין: אדוני, אתה תקבל את רשות הדיבור בזמנך.

דודו כהן: תודה, אדוני.

דב חנין: תוכל לשאול את כל השאלות.

דב חנין: בבקשה.

דב חנין: כן.

אלי ונונו: בכל אופן – רק לקריאת ביניים: אם צריך לבדוק גם אותי ולחקור גם אותי, אז לחקור גם אותי.

אלי ונונו: אני בעד.

אלי ונונו: בכל אופן, זה התהליך שנקלענו אליו.

אלי ונונו: אנחנו התחלנו לתקוף את העניין מההיבט של איכות הסביבה.

אלי ונונו: מההיבטים האלה.

אלי ונונו: דהיינו: אנחנו יודעים בזמנו – והיינו חברים בוועדה לבחינת קדם ניסוי לשריפת צמיגים, לפני כשש-שבע שנים – ובסופו של דבר אותה ועדה החליטה שבאמת התהליך הזה מאד מסוכן, זה היה גם בסיוע של משרד הבריאות שנתן חוות דעת מאד ברורה, של אדם, טבע ודין, ד"ר גיל כץ שנמצא אתנו כאן שעשה עבודה נהדרת בטכניון ובדק את העניין וחזר אלינו עם אזהרות, שהתהליך הזה זה בעצם תהליך שיכול לסרטן, חלילה את הציבור בבית שמש, וכל המומחים שהתייעצנו אתם, בעצם אמרו לנו שזה לא פחות מסוכן, העניין הזה של שריפת פסולת, ולפעמים אפילו עוד יותר מסוכן, כי אין פיקוח מה נכנס לאותה משרפה, וכולי.

אלי ונונו: אז זה בקטע של שריפת הפסולת.

אלי ונונו: חזרו, כנ"ל, לעניין של צמיגים.

אלי ונונו: ועדה ציבורית – נדמה לי שפעם ראשונה במדינת ישראל שהמשרד להגנת הסביבה מקים – אז היה המשרד לאיכות הסביבה – מקים ועדה ציבורית כזאת, שהציבור שותף בתהליך הזה, והחליטה מה שהחליטה רק לפני כשש שנים.

אלי ונונו: חוזרים, עוד הפעם, כאילו לא היו החלטות ולא היה שום דבר ורוצים לשרוף גם – ולחזור לעניין של צמיגים.

אלי ונונו: אני רוצה לציין כאן דבר, שלפחות בעיני הוא חמור.

אלי ונונו: כשאנחנו נפגשנו עם אנשי המשרד להגנת הסביבה לפני מספר חודשים, באוקטובר, התברר שהמחקר הצרפתי, שהוא מאד מהותי לדיון הזה - שבעצם מצביע על קורלציה מאד ברורה: ככל שמתקרבים למשרפות פסולת, מחלות הסרטן הולכות ועולות, מכל הסוגים – המחקר הזה לא הונח בפניהם.

אלי ונונו: למחרת, כשדיברתי טלפונית עם המדען הראשי, ישעיהו בר אור, הוא אומר לי: כן, יש לי את המחקר הזה, הוא נמצא אצלי כבר שנה שלמה.

אלי ונונו: אמרתי לו: לא מצאת לנכון להפיץ את זה בקרב הבכירים במשרד?

אלי ונונו: – כי נפגשנו עם מנהל המחוז, עם סמנכ"ל במשרד להגנת הסביבה – אומר לי: לא.

אלי ונונו: אני חושב שזה דבר מאד מהותי.

אלי ונונו: אם יש לך מחקר כזה כמדען ראשי של משרד, אתה חייב להעביר אותו לאותם גורמים.

אלי ונונו: אולי הם ישנו את דעתם?

אלי ונונו: אולי הם לא יתמכו בתהליך כזה?

אלי ונונו: אולי מדינת ישראל תעצור את התהליך הזה?

אלי ונונו: לימים התברר שלאחר מכן הוא הגיש את אותו מחקר, ואני – כך, לפחות, ניתן להבין מהסיור שהשר ערך אצלנו – שהמשרד, לפחות כלפי בית שמש, הוא לא ייתן שהדבר הזה יתקיים בעיר.

אלי ונונו: אני מקווה שכך יהיה.

אלי ונונו: כל הנושא הזה זה בקטע של שריפת הפסולת.

אלי ונונו: לגבי הנושא של הייצור למלט, כפי שמציגים את זה: היום יש להם רישיון, או היתר, לייצר 1800 טון מלט, קלינקר, ליממה, והם מבקשים לייצר 5000 טון.

אלי ונונו: גם אם נבוא ונאמר שהתהליך היבש הוא תהליך יותר טוב מבחינת מזהמים, או אבק שנפלט החוצה, אז ודאי שכשאתה רוצה לייצר פי שלוש, אז אולי לא תזהם אותי פי שלוש, אבל תזהם אותי יותר ממה שקיים היום.

אלי ונונו: והרי ידועה המדיניות של המשרד להגנת הסביבה, שלא לאפשר יותר זיהום ממה שקיים.

אלי ונונו: אני כאן רוצה לצטט גם את אנשי המשרד, כשישבו אתנו, והם הסבו את תשומת לבנו לכך שבבית שמש, מה שנקרא, הוגדשה הסאה: יש שם כמות די גדולה, וחריגה די רצינית, של אבק באזור שלנו.

אלי ונונו: אני תכף אנסה – אני אמצע את זה ואני אצטט גם מתוך - - -

דב חנין: אדוני מתייחס לסיכום של דיון שנעשה ב-20 באוקטובר 2009?

אלי ונונו: בדיוק.

דב חנין: סעיף 4?

אלי ונונו: 4.

אלי ונונו: בדיוק.

דב חנין: אז בסעיף נאמר – פשוט כדי לחסוך זמן – נציגי המשרד הסבו את תשומת לב הנציגים, כי אזור בית שמש הוא אחד מהאזורים בהם נמדדו כמות זיהום אוויר-חלקיקים, מהגבוהות בארץ.

אלי ונונו: אוקי.

אלי ונונו: אז אנחנו באים ואומרים: אנחנו לא מעוניינים, לא שתזהמו אותנו, לא שתסרטנו אותנו, יש מספיק מחלות באוויר.

אלי ונונו: חברים יקרים, בואו נפסיק את המשחק הזה, הרי היום מתברר שאי אפשר להקים את המפעל הזה על פי חוקי התכנון והבנייה.

אלי ונונו: בואו, לכו לתהליך אחר: אנחנו יזמנו פנייה לבעל הבית של נשר, ואנחנו מקווים להיפגש לפחות עם אחד מחברי הדירקטוריון – נקבעה לנו ישיבה – שאנחנו מנסים לשכנע את הדירקטוריון בנשר: בואו, תסבו את השטח הזה משטח תעשייה לשטח של מסחר ותיירות.

אלי ונונו: גם בית שמש תיהנה, גם אנחנו סוף סוף ניגאל מהצרה הזאת שנקראת נשר, ומלט, ואבק, ואולי, חלילה, אם תוקם שם משרפה, מלגרום לנו לחלות שם בסרטן באחוזים גבוהים, ושלום על ישראל.

אלי ונונו: ואני חושב – ואני פה מייצג עמדה שבאה ואומרת:

אלי ונונו: לבי לבי עם נוחי דנקנר.

אלי ונונו: אדרבא, שייעשה כסף.

אלי ונונו: אנחנו יודעים ששטח למסחר ותיירות שווה יותר מאשר שטח לתעשייה.

אלי ונונו: תעשה כסף, לא אכפת לנו.

אלי ונונו: אנחנו נעזור לך בתהליך הזה.

אלי ונונו: נלך אתך לוועדה המחוזית, נלך אתך לעיריית בית שמש, נלך אתך לכל מקום.

אלי ונונו: תשנו את הייעוד הזה, תצילו אותנו מהדבר הזה.

אלי ונונו: אנחנו לא רוצים להילחם כל שנה – אני כבר עם שיער לבן.

אלי ונונו: אני כבר 21 שנה נאבק בקטע הזה של נשר.

אלי ונונו: אני רוצה להפסיק את המאבקים האלה.

אלי ונונו: אני רוצה גם לחיות ולא רוצה להיאבק – אנשי נשר פה צוחקים, הוותיקים שביניהם, אבל ידידי – איפה הוא?

אלי ונונו: – איש איכות הסביבה שלכם לא נמצא פה, הוא מכיר אותי כבר 21 שנה.

אלי ונונו: כי המנכ"לים מתחלפים, אז הם כבר פחות מכירים אותי, אבל הוא מכיר אותי כבר 21 שנה, ואני רוצה להפסיק את המאבק הזה.

אלי ונונו: תעזרו לנו, כוועדה, לבוא ולומר לנשר: חברים, בואו תעשו כסף בקטע אחר, לכו למסחר, לכו לתיירות.

אלי ונונו: ואני רוצה להתייחס לחשש של נושא של תעסוקה.

אלי ונונו: במפעל אמנור בבית שמש, היו מועסקים משהו בסדר גודל של 200-250 עובדים.

אלי ונונו: וכשהמפעל הזה נסגר, וה-Big פתח שם את זה למסחר – שטח מסחרי גדול – היום, מנתון שיש לנו, קרוב ל-700 עובדים יש.

אלי ונונו: 29 דונם – 700 עובדים.

אלי ונונו: בנשר יש 314 דונם – אם אנחנו נלך על אותו משקל – יהיו למעלה מ-6000 עובדים.

אלי ונונו: היום יש בנשר, על פי פרסומים שלהם, 65 עובדים.

אלי ונונו: לא כולם מבית שמש, אבל – ולו יצויר שכולם מבית שמש, 65 עובדים.

אלי ונונו: ונגיד שירחיבו את המפעל וכולי, אנחנו יודעים שבתהליך הזה דורשים פחות עובדים, אבל נגיד תכפילו את העובדים, תשלשו את העובדים.

אלי ונונו: לכמה תגיעו?

אלי ונונו: ל-200?

אלי ונונו: ל-300?

אלי ונונו: פה יש פוטנציאל ל-6000 מקומות תעסוקה.

אלי ונונו: בואו, תתנו את זה.

אלי ונונו: בית שמש גם זקוקה לדבר הזה.

אלי ונונו: אני אומר את זה כאיש ציבור, לשעבר, בעיר: אנחנו זקוקים גם למקומות תעסוקה.

אלי ונונו: בואו ניתן גם את הקטע הזה – יושב פה נציג של התאחדות התעשיינים – אדרבא.

אלי ונונו: אתם רוצים תעסוקה?

אלי ונונו: בבקשה.

אלי ונונו: הנה פתח לעניין של תעסוקה.

אלי ונונו: בנוסף, אנחנו רוצים לדבר על העניין של הרחבת המחצבות.

אלי ונונו: קיבלו החלטה – אני יודע שזה בדיעבד.

אלי ונונו: דהיינו: אישרו הרחבה של מחצבה אחרי שכבר חצבו שם והיו צריכים לאשר בדיעבד – זה מהנתונים שאני קיבלתי – את הרחבת המחצבה.

אלי ונונו: אז אני כבר לא רוצה לדבר על עניין של איך מאשרים דברים כאלה בדיעבד וכולי – אני מדבר על הוועדה המחוזית.

אלי ונונו: היא דחתה את ההתנגדויות של התושבים, הגישו שם תושבים מהאזור התנגדויות, דחתה את ההתנגדויות ואישרו את ההרחבה הזאת.

אלי ונונו: אתם יודעים מה?

אלי ונונו: אנחנו מוכנים להשלים עם הדבר הזה.

אלי ונונו: אבל לפחות שמדינת ישראל תיקח את אותם כספים של שיקום המחצבות ותשקם את המחצבות הנטושות שיש לנו בעיר בית שמש – מצד אחד, ומצד שני – לפחות לבוא ולהחליט: לא מרחיבים יותר.

אלי ונונו: אתם יודעים איך נראה צלע ההר המזרחי של בית שמש?

אלי ונונו: איום ונורא.

אלי ונונו: פשוט איום ונורא.

אלי ונונו: כל מי שבא לעיר לא רואה את זה, כי הוא לא מסיט את המבט לכיוון מזרח, כי הוא נוסע כל הזמן דרומה.

אלי ונונו: אבל אם הוא היה מסתובב טיפה מזרחה – הכל קיר לבן.

אלי ונונו: כל ההרים היפהפיים האלה שהיו מולנו, הכל קיר לבן.

אלי ונונו: עוד מעט יגיעו כבר לאזור מטע, ולמעלה, לצור הדסה וכלי.

אלי ונונו: אז אני אומר: מדינת ישראל, חצבת מספיק.

אלי ונונו: תעצרו.

אלי ונונו: אל"ף, תשקמו את מה שדורש שמה שיקום – אני דיברתי עם ד"ר יעקב ממרן אתמול, הוא אמר שהוא ישלח לכאן נציג – אני לא יודע מי הנציג שלו - - -

יוסי וירצבורגר: שלח, שלח.

אלי ונונו: הנה, אוקי.

אלי ונונו: אנחנו תכף נשמע.

אלי ונונו: יכול להיות שהם יהיו אנשי - - -

דב חנין: מי אדוני?

יוסי וירצבורגר: יוסי וירצבורגר, משרד התשתיות.

אלי ונונו: יכול להיות שהם יהיו אנשי בשורה בעניין הזה ויבשרו לנו על כמה מחצבות נטושות שילכו לשיקום בעניין, ואנחנו גם נשמח מאד שיפסיקו גם את העניין – לפחות, מה שקיים, אוקי.

אלי ונונו: אנחנו משלימים עם מה שקיים.

אלי ונונו: לפחות לא הרחבה של אותן מחצבות שמתעתדים להרחיב אותן.

אלי ונונו: זהו, עד כאן.

אלי ונונו: ואני שוב חוזר ואומר: מה שאנחנו מבקשים מהוועדה הנכבדת הזאת: לבוא ולנסות, יחד אתנו, לשכנע את אנשי נשר לרדת מהעניין הזה של משרפת פסולת, יש חשש כבד בקרב התושבים לעניין של התגברות מחלת הסרטן באזור, אני בטוח שאתם לא הייתם רוצים את הדבר הזה.

אלי ונונו: אף אחד לא היה רוצה את זה ליד הבית שלו.

אלי ונונו: אז אותו דבר – אל תעשו את זה לפתחנו.

אלי ונונו: אל תעשו את זה אצלנו בבית.

אלי ונונו: והדבר השני: אני לא מוותר בקטע הזה, ואני חושב שלוועדה כזאת, של הכנסת, יש משמעות לקריאה לשלטונות המדינה – לעיריית בית שמש, למשרד הפנים, לפיקוח במשרד הפנים – לחקור איך נתנו את ההיתרים האלה.

אלי ונונו: וגם לחקור את אותו מתכנן שחתם על התוכנית – אני לא יודע מיהו, אני מקווה שהוא נמצא פה.

אלי ונונו: כי ועדת הערר אומרת בהחלטה שלה: – אני מצטט רק שני סעיפים קצרים – כפי שציינו לעיל אין צורך להיות מומחה בדיני תכנון ובניה על מנת להבין, כי תוכניות אלו אינן מאפשרות את הקמת המפעל החדש, כך שלכל הפחות על עורך הבקשה להיסב את תשומת לב המשיבה האחת לכך.

אלי ונונו: כלומר: הוא לא אמר שום דבר, הוא לא היסב את תשומת לב הוועדה ולא אף אחד מחברי הוועדה, הוא ידע, והוא הראשון שהיה צריך לדעת, שאי אפשר לאשר תוכנית כזאת.

אלי ונונו: אם מוגשת תוכנית, אז התוכניות הקיימות החלות על השטח לא מאפשרות הקמה של מפעל כזה.

אלי ונונו: זה סעיף אחד.

אלי ונונו: ובסעיף 49 קובעת הוועדה: אחריות עצמאית זאת של המשיבה האחת – דהיינו: עיריית בית שמש – אינה גורעת מאחריות עורך הבקשה לציין באופן נכון ואמיתי את התכנון החל, ולהגיש את הבקשה להיתר בהתאם לאותו התכנון.

אלי ונונו: דהיינו: הוא לא עשה את הדבר הזה.

אלי ונונו: הוא הגיש תצהיר – למי שמכיר את תוכנית ההגשה הסטנדרטית, סעיף 3 בתוכנית ההגשה, מצהיר המתכנן שם – אני יכול לנסות ולקרוא את זה מפה - - -

דב חנין: לא, לא.

דב חנין: אל תקרא.

אלי ונונו: אני אקצר, אני כבר מסיים.

אלי ונונו: מצהיר שם המתכנן שהוא יודע, והוא נזהר שם – עם כל האזהרות החוקיות וכל אלה - - -

דב חנין: ברור.

אלי ונונו: שהוא יודע שהתוכניות האלה מתאימות לתוכניות החלות על השטח.

אלי ונונו: אז אני מבקש גם את הדבר הזה לחקור.

דב חנין: תודה רבה, אדוני.

דב חנין: מי מציג כאן את עמדת המפעל?

דב חנין: מי אדוני?

יהודה שגב: יודק'ה שגב, מנכ"ל התאחדות התעשיינים.

דב חנין: אולי לפניך מישהו מהמפעל עצמו?

יהודה שגב: אז אנחנו, ברשותך, עשינו סדר דברים, אז - - -

דב חנין: אני לא בטוח שכולכם תוכלו לדבר, אז אני אשמח קודם לשמוע נציג של המפעל, ואחר כך אדוני.

יהודה שגב: אנחנו נדבר פחות מהנציג שהיה לפנינו.

דב חנין: אין בעיה.

דב חנין: מי מציג את המפעל?

דב חנין: אדוני, כן.

חמי גינזברג: שמי חמי גינזברג, אני סמנכ"ל התפעול, ועד לפני שנה הייתי מנהל המפעל בהר-טוב.

דב חנין: רק לפני שאתה מתחיל את דבריך – מי שמעוניין להירשם לדיון – אנא תעבירו אלי פתק מסודר עם שמות ותפקידים.

דב חנין: אתה כבר נרשמת, אדוני, מנכ"ל ההתאחדות.

דב חנין: כן, בבקשה, אדוני.

חמי גינזברג: אני גם הכנתי מצגת, ברשותך, שאני אשמח להראות.

דב חנין: בבקשה.

דב חנין: בהחלט.

דב חנין: מה מסגרת הזמן של המצגת?

חמי גינזברג: כמה דקות.

דב חנין: מאה אחוז.

דב חנין: בבקשה.

דב חנין: כן, אדוני, בבקשה, אנחנו אתך.

חמי גינזברג: תעשיית המלט בישראל קיימת מאז 1925, זה מוצר אסטרטגי הכרחי, ותמיד הוא מיוצר במקומות שיש בהם גם שוק וגם חומרי גלם, קרוב למחצבות.

חמי גינזברג: אנחנו מקפידים על קיום תעשייה מודרנית ומתחדשת, תחת אילוצים סביבתיים מחמירים, אנחנו משתדלים לשמור על פיזור גיאוגרפי שמבטיח זמינות מרבית בכל זמן, יש לנו שימור מקורות של חומרי הגלם, אנחנו עוסקים בהון האנושי ומטפחים אותו וכמובן שומרים על קשר הדוק עם הקהילה הקרובה.

חמי גינזברג: וכאחד שעבד במפעל והיה מנהל המפעל ארבע שנים, אני יודע בדיוק איזו פעילות אנחנו עושים יחד עם הסביבה.

חמי גינזברג: אני רוצה להתייחס, ברשותכם – המצגת גם מלווה את זה, אבל אני רוצה להתייחס – לדברים שאמר מר ונונו.

חמי גינזברג: הדברים נשמעים יפים, ככה, בכותרות, אבל כשמסתכלים על האמת, אז רואים שמפעל מלט הוא לא משרפה.

חמי גינזברג: במפורש לא משרפה.

חמי גינזברג: המתקנים שלנו הם מתקנים ייעודיים לשריפה וקלינקר, ולייצור מלט.

חמי גינזברג: והתנאים שיש לנו במפעל מלט הם טמפרטורות של 2000 מעלות – שאלה טמפרטורות גבוהות מאד ששום דבר לא נשאר בהן – יש לנו זמן שהייה ארוך, שמאפשר לכל התהליך להיות מושלם, יש לנו תנאים נוספים וייחודיים שיש לנו רק במתקני ייצור מלט כמו עודף חמצן ויש בקרה משוכללת ששולטת בכל המתקנים.

חמי גינזברג: כמובן, מטבע הדברים, אנחנו גם משתמשים בחומרי גלם כמו אבן גיר, שסך הכל הם סופחים אליהם את כל החומרים.

חמי גינזברג: אנחנו לא באנו והמצאנו את הגלגל.

חמי גינזברג: אנחנו אולי חלוצים במדינת ישראל, שאנחנו רוצים לשרוף דלקים חליפיים, אבל בעולם עושים את זה 20 ו-30 שנה, וכאן יש לי גרף של כל מדינות אירופה המפותחות, שכולן – וזה גרף מ-2005, המספרים האלה נמוכים בהשוואה למספרים של היום, היום המספרים הרבה יותר גבוהים – יש לנו סדר גודל של בין 30% ל-80% החלפה מחומר הדלק הפוסילי הרגיל שאנחנו משתמשים בו, כאשר במדינת ישראל – בקושי 0.73%, כלומר: כמעט כלום.

חמי גינזברג: בגלל כל התנאים האלה שציינתי קודם – ואני חוזר, אומר ומדגיש: אנחנו לא משרפה, אנחנו מתקן לייצור מלט – בגלל כל התנאים האלה הבינו בכל העולם שאפשר להשתמש בכבשני המלט בדלק חליפי.

חמי גינזברג: עכשיו, זורקים כל הזמן מילים יפות באוויר: דיאוקסינים, פורנים, מפחידים את כולם, מסרטנים, כולם הולכים למות – יש משרפות ויש מתקני ייצור מלט.

חמי גינזברג: במתקני ייצור מלט, בגלל כל התנאים שציינתי קודם, לא נוצרים דיאוקסינים ופורנים, כי צריכים תנאים בשביל הדברים האלה.

חמי גינזברג: צריכים טמפרטורה, צריך כלור חופשי, צריך זמן מסוים – יש הרבה הרבה גורמים שצריכים לחבור ביחד, ואז נוצרים הדיאוקסינים והפורנים.

חמי גינזברג: במפעלי נשר הם לא נוצרים, כי התנאים האלה לא קיימים.

חמי גינזברג: אני מראה פה איזשהו גרף שלקח 100 מתקני ייצור בגרמניה ומראה איך כמעט כל המפעלים סביב האפס, כאשר אנחנו מדברים על תקן הרבה הרבה יותר גבוה.

חמי גינזברג: וגם בבדיקות שאנחנו עושים במפעל ברמלה או בכל מקום אחר, התוצאות שמתקבלות הן הרבה הרבה יותר נמוכות.

חמי גינזברג: עכשיו, מה זה RDF שכולם מפחדים ממנו.

חמי גינזברג: בסך הכל אנחנו הולכים לעשות פרויקט שמקורו באשפה ממוינת, שעוברת תהליך קפדני של מיון – אשפה ביתית ואשפה תעשייתית – עוברת מיון – לא במפעל עצמו, היא עוברת את זה בכלל באזור תחנת המעבר – ומכינים אותה כדלק שמחליף את הדלק הפוסילי שאנחנו משתמשים בו, מהמחצב באדמה.

חמי גינזברג: ואלה כל היתרונות.

חמי גינזברג: דרך אגב, זו המדיניות של המשרד להגנת הסביבה.

חמי גינזברג: יש לנו גם מסמכים של אילן נסים, שאומר שמפעלי מלט הם המקום הכי טוב לשרוף RDF ולהשתמש בו בתור תחליף דלק, אנחנו מפחיתים את הפליטות, אנחנו מונעים הטמנה שמייצרת את גז המתאן, מונעים הובלות ארוכות לדרום, שגם באיזשהו שלב זה ייגמר, ולא נוכל את כל המדינה להעביר לשם.

חמי גינזברג: בכל המקומות האחרים בעולם כבר למדו את זה.

חמי גינזברג: למשל, בגרמניה אין כמעט הטמנה בכלל.

חמי גינזברג: אנחנו נעסוק על ידי זה בהפחתת גזי חממה, ונעשה את זה בשותפות מלאה עם הקהילה ועם עיריית בית שמש, שרק תרוויח מכל העניין הזה.

חמי גינזברג: מפעלי נשר כבר, כמו שאמרתי, משנת 1925, אנחנו מאד ותיקים.

חמי גינזברג: אנחנו אחת החברות - - -

אמנון דותן: החברה היחידה בעולם.

חמי גינזברג: החברה היחידה בעולם של מפעל מלט, שזכה לפרס המילניום לאיכות הסביבה של האו"ם – לא נותנים פרסים כאלה סתם – ומה אנחנו עושים בנושא איכות הסביבה.

חמי גינזברג: אז קודם כל, וגם דרך כל מה שהצגנו לוועדה המקומית של בית שמש, אנחנו מקבלים אלינו ומאמצים דירקטיבות ותקנים אירופאים מחמירים מאד, יש לנו שקיפות מלאה – יש לנו דו"ח תאגידי –GRI – אנחנו מוציאים אחת לשנה, יש לי אותו גם פה ואשמח למסור אותו למי שאחר כך יהיה מעוניין – אנחנו מפרסמים נתוני פליטות באינטרנט, אפשר להיכנס ולראות את זה, אנחנו מקיימים מפגשים מעת לעת עם הקהילה - - -

דב חנין: אדוני, אני אעצור אותך כאן.

דב חנין: מתי התקיים, למשל, המפגש עם תושבי אזור בית שמש, מסביב לבית שמש?

דב חנין: המפגש האחרון?

חמי גינזברג: אנחנו עוסקים בפעילות קבועה עם הקהילה בבית שמש, כל שבוע מגיעה אלינו כיתה מבית ספר, מכל המגזרים בעיר, מכל בתי הספר.

חמי גינזברג: אנחנו עוסקים בהדרכה ומסבירים להם על התעשייה ומפעילים אתם מספר סדנאות באיכות סביבה.

חמי גינזברג: אנחנו הזמנו - - -

דב חנין: זה עם בתי הספר באזור.

דב חנין: אני לא מפחית בחשיבות, אבל כשאני מדבר על מפגשים או כשאני קורא "מפגשים עיתיים עם הקהילה", אני מניח שזה עם הפעילים, אם האנשים שמעורבים, שיש להם אולי דאגות, שאלות.

חמי גינזברג: הוזמנו למפעל והיו הרבה פעמים במפעל ביקורים של עיתונאים למיניהם, של תושבים באזור שבאו וישבו אצלי במשרד והסברנו להם, עשינו מפגש עם תושבי נוחם.

חמי גינזברג: הזמנו את כל הוועד של נוחם ותושבים שהצטרפו, עשינו אצלנו מפגש במפעל שכלל סיור נוחם – זה היישוב השכן לנו.

חמי גינזברג: בית שמש מצד אחד ונוחם מהצד השני – כל אחד רשאי – בעוד שבועיים יש מפגש, הזמנו את מר ונונו ונציגים נוספים למפעל ברמלה, שיבואו לראות מפעל שכבר עובד ומתקדם, עם הטכנולוגיה המתקדמת, אנחנו מקיימים מפגשים במרכז המבקרים ברמלה עם כל התושבים שבאזור, אחת למספר חודשים, אנחנו עושים הרבה פעילויות חברתיות.

חמי גינזברג: אין אחד – אם מר ונונו יגיד לי שפעם אחת הוא ביקש ממני לבוא לבקר במפעל ולא נעתרתי, אני מוכן לשמוע את זה.

חמי גינזברג: אין דבר כזה אצלנו.

חמי גינזברג: המפעל פתוח, מתי שרוצים יכולים לבוא – נמצא פה גם מר אבי ברכה מהמשרד להגנת הסביבה המקומי – תמיד יכולים לבוא ולהיכנס, מתי שרוצים.

חמי גינזברג: - - -

אלי ונונו: רק הערת ביניים.

אלי ונונו: כשאני הייתי ממונה על איכות הסביבה - - -

חמי גינזברג: אני הקשבתי למר ונונו, אז אני לא חושב שצריכות להיות הערות ביניים.

דב חנין: לא, תן לאדון לסיים.

דב חנין: אם יהיו הערות, נעשה סבב הערות.

חמי גינזברג: בדיוק, תהיה סבלני.

חמי גינזברג: תהיה סבלני.

דב חנין: בבקשה, אדוני.

דב חנין: כן.

חמי גינזברג: משנת 1995 השקענו למעלה מ-120 מיליון דולר במתקנים ובציוד לשמירה על איכות הסביבה, ואני לא מבין כיצד חברה שבאה להשקיע סדר גודל של 300 מיליון דולר, מתייחסים אליה בכזה זלזול ודוחים אותה.

חמי גינזברג: כי אני, בתור האיש המקצועי בחברה, לא יכול לבוא לבעלים שלי, ולהגיד להם: בואו נשים 300 מיליון דולר, בלי שאני בטוח לא ב-100% אלא ביותר, שבעוד חמש שנים, בעוד עשר שנים, לא יקום מישהו ויגיד: צריך לסגור את המפעל, כי לא עמדנו בתקנים של המשרד להגנת הסביבה.

חמי גינזברג: זה פשוט לא הגיוני.

חמי גינזברג: אנחנו לא מדברים פה על השקעה קטנה, אנחנו מדברים פה על 300 מיליון דולר.

חמי גינזברג: וכפי שאמרתי, כל הדברים האלה בעצם מסכמים את נשר כאחת מהחברות המובילות בעולם באמות מידה סביבתיות.

חמי גינזברג: יש לנו Best practice , אנחנו משווים את עצמנו למדינות אחרות, למפעלים אחרים.

חמי גינזברג: יש לנו גם חברה בשם CRH, שהם חלק מהבעלים שלנו, שדרכה אנחנו יכולים להשוות את עצמנו למפעלים אירופאים אחרים.

חמי גינזברג: מה עשינו בבית שמש, ואני גם אכנס, ברשותכם, לסוגיות שמר ונונו העלה.

דב חנין: רק אדוני צריך לחתור לקראת סיום.

חמי גינזברג: בסדר.

דב חנין: תמצת את הכל לעוד שלוש דקות.

חמי גינזברג: מתומצת.

חמי גינזברג: בכוונת החברה לשדרג את המפעל על פי טכנולוגיות סביבתיות מתקדמות ביותר בעולם, והוכן תסקיר השפעה על הסביבה הכולל סקר סיכונים בריאותי.

חמי גינזברג: עכשיו – הלוא זה ברור, שכל פעילות שנעשה במפעל – אם זה שדרוג, אם זו הרחבה – לא משנה מה נעשה, כל פעילות שנעשה, כמו שהיה ברמלה, כמו שבחיפה, כמו שאצלנו, בהר-טוב – הכל יהיה בתיאום מלא ובשקיפות מלאה ותחת הנחיות הגורמים המקצועיים.

חמי גינזברג: לא יעלה על הדעת שאנחנו נעשה משהו בלי שהגורמים המקצועיים ייתנו לנו אישור לדבר הזה.

חמי גינזברג: וזה, אני מבקש שיהיה ברור לכולם.

חמי גינזברג: גמרתי עם המצגת, אבל ברשותך, אני רוצה מספר מילים למר ונונו:

חמי גינזברג: הגשנו את הבקשה לשדרוג המפעל ולהקמת מפעל מודרני יותר.

חמי גינזברג: הוטעינו על ידי הוועדה המקומית, ואני לא חושב שזה בכלל המקום לפתוח את הנושא, היות שכל הנושא של התב"ע נידון עכשיו ב- הגשנו ועדת ערר, הכל הולך לוועדה המחוזית ויידון בוועדות שצריך.

חמי גינזברג: ומה שהוועדה תחליט – יהיה.

חמי גינזברג: ברור שלא נקים מפעל אם לא ייתנו לנו, כך שאני לא חושב שבכלל צריך עכשיו להתנצח פה אם יש תב"ע או אין תב"ע.

חמי גינזברג: ברור שיש חילוקי דעות, ברור שאנחנו חושבים אחרת, יש גורמים מקצועיים במדינה שמתעסקים עם זה, ניתן להם לעבוד.

חמי גינזברג: אנחנו באמצע התהליך.

חמי גינזברג: הגשנו ועדת ערר, ועדת הערר העבירה אותנו לוועדה המחוזית, חבל שמר ונונו מצטט שורה אחת מתוך 70 סעיפים בוועדת הערר, כי 40 אחרים היו, בערך, על זה כיצד הוועדה המקומית הטעתה אותנו, הוליכה אותנו שולל וגרמה לנו נזקים.

דב חנין: בשורה האחרונה ועדת הערר דחתה את הערר שלכם.

חמי גינזברג: לא.

חמי גינזברג: בשורה האחרונה ועדת הערר אמרה שהיא לא רואה סיבה שלא נגיש בקשה להקמת מפעל, כאשר היא אמרה: צריך לעדכן את התב"ע.

חמי גינזברג: צריך לפנות ולעשות תב"ע.

חמי גינזברג: בסדר גמור.

חמי גינזברג: אין שום בעיה עם זה.

דב חנין: אני קורא את הסיכום: לאור האמור לעיל, אנו דוחים את הערר ומסרבים לבקשה להיתר.

דב חנין: למען הסר ספק, העוררת רשאית לערוך תכנון מפורט למקרקעין במסגרת תוכנית - - -

אמנון דותן: וזה מה שהיא עושה.

אמנון דותן: זה בדיוק מה שהיא עושה.

חמי גינזברג: יפה, וזה מה שאנחנו עושים.

חמי גינזברג: אבל, אדוני, אם יש לך את כל זה, אז הוא כותב גם לפני זה, שהוא חולק על דעתם של אדם, טבע ודין, ונשר כן רשאית להגיש בקשה להקמת מפעל.

חמי גינזברג: זה כמה סעיפים לפני זה, לפני הסיכום.

חמי גינזברג: אז נושא התב"ע, אני חושב שהוא יידון, ומה שיוחלט – יוחלט.

חמי גינזברג: אנחנו נקבל את זה.

חמי גינזברג: לגבי תפוקות – המפעל עבד בימים הטובים שלו יותר, על סדר גודל של 2400 טון.

חמי גינזברג: אני לא יודע מאיפה הביאו פה 1800, פה התחילו להיות לי כבר מנהלי ייצור עוד מעט, וכל הדברים האלה.

חמי גינזברג: הוא יודע לעבוד גם על 2400, הוא יודע גם לעבוד על 1800.

חמי גינזברג: אל תחפש לי נייר שכתוב עליו: 1800.

אלי ונונו: אתם כתבתם.

חמי גינזברג: אז אני אכתוב לך גם – ותבוא, ותראה שאני יודע גם 2400.

קריאה: זה מסמך שלכם.

קריאה: אני אתן לך מסמך שלך.

חמי גינזברג: בסדר.

חמי גינזברג: עכשיו, ה-5000 טון – את התסקיר הסביבתי ואת סקר הסיכונים הבריאותי, עשינו על מפעל בתפוקה של 5000 טון, והתוצאות היו שאין בעיה.

חמי גינזברג: כך שבטוח על 4000 טון גם לא תהיה בעיה.

חמי גינזברג: אני עוד לא יודע היום איזה מפעל בדיוק יהיה, באיזה סדר גודל – עשינו את התסקיר על תפוקה גבוהה יותר, כדי לראות עד איפה אנחנו יכולים להגיע, שמא אנחנו חורגים.

חמי גינזברג: ואם ב-5000 לא חרגתי, אז אני בכלל לא מודאג גם מ-4000 או מ-3500.

דב חנין: אוקי, תודה רבה, אדוני.

חמי גינזברג: יש לי עוד מספר שורות קצרות, ברשותך.

חמי גינזברג: אנחנו לא חברת נדל"ן, ואני רוצה שיידעו את זה.

חמי גינזברג: יש אולי לכלל חברות נדל"ן, אנחנו לא חברת נדל"ן.

חמי גינזברג: אנחנו חברה יצרנית, והמפעל יספק עבודה בזמן ההקמה לקרוב לאלף עובדים – בזמן ההקמה – ולאחר מכן למאות עובדים, ואם נסתכל על המעגלים הרחבים שבית שמש יכולה להפיק מזה – הלוא אלה לא רק העובדים שיבואו למפעל, אלא זה כל התעשייה מסביב, של פיתוח, של מתקנים, של שירותים, של כל הדברים האלה – אני בהחלט חושב שעירייה כמו בית שמש לא יכולה לפספס הזדמנות כזאת ולהגיד: לא חשובים לנו מקומות העבודה.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: מר אמנון דותן, יושב ראש נשר.

דב חנין: אדוני רוצה להוסיף משהו?

אמנון דותן: אולי מר שגב?

דב חנין: אני רוצה לתת את עמדת המפעל להיות מוצגת באופן שלם, ואחר כך נעבור הלאה.

דב חנין: גם מר שגב ידבר.

דב חנין: אם יש לאדוני מה להוסיף, הוא לא חייב.

אמנון דותן: בוודאי, בוודאי.

אמנון דותן: אז ראשית תודה על רשות הדיבור.

אמנון דותן: אני רוצה לפתוח ולומר שהבריאות של תושבי בית שמש חשובה גם לנו.

אמנון דותן: אנחנו מעסיקים עשרות עובדים במישרין ועשרות עובדים בעקיפין, ומפעל בית שמש – מפעל הר-טוב – הוקם עוד לפני קום המדינה.

אמנון דותן: הוא הוקם עוד לפני שתוכננה הקמת העיר בית שמש.

אמנון דותן: אנחנו קשורים עם עשרות גמלאים, ובריאותם גם כן חשובה לנו, אז הבריאות של התושבים חשובה גם לנו.

אמנון דותן: המפעל הזה הוא חיוני, והפעילות שלו היא אינטרס לאומי.

אמנון דותן: יש לנו, במדינת ישראל, חברת נשר אחת שפועלת מ-1925, וכיסתה את מדינת ישראל בשלמת בטון ומלט.

אמנון דותן: כמעט כל התצרוכת לבניית מדינת ישראל סופקה על ידי חברת נשר.

אמנון דותן: כפי שנאמר – ואנחנו מאד גאים בכך – החברה היחידה בעולם שזכתה בפרס המילניום על עמידה בתקנים הכי מחמירים של איכות הסביבה זאת חברת נשר.

אמנון דותן: שום חברה אחרת בעולם לא זכתה בפרס הזה.

אמנון דותן: עוד לפני שהדיון הזה נקבע, זימנתי למפגש עם ועד הפעולה של בית שמש ומטה יהודה, עם מר ונונו ונציגי העירייה, ובשלושה במרץ אני אשמח לארח אתכם – אני.

אמנון דותן: אשמח לארח אתכם.

אמנון דותן: אני שמח להכיר אותך, אני שמעתי עליך רבות וטובות ואני אשמח לארח אותך במפעל רמלה, ואני בטוח שבסיום הסיור ברמלה תנוח דעתך, כנציג אותנטי של התושבים, בנושא הזה.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אדוני, מנכ"ל התאחדות התעשיינים, מר שגב, אתה רוצה להוסיף משהו, מהזווית שלכם?

יהודה שגב: כן.

יהודה שגב: אני רוצה לומר מזווית הראיה של התעשייה בישראל, שאנחנו ממש לא רוצים להתנצל על זה שאנחנו רוצים להקים מפעל.

יהודה שגב: אנחנו נקים מפעל רק בהתאם לחוק, ורק בהתאם להיתרים ולרשויות השונות – ויש ברוך השם 22 רשויות שאנחנו נדרשים לקבל מהן אישורים – ורק אחרי שיושלם כל התהליך, אני מניח שאנחנו נקים את המפעל.

יהודה שגב: להציג את נשר כגוף מזהם – אז תרשה לי רק להציג את הצד השני של המטבע:

יהודה שגב: נשר היא אחת מעשרת התעשיות שהשקיעה את הסכומים הגבוהים ביותר, רק בתחומי איכות הסביבה.

יהודה שגב: והנקודה האחרונה החשובה ביותר: נשר משקיעה בחינוך, ובנושא איכות הסביבה והסברה באיכות הסביבה, הן במסגרת התאחדות התעשיינים – עמותה שנקראת "תעשיידע", שעוסקת בעניין, שאני מזמין את כבודו לבקר בה, לראות גם מה עושים בתחום של קידום איכות הסביבה ולא רק נגד איכות הסביבה, ועוסקת רבות מאד בתחום של איך, בסופו של דבר, לעשות את החיים של כולנו יותר איכותיים.

יהודה שגב: אנחנו גם אזרחי מדינת ישראל ואנחנו לא מתנצלים על כך.

דב חנין: תודה רבה, אדוני.

דב חנין: מר אלכס וינרב, סגן ראש עיריית מודיעין, בבקשה.

אלכס וינרב: תודה.

אלכס וינרב: אני בא לסייע לשכנים שלי בדרום, אני אחראי על הבריאות של 100,000 תושבים ועל הבריאות שלהם.

אלכס וינרב: הבוקר דנו בנושא אנטנות סלולריות, ואנחנו היום, עכשיו פה, בנושא של פוטנציאל זיהום עתידי.

אלכס וינרב: אני חייב להסכים שהמפעל עומד בכל התקנים ועטור פרסים וזה נפלא, אני רוצה לדאוג שאכן ככה יהיה בעתיד.

אלכס וינרב: חשובה התעשייה, חשוב ה-RDF, שעוד דקה אני אסביר מה זה בדיוק, אבל עוד יותר חשוב לשמור על בריאות התושבים, והבריאות הנפשית זה שהם יהיו שותפים לתהליך.

אלכס וינרב: שקיפות זה – כשאני מבקש להגיע למפעל אני מתקבל בברכה, אבל רק למרכז המבקרים.

אלכס וינרב: אני לא נכנס פנימה ואני לא מסוגל לקבל מידע מה באמת יש שמה.

אלכס וינרב: אני לא מבקש סודות מקצועיים, אני רוצה לדעת מה יש, כדי להעביר לתושבים שלי מה למדתי.

אלכס וינרב: אני מבין שבמפעל הזה בהר-טוב עכשיו עסקינן, אבל אני ביום חמישי שעבר למדתי בכנס פסולת שבו השתתפתי בחירייה שה-RDF, שזו שריפת שאריות הפסולת שלא ניתנות למחזור – זו לא הפסולת הטובה, ניירות או חומר אורגני, זה כל ה"ג'יפה" שנשאר בסוף במפעל בחירייה בתחנת המעבר, שאין לנו מושג, באמת, מה יש בתוכו והוא לא ניתן למחזור, הוא מוחזר תוך זיהום אוויר בכבישים וכולי, למפעל נשר ברמלה, והיום למדתי, גם כן, שבהר-טוב.

אלכס וינרב: אני ביקשתי אז – הופיע בפנינו ד"ר עזריאל פילרסדורף, הוא מנהל איכות הסביבה שלכם, נכון?

חמי גינזברג: הוא יצא, הוא נמצא בחו"ל.

אלכס וינרב: אוקי, אז אני פגשתי אותו וניהלנו דו-שיח מאד מתורבת, ניסיתי להבין, קודם כל, למה אנחנו לא מקבלים את המידע.

אלכס וינרב: לא בית שמש, לא מודיעין ולא רמלה-לוד.

אלכס וינרב: מה באמת קורה שם?

אלכס וינרב: יכול להיות שהכל בסדר, אז תספרו לנו.

אלכס וינרב: שתפו אותנו.

אלכס וינרב: אני אוריד את מפלס הפחד של התושבים שלי בזה שהם ייקראו ויידעו.

אלכס וינרב: זה שילדים באים למרכז מבקרים לא עוזר לי.

אלכס וינרב: זה נחמד, אבל אני רוצה שהמדענים מטעמי, מטעם משרד הבריאות – משרד הבריאות, דרך אגב, לא מאפשר מים אפורים.

אלכס וינרב: אז תחשוב מה הוא יגיד כשהוא יגיע למפעל.

אלכס וינרב: אם הוא ייתן נקודת זכות, אז אני בסדר.

אלכס וינרב: אני רוצה משרד להגנת הסביבה, שייתן לי הממונה על זיהום אוויר, whatever, אישור שהוא כתב.

אלכס וינרב: מה אני?

אלכס וינרב: איש פשוט, שלא מבין בזה.

אלכס וינרב: אני רוצה את כל המידע הזה להעביר לתושבים, אז יהיה מפלס של אפס פחד.

אלכס וינרב: גם לכם זה טוב וגם לנו זה טוב.

אלכס וינרב: RDF זה באמת שריפת הפסולת הבלתי מזוהה שנשארה בסוף, וזה נפלא, כאיש סביבה, שבמקום להטמין אותו, נשרוף אותו בכזאת עוצמה שלא יישאר ממנו כלום.

אלכס וינרב: זה בסדר גמור.

אלכס וינרב: אבל, אני רוצה להסביר: הר-טוב – הסברת קודם, אדוני – הוא עוד לפני הקמת בית שמש, גם חירייה היתה טרם הקמת תל אביב, אבל לימים כשההר הגיע לכאלה גבהים וסיכן את הבריאות של הסובבים ואת המטוסים, החליטו להפסיק.

אלכס וינרב: גם הר-טוב.

אלכס וינרב: אם היום יש בית שמש וזה קרוב מידי, וזה מזהם 21 שנה – די.

אלכס וינרב: אפשר להקים אותו בנגב או בגליל.

אלכס וינרב: בוא נפריח, בוא נקדם את החזון של בן גוריון.

אלכס וינרב: אותו דבר עם ה-RDF.

אלכס וינרב: זה תהליך מעולה.

אלכס וינרב: אני מציע להעביר או להקים – אתם יודעים מה?

אלכס וינרב: למה לא תשרפו בערבות חדרה או בערבות אשקלון.

אלכס וינרב: גם שמה צריכים דלק פוסילי ובוא נשתמש ב-RDF שמה.

אלכס וינרב: או שתקימו מפעל לשריפת הפסולת לאנרגיה בדרום, ליד מצרים, או בכל מיני מקומות שאין שם, ב-50 שנה הקרובות, תכנון אורבני.

אלכס וינרב: שאנשים לא יגורו שמה.

אלכס וינרב: אני חושב שזה יכול להיות פתרון יותר טוב.

אלכס וינרב: אני שאלתי את ד"ר פילרסדורף האם תהיה שם שריפת צמיגים.

אלכס וינרב: אז הוא הסביר לי: כרגע לא, יכול להיות בעתיד, אבל דע לך, אלכס, שב-2000 מעלות צלסיוס אפילו המתכת מתאדה.

אלכס וינרב: אמרתי: ולאן זה הולך?

אלכס וינרב: אומר: זה עובד על פילטרים כאלה – השקענו מיליונים – ששום דבר לא יוצא החוצה.

אלכס וינרב: אמרתי: אוקי, אני אהיה הגון אתך.

אלכס וינרב: הבוקר, בדרך לחירייה, למפגש פסולת, עברתי דרך המפעל, אני רוצה לצלם, להביא לך תמונה חיה.

אלכס וינרב: ואכן, יצא עשן אפור.

אלכס וינרב: אז הוא אומר לי: אוה, לפעמים יש תקלות.

אלכס וינרב: קטנות, אבל תקלות.

אלכס וינרב: אמרתי: גם צ'רנוביל זו תקלה קטנה, ואני יכול למנות לך עוד הרבה.

אלכס וינרב: אני לא רוצה תקלות.

אלכס וינרב: אני רוצה לדאוג שאני קם בבוקר עם ילדיי, וחבריי מבית שמש, שאנחנו ננשום אוויר הרים צלול כיין.

אלכס וינרב: למי שלא יודע, בדוח של משרד הבריאות שאני מקבל כל חודש למשרד שלי, של ד"ר רות ברנט שיש לה תחנות ניטור כאלה ברחבי הארץ, אצלי בעיר יש שלוש - - -

קריאה: המשרד להגנת הסביבה.

אלכס וינרב: המשרד להגנת הסביבה – אני מסתכל, ואני מככב יחד אתכם, בית שמש, במקום הכי גרוע לחלקיקים בלתי נשלטים, יחד עם קריית טבעון.

אלכס וינרב: אנחנו מקבלים את כל האובך שעל גוש תל אביב-חיפה עם הרוח המערבית.

אלכס וינרב: זה נוחת בבית שמש ומודיעין.

אלכס וינרב: יש לנו כבר מנה גדושה של זיהום.

אלכס וינרב: אני לא אומר שאתם עושים עוד זיהום, אבל אם ה-RDF הזה יהיה ויהיו תקלות בלתי צפויות וצמיגים וזה – אנחנו כבר לא נוכל לנשום.

אלכס וינרב: האם זו המטרה שלכם?

אלכס וינרב: אני חושב שלא.

חמי גינזברג: אם תהיה לי הזדמנות לענות, אני אגיד לך מה המטרה.

אלכס וינרב: דקה אחת.

אלכס וינרב: ולכן אני מציע – שוב, אני לא בא לבקר את עצם זה - - - ותהליך המלט הוא גם חשוב.

אלכס וינרב: אבל היות שהארץ גדלה, ואותו מפעל נשאר במרכז אזור מגורים, ולא תוכלו להזיז את המפעל, לדעתי אולי כדאי לשקול – הקרקע שווה הרבה.

אלכס וינרב: אולי כדאי לעבור, אבל זה שיקול שלכם.

אלכס וינרב: לא להוסיף לנו עוד זיהום שאנחנו לא יודעים עליו בזה שאת ה-RDF תשרפו במקומות אחרים, כמו שאמרתי, או בחברת החשמל או במקומות אחרים.

אלכס וינרב: וכדי להרגיע את כולנו אם אתם באמת צודקים, תזמינו לא רק קבוצות פעילות של תושבים, אלא ראש עיריית בית שמש, רמלה, לוד, מודיעין, שוהם, שאנחנו סובלים, את נציגי הציבור שלהן, את קבוצות התושבים, ובעיקר את נציגי משרד הבריאות, המשרד להגנת הסביבה וכולי, עם מדענים בלתי תלויים שנממן, כמו בסלולרי, נממן.

אלכס וינרב: לא אתם.

אלכס וינרב: שלא נגיד שאתם השפעתם.

אלכס וינרב: אנחנו נממן.

אלכס וינרב: מדענים בלתי קשורים, מהארץ ומחו"ל, ובסוף התהליך הזה, כשנדע מה קורה ונקבל את כל הדוחות, נישן בשקט, או שלא.

דב חנין: תודה רבה, אדוני.

דב חנין: עמדת עיריית בית שמש, מר דירנפלד, בבקשה, אדוני.

מרדכי דירנפלד: תודה רבה.

מרדכי דירנפלד: אני רוצה לומר שלנשר, שמדברים על הפחד של הציבור, שמביאים פעילויות, סיורים.

מרדכי דירנפלד: גם מה שאתה אמרת: חברי מועצת עיר, נציגים – זה לא עוזר, זה לא מוריד את הפחד, אנחנו לא מבינים בסיור, כשרואים מפעל יפה ומתפקד, ועובדים – זה לא עוזר.

מרדכי דירנפלד: הדברים צריכים להיות מקצועיים.

מרדכי דירנפלד: ובוועדת הערר שהיתה, אכן התברר שהציבור צודק.

מרדכי דירנפלד: הגישו היתר בניה פשוט, תמים, וזה ירד מסדר היום.

מרדכי דירנפלד: אין תב"ע.

מרדכי דירנפלד: כזה סיפור של ועדת ערר גורם לציבור לא לרצות לשמוע כלום.

מרדכי דירנפלד: הוא כבר לא מאמין.

מרדכי דירנפלד: אם זה הגיע לוועדה מקומית והתגלגל, ועשו תסקיר, שיושב ראש ועדת ערר אמר שהתסקיר הזה הוא לא מתאים בשביל תב"ע מחוזית, איך אפשר לבוא לציבור, להסביר לו שבודקים באופן מקצועי, כשוועדת הערר פסלה את זה מכל וכל?

מרדכי דירנפלד: לכן, נשר כן צריכה להבין את פחד הציבור, ולהתחיל מא"ב אם חושבים בכלל על שריפת פסולת וצמיגים.

מרדכי דירנפלד: זה, כהקדמה.

מרדכי דירנפלד: כרגע, מבחינת עיריית בית שמש, אין אפשרות בכלל לדון בתיק הזה, כיוון שאין תב"ע, תוכניות המתאר בבדיקה, כנראה בכלל לא מאפשרות – זה אזור בעל רגישות נופית – להקים מפעל בסדר גודל מזהם כזה וארובה של 150 מטר, זה לא מתאים לנוף, וכרגע העירייה לא יכולה לטפל בזה.

מרדכי דירנפלד: אבל העמדה של העירייה היא, שכל ספק בבריאות הציבור – אפילו שזה רק ספק.

מרדכי דירנפלד: זה לא בטוח.

מרדכי דירנפלד: יכול להיות שתהיה מחלת סרטן, חס וחלילה – נפסוק לחומרה.

מרדכי דירנפלד: בבריאות הציבור, זה פיקוח נפש, דבר ראשון נשלול.

מרדכי דירנפלד: ולאחר שיהיה ב-100%, בדיוק 100%, שאין שום בעיה וזה בסדר, אז יהיה אפשר, אולי, לאפשר לכזה דבר לקרות.

מרדכי דירנפלד: תודה רבה.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: מר חברוני, נציג מושב נחם.

דב חנין: בבקשה, אדוני.

איתן חברוני: תודה על רשות הדיבור.

איתן חברוני: אני גר בנחם כבר 40 שנה, וסובל יום יום את המפגעים הנוראיים של מחצבות נשר הר-טוב, מפעל נשר עצמו, ולא משנה איזה מצגות יראו לי פה, אני חי שם וגר שם, 400 מטר מול הארובה שלכם, 250 מטר מול המחצבות, שלא שופכים שמה מים כל פעם שעוברות משאיות, וזו פשוט זוועה לחיות שם.

איתן חברוני: לפני שבוע פרצה שריפה במפעל אבקו, שהוא קרוב אליכם, וכולנו הרחנו ריח נוראי - קרוב לאסונות כאלה ואחרים שנמנעו – במקרה נודע לי, כבדרך אגב, שזה מהמפעל.

חמי גינזברג: מאיזה מפעל?

איתן חברוני: מפעל אבקו.

קריאה: מה זה שייך אלינו?

אמנון דותן: זה לא שייך אלינו.

איתן חברוני: אני לא הפרעתי לכם, אל תפריעו לי, תודה.

חמי גינזברג: אבל בוא לא נהיה סתם - - -

איתן חברוני: שנייה, תן לי להמשיך לדבר, ואז תבין לאן אני חותר.

איתן חברוני: האזור שלנו רווי במפגעים סביבתיים.

איתן חברוני: גם המפעל שלכם, שאתם מייפים אותו, שאילולא היה שמה חיינו הסביבתיים היו נחותים יותר, וגם במחצבות שפוגעות בנו יום יום.

איתן חברוני: אנחנו לא מוכנים להמשיך לחיות בסיטואציה כזאת.

איתן חברוני: יש את הפעילות הקהילתית שאתם, כביכול, מציירים שאתם עושים.

איתן חברוני: לא מספיק לקנות רוגלך ומיץ אשכוליות לילידי מושב נחם ולילידי רחוב רמב"ם בבית שמש.

איתן חברוני: זו לא שותפות ושקיפות ופעילות מלאה עם התושבים.

איתן חברוני: כמו שהציע סגן ראש עיריית מודיעין זה מה שנקרא שקיפות מלאה.

איתן חברוני: לא ערבו אותנו בכל התהליכים של הפיקוח והאכיפה שבחלק מהמקרים – בעיקר כלפי המחצבה – אין את זה.

איתן חברוני: שמענו לאחרונה שהמאבק של מסילת ציון אמנם הצליח במחצבת בית מאיר, אבל כל השפוכת של נחל יתלה הולכים להעביר אלינו, למחצבות שפיר ולמחצבות הר-טוב.

איתן חברוני: אלו דברים ש-אנחנו לא יכולים לחשוב איך אפשר לשתוק לנוכח המציאות שהולכים לצייר לנו.

איתן חברוני: אנחנו מבקשים לקדם שיתוף פעולה ושקיפות מלאה יחד עם מפעל נשר ומחצבות הר-טוב, נציגים של פורום סביבתי, פורום שמש-יהודה שייפגשו באופן קבוע יחד עם נציגי המפעל, לדאוג שיהיו מצלמות ניטור על המחצבות ועל דרכי העפר שכל פעם מכסות אותנו בענני אבק, לנסות למצוא פתרונות לכל הבעיות שאנחנו מנסים להיאבק בהן בשנים האחרונות.

איתן חברוני: באמת, קשה לראות איך בעצם, מי שיש לו את היכולת הפיננסית מצליח לצייר מפגע סביבתי-בריאותי כזה, בתושבים שהם חסרי אמצעים וחסרי יכולת להגן על עצמם בצורה מספקת.

איתן חברוני: אנחנו גם מבקשים לממן סקר בריאות סביבתי אזורי, שיבחן את כל המפגעים האלו ויהיה בלתי תלוי, ויתקיים אחת לשנה או שנתיים.

איתן חברוני: תודה.

דב חנין: תודה רבה אדוני.

דב חנין: בעניין המחצבה, אני רוצה לאפשר למר וירצבורגר, איש משרד התשתיות, להסביר לנו קצת מה קורה במחצבה.

יוסי וירצבורגר: טוב.

יוסי וירצבורגר: דבר אחד אני לא אדבר עליו, על דלקים, שריפות, כי אני לא מבין בזה כלום.

יוסי וירצבורגר: לגבי שיקום המחצבות – במחצבה של המהפך, אלה לא המחצבות של – יש שם שלוש מחצבות, שתיים בגדה הדרומית של נחל שורק, אחת בגדה הצפונית.

יוסי וירצבורגר: ההתנגדות – שלא התקבלה – של שמש-יהודה, היתה לגבי מחצבת המהפך, של חברת המהפך.

יוסי וירצבורגר: בתוך המחצבה הזאת יש את בורות אבשלום הישנים שמתחת למערת הנטיפים.

יוסי וירצבורגר: את הבורות האלה המשרד להגנת הסביבה רצה למלא במחזור פסולת בניין – כמו שאנחנו יודעים, חסר במדינה, השירות ההידרולוגי לא מאשר את זה, ומה שמאשרים שם זה רק מילוי עפר אנרטי.

יוסי וירצבורגר: מילוי עפר אנרטי – יש שלושה גורמים שרצים לקראת קו הגמר מי ימלא את הבורות האלה – מדובר למלא את הבורות, ואז מגרש החניה של מערת הנטיפים יהיה בגובה הנכון, עם אפשרות של יותר נגישות, הורדת האספלט מלמעלה – כי כרגע הנטיפים נתקעים, כי האספלט תוקע אותם, ולא נוצרים נטיפים חדשים – זה או קו המים החמישי לירושלים, או הרחבת כביש 38, שכל הצד הזה של השולחן ירוויח מזה, או מסילת הרכבת לירושלים, נחל יתלה.

יוסי וירצבורגר: אנחנו לא קובעים.

יוסי וירצבורגר: מי שיתקדם הכי מהר ויעבוד מול מנהל מקרקעי ישראל, ימלא את בורות אבשלום.

יוסי וירצבורגר: זה הדבר הראשון של שיקום המחצבות.

יוסי וירצבורגר: דבר שני של שיקום מחצבות – בתוכנית שאושרה, ונכון, חלק מהתוכנית שאושרה זו הסדרת פצעים ישנים – המפקח על המכרות במתכונתו הנוכחית, בשנת 2004, גילה את החריגות ואני יכול להעיד, באופן אישי, שבורות קידוח שכבר עמדו להכניס בהם חומר נפץ וגילינו את זה יום לפני, נותרו ככה עד היום, שאושרה תוכנית ההרחבה.

יוסי וירצבורגר: ההרחבה מדברת על כך שהטרסות העליונות – כל הקיר, כל המחצבה פוצעת.

יוסי וירצבורגר: אבל מה שיותר פוצע, הטרסות העליונות, תוך שלוש שנים, בצד הדרומי והצפוני של המחצבה, צריכות להיות משוקמות ומשמה המחצבה תתחיל לעבוד מלמעלה למטה.

יוסי וירצבורגר: לגבי הרחבות מחצבות באופן כללי.

יוסי וירצבורגר: היום שוקדים על המדוכה עורכי תמ"א 14.

יוסי וירצבורגר: תמ"א 14 זו תוכנית מתאר ארצית למחצבות.

יוסי וירצבורגר: והוכח שלמדינה, מה לעשות, חוץ ממלט צריך גם אגרגטים ועוד דברים נוספים כדי לחיות בבתים יפים כאלה ולנסוע על כבישים.

יוסי וירצבורגר: המדיניות של עורכי תמ"א 14 – שזה מהחברה להגנת הטבע, המשרד להגנת הסביבה, רשות הטבע והגנים, משרד התשתיות, מנהל מקרקעי ישראל, משרד הפנים – זה להרחיב פצעים קיימים.

יוסי וירצבורגר: יש אנשים שקוראים לזה מחצבות, בוא נקרא לזה פצעים.

יוסי וירצבורגר: להרחיב פצעים קיימים ולא לפתוח פצעים חדשים.

יוסי וירצבורגר: עכשיו, איפה אנחנו נכנסים פה?

יוסי וירצבורגר: המחצבות בהר-טוב מחולקות לשתיים.

יוסי וירצבורגר: אל"ף, אגרגט ל"בטונים", שזה המהפך, והדבר השני זו מחצבת דיר אל ערק והר חרוז, של חברת נשר לייצור מלט.

יוסי וירצבורגר: המפעל הגדול של נשר, שמצוי ברמלה, אין לו עוד הרבה עתודות.

יוסי וירצבורגר: יש לו עוד שמונה-תשע שנים, ונגמרות העתודות.

יוסי וירצבורגר: באה חברת נשר, אומרת: אנחנו צריכים עוד עתודות מחצבה בצד הצפוני של כביש מספר אחד.

יוסי וירצבורגר: הוועדה, ביחד עם מתכנן מחוז מרכז, שזה השטח שלו, וועדת העורכים עם כלכלנים וכדומה, רוצה – זה שיידעו פה, בשולחן הזה – שחברת נשר תגביר את הייצור בהר-טוב, כדי שהמפעל ברמלה יחיה יותר שנים.

יוסי וירצבורגר: זו המדיניות של ועדת העורכים, שזה יגיע מתישהו פה לממשלה.

יוסי וירצבורגר: עכשיו, אומרים לנו פה: את חירייה סגרנו, בוא נסגור את הר-טוב ונפתח אותו בגליל.

יוסי וירצבורגר: אני לא מכיר – אני יודע מה אומרים בגליל ובצפון – מן הסתם זה יגיע גם פה, לשולחן, מתישהו – על מפעל שהם צריכים לחדש בתמרה, של נשר – כבר לא מדובר על העיר נשר שנקראת על שם המפעל, אלא מזיזים את המפעל לתמרה – מן הסתם נגיע לפה עוד פעם.

יוסי וירצבורגר: אף אחד לא רוצה מחצבות, אף אחד לא רוצה מפעלי מלט, מה שאני מציע פה לוועדה: היתה תמ"א 27, תמ"א עלומה, לייצור – מה השם האמיתי, המקצועי שלה?

יוסי וירצבורגר: – לתכנון מפעלי המלט בארץ.

יוסי וירצבורגר: היא נגנזה היכן שהוא.

יוסי וירצבורגר: כמו שהצלחנו לסדר ועדת עורכים חדשה, שמשרד הפנים לקח על עצמו ויש ועדה ששוקדת על המדוכה, כדי לתכנן איך המחצבות ייראו עד שנת 2040, בואו נראה מה אנחנו רוצים ממפעלי המלט.

יוסי וירצבורגר: עכשיו, יגידו: באזור מצרים?

יוסי וירצבורגר: – יש גבעות כבודה.

יוסי וירצבורגר: אזורים יפהפיים.

יוסי וירצבורגר: אני לא יודע אם יש פה נציגים של החברה להגנת הטבע, או רשות הטבע והגנים.

יוסי וירצבורגר: רק נגיד את השם הזה, שרוצים להקים שם מפעל, יהרגו אותנו.

יוסי וירצבורגר: יהרגו את כל מי שיעז להזכיר הקמת מפעל בשטח פתוח, שזה סותר את כל מדיניות תמ"א 35, לצמידות דופן של תעשיות והכל.

יוסי וירצבורגר: אז אנחנו פה, איפוא שהוא, במילכוד.

יוסי וירצבורגר: זה מה שהיה לי להגיד.

דב חנין: תודה רבה, אדוני.

דב חנין: משה תושב נחם.

משה וג'ימה: האמת שקצת מעיק לי לשמוע דברים של חברי מהמושב שמדבר על נחם.

משה וג'ימה: אני קצת יותר מבוגר ממנו, אני יליד המושב, אני עובד בנשר כ-30 שנה, הוריי כבני 80, בריאים ושלמים, וכל הפנסיונרים שלנו רואים אותם - - -

דב חנין: עד 120.

משה וג'ימה: אין לנו שום בעיה.

משה וג'ימה: הבעיה שלנו היא אחת: שאני יושב כאן, ומציק לי, כעובד המפעל – שאני אולי פה יותר כנציג העובדים.

משה וג'ימה: אני לא בוועד, אבל נציג העובדים - יושב פה נציג העירייה שהוא חרדי, מן הסתם, לא רוצה שנעבוד בשבתות וחגים.

משה וג'ימה: לא בא לו.

משה וג'ימה: אוקי, זו השקפת העולם שלא, לא רוצה.

מרדכי דירנפלד: איך זה קשור?

דב חנין: זה לא הנושא, אדוני.

דב חנין: זה לא הנושא.

דב חנין: נציג העירייה הביע את עמדתו לגופו של עניין, אני מציע שגם אתה תתיחס לגופו של עניין.

מרדכי דירנפלד: - - - לנו להתעסק גם בדברים ציבוריים, ללא שבת.

משה וג'ימה: אוקי, אני חוזר בי.

משה וג'ימה: אני חוזר בי.

מרדכי דירנפלד: תודה רבה.

משה וג'ימה: יושב פה עוד נציג אחד שאין לו שום ידע בנושא מקצועי של איכות סביבה, בא לכאן לקדם את האינטרסים הפוליטיים שלו, ידידי מהמושב – כנ"ל - - -

דב חנין: אדוני, אדוני.

דב חנין: באמת, בוא – אם יש לאדוני מה לתרום לדיון, אני אשמח לאפשר לך - -

מרדכי דירנפלד: יושבים פה 20 איש.

דב חנין: אני לא מציע שאדוני ילך לכיוון הזה.

דב חנין: אני לא מציע שאדוני – אם לאדוני יש, באמת, מה לתרום לדיון לגופו של עניין, אני אשמח לשמוע.

דב חנין: אם לא – אני מודה לך.

משה וג'ימה: אז אני מצטער, אני מצטער.

דב חנין: תודה לך, אדוני.

דב חנין: אבל אני רשמתי בפניי.

דב חנין: בוודאי אתה, כעובד המפעל – לא, אני אומר את הדברים, הם דברים חשובים.

דב חנין: עובדי המפעל בוודאי יש להם עניין בנושא, וזה חשוב שקולכם יישמע.

דב חנין: בוודאי, בלי קשר לכל ויכוח אחד.

מתן גרפינקל: כבוד היושב ראש, אפשר שני משפטים?

דב חנין: שני משפטים.

דב חנין: בבקשה, אדוני.

מרדכי דירנפלד: רציתי לפנות למר דותן.

מרדכי דירנפלד: אתה אמרת שמפעל נשר הוקם לפני העיר בית שמש, וזה נכון.

מרדכי דירנפלד: ולכן, עד היום לא נשמעו כל כך טענות, כיוון שהעיר אכן התפתחה, והגיעה לקרבה כל כך – זה כל כך קרוב למפעל, ופה מתחילה המצוקה.

מרדכי דירנפלד: זה בנקודה הזאת.

מרדכי דירנפלד: הנקודה השנייה רציתי לומר – אמרת למר אלי ונונו שיישב אתך בסוף הדיון - - -

אמנון דותן: לא אמרתי שהזמנו אותו - - -

מרדכי דירנפלד: נכון, נכון.

אמנון דותן: ואת נציגי ועד הפעולה של מטה יהודה.

מרדכי דירנפלד: אני גם מוזמן לישיבה.

אמנון דותן: גם אתה, גם מנכ"ל העירייה.

מרדכי דירנפלד: נכון.

אמנון דותן: אני אארח אותם באופן אישי, ואני משוכנע שבתום הסיור העובדות שיתגלו - - -

דב חנין: בתום הסיור הם יבקשו לעבור לגור בתוך המפעל.

מרדכי דירנפלד: רציתי רק, מר דותן, לומר, שאמרת שבסוף הישיבה אתה משוכנע שהוא ישתכנע.

מרדכי דירנפלד: בדו-שיח, אני מקווה שאם אתה תשתכנע – שגם תהיה אפשרות כזאת, לא שתחשוב רק על אפשרות שאנחנו נשוכנע.

דב חנין: ודאי, ודאי, אדוני.

דב חנין: זה הבסיס של דו שיח אמיתי, ואני בטוח שאם יהיה דו שיח – ואני מאד שמח על זה שיש תוכנית כזאת – הוא יהיה משני הצדדים.

דב חנין: הוא צריך להיות משני הצדדים.

דב חנין: עו"ד מתן גורפינקל.

מתן גרפינקל: שלום, אני מעמותת אדם, טבע ודין.

מתן גרפינקל: קודם כל, אני רוצה להעמיד דברים על דיוקם, לגבי מה שנאמר במצגת של סמנכ"ל התפעול.

מתן גרפינקל: שריפה של פסולת – ואני מבין היטב את ההבדל בין שריפת פסולת ל-RDF, אבל שריפה של פסולת היא לא פתרון רצוי ככלל.

מתן גרפינקל: הפתרון הרצוי הוא, קודם כל, להפחית בכמות הפסולת שנוצרת, אחר כך למחזר אותה במידת האפשר, הפתרון של שריפה, למרות מה שאולי קורה במדינות אירופה, אפשר לשקול אותו אך ורק לגבי כל אותם סוגי פסולת שלא ניתן למחזר אותם ואין אפשרות לטפל בהם באופן מתקדם.

מתן גרפינקל: ולכן, צריך לשים את הדברים על השולחן ולדייק, ולהבין שלא מדובר בפתרון קסם, מדובר בפתרון שהוא פתרון משלים, לכל אותם סוגי פסולת שבאמת יש בעיה לטפל בהם באופן מתקדם.

מתן גרפינקל: זה דבר אחד.

מתן גרפינקל: עכשיו לגבי העניין שהתכנסנו לגביו כאן.

מתן גרפינקל: נכון להיום, נשר לא הציגה באופן מסודר שום אג'נדה, מסמך, חזון לגבי איך היא רואה את הטיפול שלה במתקן RDF, ולו מן הטעם הפשוט שהיא לא הגישה לשום מוסד תכנון כדין – וזה מה שנאמר בוועדת הערר, היא, כמובן, זכאית לעשות את זה, אין על זה שום ויכוח, אבל היא לא עשתה את זה.

מתן גרפינקל: הרבה פעמים נאמר כאן, כאילו, שנשר הגישה תסקיר השפעה על הסביבה.

מתן גרפינקל: ובכן, אני חייב לדייק: נשר לא הגישה תסקיר השפעה על הסביבה, הקלסר שמונח שמה, אם אני מזהה אותו נכון, הוא מסמך סביבתי שנעשה.

מתן גרפינקל: אלו שני מסמכים שונים בתכלית.

מתן גרפינקל: אחד הדברים העיקריים שבוחנים בתסקיר השפעה על הסביבה, שלא נעשה כאן, זה חלופות.

מתן גרפינקל: כלומר, אני כרגע לא קובע, אני לא יודע, אני לא - - -

חמי גינזברג: תקרא, תראה חלופות.

חמי גינזברג: תקרא את הכל.

מתן גרפינקל: שנייה, אבל את החלופות האלה לא בחנה ועדה מחוזית וקבעה האם מסקנות עורכי התסקיר – והמשרד לאיכות הסביבה לא העיר את הערותיו, האם החלופות האלה - - -

חמי גינזברג: למה לא?

מתן גרפינקל: כי זה לא נעשה.

חמי גינזברג: לא, כי לא רצו להגיש את זה ל-מקצועית, כדי לבדוק את זה.

חמי גינזברג: על זה הוויכוח.

מתן גרפינקל: אוקי.

מתן גרפינקל: השורה התחתונה - - -

קריאה: - - - את זה לוועדה המקומית.

חמי גינזברג: אבי ברכה הוא לא ועדה מקומית, אם אתה לא יודע, הוא הנציג המקומי של המשרד להגנת הסביבה.

קריאה: - - לוועדה מקומית.

קריאה: הוא לא קיבל את הסקר.

חמי גינזברג: מה לא קיבל את הסקר?

מתן גרפינקל: אדוני, השורה התחתונה היא ש-שוב, אני לא בא להאשים, אני מדבר על השורה התחתונה.

מתן גרפינקל: השורה התחתונה היא שלא נבדקו לפי הדין חלופות – שוב, אני לא קובע שהחלופה הזאת היא חלופה לא טובה.

מתן גרפינקל: אני לא יודע, אין לי את הכלים לקבוע, ואני לא רוצה להביע עמדה על דברים שאני לא יודע אותם, ופה בדיוק הבעיה: אני לא יודע.

מתן גרפינקל: אם אתם הייתם עושים את העבודה כמו שצריך ולגבי מה שנאמר פה עושים שיתוף ציבור אמיתי – לא עכשיו, בדקה ה-90, אחרי שכבר הכל נעשה, אלא עושים את זה מראש, אני בטוח שהיינו יודעים, היינו יודעים להגיד מה דעתנו ואם הפתרון הוא טוב, כפי שאתם מציגים אותו – ושוב, אני לא רוצה להגיד לכם מראש שלא – אז אני בטוח שגם הייתם זוכים לאוזן קשבת, גם כאן בוועדה, גם אצל התושבים.

מתן גרפינקל: אבל הדברים האלה לא נעשו, ואני חושב שזה מקרה קלאסי שבו שיתוף ציבור לקוי, לרבות אי עמידה דווקנית בחוקי התכנון והבנייה, מביא לתוצאה לא רצויה, לא מבחינה סביבתית של התושבים, וגם לא מבחינתכם, כי גם האינטרס שלכם הוא ברור, בסך הכל.

מתן גרפינקל: אז עמדתנו, לסיכום – אני אסכם בקצרה – היא, ששריפת פסולת, באופן כללי, היא דבר שצריך להתייחס אליו בזהירות, בצורה, באמת, לא מעבר לנדרש, ונכון לעכשיו אין את לנו, כארגון סביבתי, את המידע שיכול ללמד אותנו שאין עם זה בעיה.

מתן גרפינקל: אולי בעתיד זה ישתנה, אני לא יודע.

מתן גרפינקל: וצריך להתכנס שוב כאשר כל המידע יונח בפנינו, בפני מוסדות התכנון ובפני, כמובן, הציבור.

מתן גרפינקל: תודה.

דב חנין: תודה רבה, אדוני.

דב חנין: נציג משרד הבריאות.

דוד ויינברג: אני חושב שהשכלול שלנו, גם זיהום הרקע הגבוה הקיים, גם העבודה שנעשתה ב-1994 – סקר בריאות בקרב ילדי בית ספר בבית שמש – וגם ההיקף של התוכנית ופוטנציאל הזיהום, קודם כל זה מצביע על פוטנציאל של פגיעה בבריאות הציבור, ואי אפשר לקדם תוכנית כזאת ללא עריכת תסקיר השפעה על הבריאות, ולכל הפחות הערכת סיכונים בריאותית משמעותית.

דב חנין: תודה רבה, אדוני.

דב חנין: המשרד להגנת הסביבה.

שוני גולדברג: אני מנהל מחוז ירושלים, ונמצאת אתנו גם שולי נזר, שהיא מנהלת האגף לאיכות אוויר והיא תשלים, במידת הצורך.

שוני גולדברג: אני אתייחס בקצרה לכמה סוגיות, כי עלו פה, באמת, הרבה סוגיות, וכבדות.

שוני גולדברג: אני קודם רוצה לברך את הנוכחים על הדיון התרבותי – זה לא - - -

דב חנין: הדיונים בוועדה הזאת תמיד תרבותיים.

דב חנין: זו הוועדה התרבותית של הכנסת.

דב חנין: ועדת התרבות.

שוני גולדברג: אני שמח ומברך את היושב ראש.

שוני גולדברג: בכל זאת יש בזה טעם חיובי.

קריאה: של איכות סביבה.

שוני גולדברג: כן, בהחלט.

שוני גולדברג: קודם כל, אני חייב לומר שהרבה פה ציטטו את העמדות של המשרד להגנת הסביבה, ובאופן כללי כולם אמרו אמת.

שוני גולדברג: אין בכך סתירה, בדברים השונים שאמרו הצדדים.

שוני גולדברג: אנחנו בהחלט מבקשים להפחית את סך הכל זיהום האוויר שיש במרחב הזה.

שוני גולדברג: יש היום, באמת, בנושא החלקיקים בעיקר, חריגות או רמות יחסית גבוהות באזור בית שמש – אמנם יש בשנים האחרונות הפחתה כלשהי של המגמה הזאת, אבל היא עדיין קיימת – ובנושא הזה אנחנו גם מקיימים מחקר מדעי יישומי ביוזמה משותפת שלנו, של מחוז ירושלים, עם האגף לאיכות אוויר ועם המדען הראשי במשרד.

שוני גולדברג: לקחנו, לצורך העניין, את החוקרים של האוניברסיטה העברית בירושלים.

שוני גולדברג: הם מבצעים מחקר כדי לבחון את המקורות השונים של האבק, או החלקיקים שנמצאים באזור בית שמש.

שוני גולדברג: חלקם הם מקורות טבעיים – יש הרבה סופות אבק שמגיעות לאזור הזה מאזור הסהרה – וגם מהמקורות מעשה ידי אדם, ובכלל זה גם המחצבות שפועלות באזור ומפעל נשר.

שוני גולדברג: והצלחנו, אחרי כמעט שנתיים של פעילות, גם לגייס את אותם גורמים לסייע במחקר באופן אקטיבי.

שוני גולדברג: כלומר: לתת אפשרות לבצע מדידות סביב המחצבות ובמפעל, כדי לאפיין, באמת, את המקורות השונים.

שוני גולדברג: כמובן שאמרתי שהוא מדעי ויישומי, כי המטרה שלנו היא גם להביא למצב שבו גם המעקב שלנו, הניטור, וגם היכולת שלנו לפקח על הפעילות מעשה ידי אדם ולאכוף אותה, תהיה בצורה יותר אפקטיבית.

שוני גולדברג: לגבי המפעל עצמו, אני רוצה לברך על כך שהוחלט להכין תב"ע, תוכנית מסודרת, אני חושב שזאת המסגרת הנכונה גם כדי לבחון את ההשפעות השונות שצריך לבחון במסגרת תסקיר השפעה על הסביבה שיוכן, יוגש וייבחן כשתוגש תוכנית כזאת.

שוני גולדברג: - - -

דב חנין: אדוני, אני רוצה רק לרגע להפריע לך, ולסקור את התוכניות הרלוונטיות שבתוקף, ושחלות בשטח שבו פועל המפעל.

דב חנין: אחת מהן זו תמ"א 35.

דב חנין: אם אני מבין נכון, על פי תמ"א 35 השטח הזה מוגדר כשטח בעל רגישות נופית-סביבתית גבוהה, וזה מחייב הכנת נספח נופי- סביבתי, בהתאם למתכונת הקבועה בסעיף 11 לתמ"א 35.

דב חנין: תוכנית שנייה רלוונטית היא תמ"א 34ב(4), שם הוגדר השטח הזה כאזורים רגישים המחייבים את אישורו של מנהל רשות המים להורות תוכנית שמבקשים לאשר אותה.

דב חנין: חלה במקום גם תמ"א 14, כאשר לפי מה שאני למד מהתוכנית הזאת, השטח של הבקשה להיתר איננו חלק מהמחצבות המסומנות בתמ"א לכרייה וחציבה, וחלה באזור גם תמ"ם 1, שבתוכנית הזאת חלק מהשטח מוגדר כאזור לתעשייה, מלאכה ואחסנה, אבל להוציא תעשייה ומלאכה מטרידה ומזיקה.

דב חנין: וחלק מהשטח מוגדר גם כיישוב עירוני.

דב חנין: אז המורכבות של תכנון מפעל במצב תכנוני כזה היא מאד מאד גדולה.

דב חנין: אני אומר את הדברים – אני לא כל כך יודע בדיוק איך המהלך הזה מתכוון להמשיך, ואני כמובן לא מתערב בו, אבל על פני הדברים יש פה מורכבות תכנונית רצינית מאד.

שוני גולדברג: גם אני לא יודע איך בדיוק ההליך הזה יתנהל, אבל אין ספק שכשתוגש תוכנית, יהיה אפשר להתייחס גם לכל התוכניות האלה, אגב, לא במקום אלא בנוסף לדרישה החוקית לתסקיר השפעה על הסביבה.

שוני גולדברג: כפי שדוד ממשרד הבריאות ציין, גם הצורך בבדיקה של ההשפעה על הבריאות, שהיום זה נושא שהולך ותופס משקל יותר כבד בקבלת החלטות תכנוניות.

שוני גולדברג: אני מקווה שעוד הקול שלנו בוועדה המחוזית יישמר, לאור ההחלטות החדשות שהכנסת מקבלת - -

דב חנין: אנחנו נילחם על הקול הזה.

שוני גולדברג: אבל אם עוד יהיו מוסדות תכנון ויהיו לנו נציגים שם, אני מתחייב בזאת שאת הבדיקה נעשה בצורה מעמיקה.

שוני גולדברג: אין לנו, אגב, אמירה ששוללת את קיומו של המפעל, את פעילותו ואת ייצור המלט בישראל.

שוני גולדברג: בהחלט לא.

שוני גולדברג: אנחנו גם, ברמה העובדתית, תומכים, בין שני הקווים הפוטנציאליים – הקו הקיים, קו חצי יבש והקו היבש – מעדיפים את הקו היבש, מאחר שפוטנציאל הזיהום בקו היבש נמוך באופן משמעותי מפוטנציאל הזיהום בקו הקיים, כרגע, במפעל בהר-טוב, ואפשר גם לראות את זה בשינוי שעבר המפעל ברמלה.

שוני גולדברג: זה בהחלט משהו שמקובל גם בעולם.

שוני גולדברג: לגבי מה שאמר פה מר ונונו – זה נכון שאנחנו לא נסכים, באופן עקרוני, לתוספת זיהום אוויר לכלל זיהום האוויר שנמצא בסביבה הזאת.

שוני גולדברג: קל להגיד את זה היום, מבחינתנו, כי אל"ף, הפעולות שבהן אנחנו תומכים אלה פעולות להפחתת זיהום האוויר.

שוני גולדברג: גם אם תהיה תוספת ייצור במפעל – אני לא יודע את העובדות, אני פשוט שמעתי כל מיני דיבורים בנושא הזה – היא תיבחן על הרקע הזה, של הפחתת זיהום האוויר ולא עלייה, ואין ספק שהיום, כשעומדים לרשותנו כלים חדשים כמו חוק אוויר נקי שחוקקתם כאן, בכנסת, נוכל ביתר קלות לבוא ולפקח על הפעילות של מפעל, גם מפעל במצב קיים, אבל גם מפעל מתוכנן, עתידי.

שוני גולדברג: מעבר להיבט התכנוני, גרידא.

שוני גולדברג: ולכן אני חושב שצריך לבחון את הדברים לגופם.

שוני גולדברג: גם הנושא של שימוש בכבשני מלט לשריפת, מה שקוראים: דלקים אלטרנטיביים, או בשפה עממית יותר: פסולות, אנחנו אין לנו התנגדות עקרונית, ואפילו צוטט פה אחד המסמכים של המשרד להגנת הסביבה.

שוני גולדברג: נכון, וצדק נציג אדם, טבע ודין, שבהחלט אין מדובר בפתרון הראשוני, הטריוויאלי, לטיפול בפסולת.

שוני גולדברג: אנחנו בהחלט בעד – והמדיניות של המשרד גם קובעת את זה, זה זמין לכל באינטרנט, אפשר לקרוא – הפחתת ייצור הפסולת בכלל, במקור.

שוני גולדברג: הפסולת שנוצרת, אנחנו בעד הפרדה שלה במקור ומחזור, ושימוש חוזר וכל האלמנטים האפשריים.

שוני גולדברג: גם לאחר כל הפעולות האלה שאנחנו מקווה שיהיו – וגם כאן יש התקדמות גדולה, דווקא בכנסת, בחקיקה: חוק אריזות חדש שמטיל אחריות על היצרנים ושיפור של חוק הפיקדון, בהחלט יש שינויים לטובה בנושא הזה.

שוני גולדברג: אני מקווה שגם היטל ההטמנה, הצעת חוק שאנחנו מכינים היום להעלאת ההיטל הזה, תשנה את הסטטוס של טיפול בפסולת בארץ ותשפר את רמת המחזור.

שוני גולדברג: יהיה, אני מקווה, הרבה יותר מחזור, תיווצר פחות פסולת, והרבה מאד ממה שהיום מתייחסים אליו כפסולת יהפוך להיות משאב.

שוני גולדברג: שוב: יישארו אלמנטים בתוך הפסולת שלא ניתן יהיה להפוך אותם למשאב, שלא ניתן יהיה לצמצם אותם ויהיה צריך לטפל בהם בצורה אחרת.

שוני גולדברג: חלק קטן מזה עדיין יועבר להטמנה גם בעתיד.

שוני גולדברג: גם אנחנו שואפים שכמו בגרמניה, יהיה בישראל חוק, שאוסר הטמנת פסולת, לפחות פסולת אורגנית.

שוני גולדברג: לגבי פסולות אחרות – אנחנו לא שוללים ואנחנו בוחנים מזה שנים כבר את האופציה גם להפוך פסולת לאנרגיה באמצעים שונים.

שוני גולדברג: שריפה זו לא ברירת המחדל האוטומטית, זו אחת מיני שיטות שקיימות בעולם.

שוני גולדברג: יש שיטה שאנחנו גם, השנה, נותנים לה תעדוף ותקצוב מהמשרד, שזה נקרא: עיכול אן-אירובי, גם היא יוצרת אנרגיה מפסולת אבל בצורה אחרת.

שוני גולדברג: גם שריפה יש לה המון סוגים שכולם נקראים תחת אותה כותרת, אבל כשמדברים על שיטות כמו גזיפיקציה או פלזמה או כל מיני שיטות מתקדמות, זה לא בדיוק שריפה קונבציונלית.

שוני גולדברג: כבשני מלט, באופן ספציפי, הם שונים מאד ממשרפות שנבנות לפסולת, מאחר שרמת האנרגיה גבוהה הרבה יותר.

שוני גולדברג: החומר נשרף, בעצם, בטמפרטורה גבוהה מאד.

שוני גולדברג: חומר הגלם שמשתמשים בו היום במפעלי נשר ובכלל בייצור מלט בעולם, הוא חומר מזהם.

שוני גולדברג: הוא חומר שאנחנו מאד לא אוהבים את השימוש בו, והשיקול שאנחנו שוקלים בבחינת הכנסת דלקים אלטרנטיביים ובכלל זה פסולות לשריפה במפעלי מלט, היא בהפחתת הפליטות לאוויר ביחס לחומר שמשתמשים בו היום, וזו בעצם המטרה.

שוני גולדברג: כך שאני חושב שבכל קונסטלציה שלא תהיה – אנחנו נצטרך כמובן לעמוד בפני הציבור ולהוכיח את הדברים שעוד לא למדנו, צריך ללמוד אותם ולעמוד מאחוריהם, אבל – המטרה שלנו זה להביא להפחתה באופן מובהק ברמת הפליטות ביחס למצב הקיים היום, ואני מניח שזה גם יהיה די דרמטי לאור החקיקה החדשה.

שוני גולדברג: אני רק רוצה דבר אחרון להוסיף: מפעל נשר בהר-טוב הוא המפעל היחיד, לפחות אצלי במחוז ירושלים, שמקבל יחס מיוחד בחוק אוויר נקי, וצריך לקבל היתר פליטה אישי, ספציפי למפעל, שתפור למידותיו.

שוני גולדברג: זה שונה, כי במפעלים אחרים, בתעשיות אחרות, יש איזה רמות פליטה עקרוניות שהם צריכים לעמוד בהם, ובמקרה הספציפי הזה באמת תהיה בדיקה פרטנית של כל דבר במפעל ויהיה היתר פליטה ספציפי.

שוני גולדברג: – את רוצה להוסיף משהו, שולי?

שולי נזר: אני ממש אתמצת.

שולי נזר: שוני באמת אמר את מרבית הדברים.

שולי נזר: על פניו, כבשן יבש טוב יותר בכל הפרמטרים של זיהום אוויר וגזי חממה מכבשן רטוב, ולכן אנחנו בעד.

שולי נזר: לגבי RDF, כמו שאמר שוני – אני רוצה לחזור על זה – RDF והתנאים - - -

דב חנין: לא צריך לחזור על מה ששוני אמר, זה נרשם בפרוטוקול.

שולי נזר: אני רוצה להדגיש, חבר הכנסת חנין, אני רוצה להדגיש: מבחינת השמדה של פסולת, בהנחה שרוצים לשרוף פסולת, כבשן מלט הוא הטכנולוגיה היותר טובה לעשות את זה, מהאלטרנטיבות שנשמעו פה – תחנות כוח, מתקנים ייעודיים וכולי – לגבי צמיגים – פה אני מבינה את החששות שיש בנושא הזה.

שולי נזר: גם אנחנו חוששים משריפה של צמיגים, ואם אכן יחליטו בנשר שרוצים לשרוף צמיגים, אנחנו נבדוק את זה, לא בשבע עיניים, ב-14 עיניים.

שולי נזר: זה בהחלט נושא שדורש בדיקה הרבה יותר מעמיקה.

שולי נזר: הציבור חייב להיות שותף, אנחנו מבינים את החששות, ואנחנו נעמוד על זה שאתם תקבלו את כל המידע בצורה הכי שקופה, בצורה הכי מלאה.

שולי נזר: עושים את זה ברמלה – הציבור שם שותף, גם בשינויים שעברו שם וגם באופן שוטף – ואתם זכאים לאותו היחס.

שולי נזר: אנחנו, עד שלא נהיה בטוחים שמבחינת זיהום אוויר ומבחינת השפעות על הבריאות לא יהיו נזקים שליליים לתושבי בית שמש, לא נמליץ על אישור הפרויקט.

שולי נזר: זה אנחנו יכולים להתחייב לכם.

שולי נזר: יחד עם זאת אני רוצה להגיד לכם, שפה אני יחסית רגועה.

שולי נזר: חברת נשר – ואני לא אמרתי את זה על אף מפעל אחר מעולם – יש לה רקורד סביבתי מהטובים שאני מכירה.

שולי נזר: לא חריגות מהתקנים, דיווחים, שיתוף פעולה מלא והשקעה מתמדת באיכות סביבה.

שולי נזר: וזה – חייבים להוריד את הכובע בפניהם ולשים את הדברים על השולחן.

שולי נזר: הדברים האלה חשוב שיאמרו אותם וחשוב שתדעו עליהם, כי זה תנאי בסיס כניסה לכל הפרויקט הזה, אם אנחנו יודעים שנכנס לפרויקט – וזה פרויקט רציני – מפעל שהוא טוב ויש לו רקורד טוב, אנחנו יותר רגועים מבחינת שיתוף פעולה.

שולי נזר: זה לא אומר שלא נבדוק, זה לא אומר שלא נקפיד על קוצו של יו"ד, אנחנו נעשה את זה, וכל המידע יונח בפניכם – זאת התחייבות אישית שלי.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: חברים, יש הרבה הרבה שביקשו להגיב, אבל אנחנו חייבים את הישיבה הזו לסיים כי עוד מעט מתחילה המליאה.

דב חנין: אני, קודם כל, רוצה להודות לכל המשתתפים בדיון הזה.

דב חנין: אני חושב שזה באמת היה דיון רציני וענייני.

דב חנין: היה בחדר מתח, נכון, אבל המתח הזה התנקז לדיון רציני, שכל אחד השמיע בו את טענותיו.

דב חנין: אגב, המתח הזה לא היה רק בחדר הזה.

דב חנין: היה בכנסת כולה מתח מסביב לדיון הזה.

דב חנין: מספר חברי הכנסת ששוחחו אתי לקראת הדיון הזה, אני חושב, היה מאד גדול והיו מוטרדים מהשאלות של מה יהיה בדיון ומה יהיו ההחלטות שלו.

דב חנין: במובן מסוים, הדיון הזה תם ולא נשלם.

דב חנין: קודם כל, מכיוון שאני מאד מברך על העובדה שמתחיל, או התחיל כבר, תהליך רציני של דיון בין המפעל לבין התושבים, הרשויות המקומיות באזור.

דב חנין: אני לחלוטין מצטרף לדבריה של גברת נזר: העיקרון חייב להיות השקיפות המלאה.

דב חנין: מתוך הרבה ניסיון בעניינים סביבתיים אני אומר לכם, ששקיפות מלאה אולי בשלב הראשון נראית יותר מסובכת ויותר קשה ומעוררת יותר שאלות, בסופו של דבר זו הדרך הקצרה.

דב חנין: זו הדרך הקצרה, וכל הדרכים האחרות לא מוכיחות את עצמן.

דב חנין: לכן אני מברך על ההדברות ועל המהלך של השיחות, אני מאד בעד שתהיה פה שקיפות מלאה, שיהיה פה שיתוף ציבור אמיתי ומשמעותי.

דב חנין: רשמנו בפנינו את עמדות משרדי הבריאות והגנת הסביבה.

דב חנין: במיוחד רשמנו בפנינו את האמירה של נציגי המשרד להגנת הסביבה, נוכח העובדה שאזור בית שמש הוא אחד האזורים שבהם נמדדה כמות זיהום אוויר של חלקיקים מהגבוהות בארץ, שהמדיניות של המשרד תהיה מדיניות של הפחתת זיהומים באזור הזה, לא רק שמירה והיעדר העלאה, אלא הפחתת זיהומים באזור.

דב חנין: ישנם נושאים רבים שהועלו כאן בדיון והטיפול בהם לא שייך אלינו.

דב חנין: זאת אומרת, אם יש הליך של תכנון הוא צריך להתבצע בערוצים הרלוונטיים.

דב חנין: כמובן, בשים לב לכל התוכניות שחלות באזור הזה.

דב חנין: פעולה של השלטון המקומי, רשויות השלטון המקומי, צריכה להיעשות.

דב חנין: כמובן שהרשויות המקומיות ששמענו גם את עמדתן כאן, צריכות להיות מאד אקטיביות בשמירה על האינטרס הציבורי של האנשים באזור.

דב חנין: אני רוצה לומר את עמדתי האישית הספקנית – זו ספקנות שאיננה חלק מהחלטת הוועדה בנקודה הזו – ביחס לנושא של שריפת פסולת.

דב חנין: זו עמדה שמוכרת היטב למשרד להגנת הסביבה.

דב חנין: אני לא מתלהב מהפתרונות האלה.

דב חנין: אנחנו לא נפתור את הוויכוח הזה במסגרת הזאת, אבל בוודאי ובוודאי בנושא הצמיגים אני מציע למשרד להגנת הסביבה – באמת בלי קשר למפעל נשר - - -

אמנון דותן: לא תהיה שריפת צמיגים.

דב חנין: לא, לא, לכן אני אומר:

דב חנין: בלי שום קשר - - -

אמנון דותן: לא תהיה שריפת צמיגים.

אמנון דותן: חד וחלק.

דב חנין: אני שמח לשמוע את זה, אני שמח לשמוע את זה ואנחנו רושמים את זה לפנינו, אבל באמת בלי קשר למפעל נשר – זה ויכוח אחר, שלא שייך אליכם.

דב חנין: אנחנו בכנסת חוקקנו חוק איסוף ומחזור צמיגים, ואני ער לכך שלחוק הזה יש בעיות.

דב חנין: ולא כל כך יש מה לעשות עם התוצרים של מחזור הצמיגים.

דב חנין: לכן אנחנו מקדמים בכנסת הצעת חוק נוספת, שנועדה לפתור את הדבר הזה וליצור עדיפויות לתוצרי מחזור צמיגים.

דב חנין: אבל נושא הצמיגים הוא בדיוק המודל שבו אנחנו צריכים ללכת על מחזור ועל שימוש מחודש, לפני שאנחנו הולכים לפתרונות של שריפה, כי כולנו ערים לשאלות ולסכנות שקיימות כאן.

דב חנין: וכמו שאמרתי אנחנו, בוועדה הזו, נמשיך לעקוב אחרי הנושא הזה, נקיים גם דיון מעקב בהמשך הדרך.

דב חנין: אני מאד מקווה שבדיון המעקב הזה אנחנו נוכל לבוא כשבעצם אתם רק מספרים לנו שהושגו הסכמות מלאות בין התושבים, המפעל, הרשויות המקומיות, משרדי הממשלה הרלוונטיים, ולנו לא נותר יהיה אלא רק לברך על המוגמר.

דב חנין: אז שוב, תודה רבה לכולם.