הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 74, 2010-02-22 11:00

יואל חסון: שלום לכולם, צהריים טובים.

יואל חסון: אני מתכבד לפתוח את הדיון של הוועדה לענייני ביקורת המדינה בנושא ההתנהלות ברשות השידור, רשות השידור – נושאים שונים ומגוונים שאנחנו נדבר עליהם כאן בדיון הזה.

יואל חסון: בשלב הראשון אני רוצה לומר אמירה כללית.

יואל חסון: זה דיון באמת ראשון, אבל לא ראשון בכנסת.

יואל חסון: אבל, חשוב לי להבהיר ולהגדיר את ההבדל קצת בדיון שאנחנו הולכים לקיים פה לבין דיונים שהיו בוועדות הכנסת השונות.

יואל חסון: הדיון בוועדה לענייני ביקורת המדינה הוא דיון שבדרך כלל מוביל בסופו של דבר, בהנחה גם שלא היה עניין קודם, להמשך אחר כך על פי שיקולים, וגם קבלת החלטת המבקר על טיפול מעמיק אחר כך מחוץ לחדר הוועדה.

יואל חסון: אגב, אני לא רואה את הדיון הזה כדיון שהוא ספציפי שהולכים לרדת לרזולוציות כאלו ואחרות.

יואל חסון: יש פה עניין של התנהלות, צריך לומר בשנים האחרונות, של רשות השידור, התייחסות למצב שקיים היום, לשידור הציבורי בכלל שבעיניי הוא אינטרס ציבורי.

יואל חסון: צריך לזכור שאת התשלומים החודשיים, השנתיים, כולנו משלמים.

יואל חסון: הציבור הישראלי משלם על קיום השידור הציבורי הזה במדינת ישראל.

יואל חסון: אגב, בעיניי הוא שידור חשוב.

יואל חסון: הוא לא משהו שניתן לוותר עליו.

יואל חסון: אני מקווה שאף אחד לא חושב שצריך לוותר עליו.

יואל חסון: אני חושב שזהו שידור עקרוני, חשוב ונכון.

יואל חסון: אבל, יחד עם זאת, צריך לומר ששידור ציבורי אינו אומר שידור שהוא בהכרח צריך להיות שידור של הממשלה – לא משנה איזו ממשלה.

יואל חסון: אמרתי את זה כל הזמן, ואני אומר את זה גם היום.

יואל חסון: אמרתי את זה גם בממשלה שלנו, ואני אומר גם בממשלה הזאת, ואני אומר את זה גם בממשלה שלנו הבאה.

יואל חסון: שידור ציבורי הוא שידור ממלכתי, והוא שידור ששייך לציבור כולו, וצריך לתת מענה לדברים שונים שבדרך כלל שידור מסחרי לא תמיד רוצה, או יכול, או צריך לתת לו מענה.

יואל חסון: גם הובאו עניינים לידיעת הוועדה, וגם לגורמים אחרים, ותיכף נשמע גם את מבקר המדינה יש גם את דוחות הביקורת הפנימיים שחלקם הוצגו בפנינו, חלקם עדיין לא הוצגו בפנינו, חלקם אולי יוצגו בעתיד.

יואל חסון: לפני כן, הייתי רוצה לתת למבקר המדינה להתייחס בקצרה.

מבקר המדינה  מיכה לינדנשטראוס: לא סוד הוא שההרגשה הכללית היא שאנחנו נמצאים במסלול התפוררות השידור הציבורי במדינת ישראל, ולזה אסור להסכים.

מבקר המדינה  מיכה לינדנשטראוס: נגד התופעה הזאת יש להילחם בכל האפשרויות שיש בידנו, כי אנחנו חייבים להגן ולשמור על השירות הציבורי, ואני אומר את זה בצורה פסקנית.

מבקר המדינה  מיכה לינדנשטראוס: אנחנו מכירים את הנושא.

מבקר המדינה  מיכה לינדנשטראוס: יש דוחות ביקורת שאנחנו התייחסנו לכל הנושאים של רשות השידור, וגם בנושאים של השידור הציבורי.

מבקר המדינה  מיכה לינדנשטראוס: הגברת רונית אלימלך עסקה בזה בשנים האחרונות, והיא הכינה גם את הדוחות שהיו קודם לכן - היא תאמר לנו כמה מילים בנושא הזה - יחד עם ראש החטיבות שלנו שזה מר בועז ענר.

מבקר המדינה  מיכה לינדנשטראוס: רציתי לומר לכם שאנחנו נמצאים כרגע בתוך העניין.

מבקר המדינה  מיכה לינדנשטראוס: אנחנו קיבלנו עשרות פניות גם מעיתונאים, גם מעובדי מינהל במשרדים של השידור הציבורי, של רשות השידור.

מבקר המדינה  מיכה לינדנשטראוס: עם חלק נכבד מהאנשים כבר נפגשנו.

מבקר המדינה  מיכה לינדנשטראוס: יש לא מעטים שמבקשים להישאר בעילום שם מסיבותיהם, ואנחנו קיימנו איתם פגישות.

מבקר המדינה  מיכה לינדנשטראוס: שמענו כבר עובדות שהן כבר מחייבות תשומת לב יוצאת דופן.

מבקר המדינה  מיכה לינדנשטראוס: אני מיניתי מנהלת אגף במשרדנו, את הגברת לאה עוזיאל שנמצאת פה, שתהיה אחראית על הנושא הזה מטעמנו.

מבקר המדינה  מיכה לינדנשטראוס: כאחת העובדות הוותיקות, מנהלות אגף במשרד המבקר, היא תעסוק בתחום הזה.

מבקר המדינה  מיכה לינדנשטראוס: על כל פנים, אנחנו נמצאים בעיצומו של תהליך הבדיקה.

מבקר המדינה  מיכה לינדנשטראוס: אני יכול לומר לכם שאני אעשה כל מאמץ כדי שהבדיקה הזאת תהיה קצרה מאוד, משמעותית מאוד.

מבקר המדינה  מיכה לינדנשטראוס: כמו דוחות אחרים של המבקר שכשאנחנו התחייבנו ראיתם אותם לאחר מכן בקדמת הבמה או במהירות, גם במקרה הזה אני מניח שהדוח הזה יונח על שולחן הוועדה הזו, וועדת הכלכלה – פנה אליי גם יושב ראש הוועדה.

מבקר המדינה  מיכה לינדנשטראוס: אני מסרתי לך על כך, והסכמתי שכמובן יודיעו גם בוועדת הכלכלה על התמיכה שלנו בביקורת הנושא, ובאופן מיידי.

מבקר המדינה  מיכה לינדנשטראוס: אני לא מציע לכם לקבל החלטה – ויואל, אמרתי לך גם את זה – שהיא על פי סעיף 21 לחוק מבקר המדינה.

מבקר המדינה  מיכה לינדנשטראוס: 21 זו חוות דעת.

מבקר המדינה  מיכה לינדנשטראוס: אני רוצה כאן דוח ביקורת כמו שצריך, לאחר שראיינו את מי שצריך, עם עשרות אנשים שכבר פנו אלינו.

מבקר המדינה  מיכה לינדנשטראוס: כפי שאמרתי קודם, חלק כבר שמענו, חלק עוד נשמע.

מבקר המדינה  מיכה לינדנשטראוס: יהיו ודאי עוד רבים בעקבות הישיבה של היום שגם הם יפנו.

מבקר המדינה  מיכה לינדנשטראוס: אני מקווה שהדוח הזה ייגמר מהר מאוד, ויהיה דוח שישקף נאמנה את מה שאנחנו מוצאים בצורה המקצועית הנדרשת ממשרד מבקר המדינה.

מבקר המדינה  מיכה לינדנשטראוס: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני המבקר.

יואל חסון: אני רוצה לפתוח איתך, מנכ"ל רשות השידור.

יואל חסון: בדיונים וועדה לענייני ביקורת המדינה מתייחסים עקרונית לנושאים ספציפיים, ואתה תישאל גם בהמשך על נושאים ספציפיים.

יואל חסון: הייתי רוצה שתתייחס לדוח הביקורת הפנימי, ותתייחס דווקא ל-13 סעיפים שנדונו בוועדה אצלכם בוועד המנהל.

יואל חסון: תתייחס אליהם סעיף סעיף.

יואל חסון: אני אוכל לעזור לך בזה, אבל אם יש ל את זה אז בוא נתייחס לזה סעיף סעיף.

מוטי שקלאר: אני יכול להגיד באופן עקרוני.

יואל חסון: לא, הייתי מעדיף שתתייחס לסעיף סעיף.

יואל חסון: בוא נדבר בהתחלה על נושא הפקות הטלוויזיה.

יואל חסון: דוח הביקורת הפנימי קבע על התנהלות לקויה בהפקות הטלוויזיה, היעדר אישורים, היעדר תיעוד, פיקוח לקוי אחר מהלך ההפקה, אי עמידה בהתחייבויות, עלויות גבוהות וחריגות.

יואל חסון: תתייחס לזה בבקשה.

מוטי שקלאר: אתם מתייחסים כרגע לרשות השידור באופן ספציפי נושא נושא.

מוטי שקלאר: בכל אופן, אני אומר שרשות השידור נמצאת במצב בעייתי יותר מכל דבר אחר.

מוטי שקלאר: בעיניי, היא דומה לרכב שנוסע על כביש מלא מהמורות, ואתה פונה לנהג ואומר לו: למה הרכב לא מטופל כראוי?

מוטי שקלאר: אתה יכול לטפל כראוי כאשר אתה יודע את הכביש, אתה יודע בדיוק את הקילומטראז', ואתה יודע לאן אתה נוסע.

מוטי שקלאר: בוא נמקד את הדברים.

מוטי שקלאר: אתה נמצא במקום שגורר היום גירעון תקציבי כתוצאה מכך שממשלת ישראל החליטה על הורדה של 40% מהאגרה, והרפורמה עדיין לא נעשתה.

מוטי שקלאר: מטבע הדברים, אם אתה מוריד 40% מהאגרה ושוק הפרסום יורד באופן משמעותי, משמעות הדבר שיש פער בין הוצאות לבין הכנסות.

מוטי שקלאר: אתה גורר אחריך הסכמי עבודה שלא מאפשרים לעבוד, כי הסכמי העבודה הם אנכרוניסטיים ואנחנו גוררים אותם עשרות שנים.

מוטי שקלאר: כתוצאה מכך, אם תרצה או לא תרצה, למרות כל מה שתעשה הרכב ייפגע, אין אפשרות אחרת.

מוטי שקלאר: ומצד שלישי, אתה חייב לייצר שידורים.

מוטי שקלאר: כשאתה מגיע לנקודות ספציפיות כאלו ואחרות אתה נפגע.

מוטי שקלאר: אני לא יודע לתקן את המקום הזה בלי מסורת כזו או אחרת, בלי שהביקורת תיכנס לעובי הקורה ודרכה נלמד את הדברים.

מוטי שקלאר: ובהחלט ההתנהלות והנהלים שהיו סביב להפקות, ודרך ההפקות, ודרך ההתקשרויות בחלק מהמקרים לא היו בדיוק לפי הספר, כי אתה לא יכול תמיד לעבוד לפי הספר אם אתה חייב לייצר הפקה.

מוטי שקלאר: וכתוצאה מכך, נוצרו אין סוף בעיות.

יואל חסון: לא, לדוגמה מדובר על ניגוד עניינים, וניגוד עניינים שלך מול אולפנים כאלה ואחרים.

מוטי שקלאר: אני לא מכיר ניגוד עניינים.

יואל חסון: אתה פסלת את עצמך מניגוד עניינים באחד מהדיונים.

מוטי שקלאר: באחד מהדיונים, כן.

יואל חסון: כן, אבל בכל זאת התקבל מה שאתה היית קשור אליו.

מוטי שקלאר: האם אתה מתייחס להפקה שקוראים לה "הצופן"?

מוטי שקלאר: תקרא לילד בשמו.

יואל חסון: אני מדבר על "תולדות האופנה", אני מדבר על כל מיני הפקות אחרות.

יואל חסון: אני פשוט רוצה שתרד איתנו לרזולוציות כדי שנבין על מה מדובר.

יואל חסון: פה זה ועדה לביקורת, אנחנו בודקים דוחות ביקורת, ובסוף מפה אנחנו נחליט גם מה אנחנו יחד עם המבקר מנתבים לבדיקה יותר מעמיקה של המבקר.

יואל חסון: יכול להיות שפה יינתנו תשובות שגם המבקר שומע אותן, והוא יחליט שאין בהם ממש לבדוק.

יואל חסון: לכן, חשוב מאוד כאן להבין.

יואל חסון: יש לנו זמן להבין על מה מדובר.

מוטי שקלאר: לפני שאני אתן למיקי לדבר על ההפקות, אם השאלה היא לגבי - - -

יואל חסון: לא, אתה לא נותן למיקי.

יואל חסון: אני מחליט מי מקבל.

מוטי שקלאר: עם כל הכבוד שאתה מייחס לי, אני לא יכול לשלוט בכל הפרטים מטבע הדברים.

יואל חסון: אז אחר כך אם תרצה שמישהו יוסיף, אז הוא יבקש את רשות הדיבור ויוסיף.

מוטי שקלאר: במקום שבו יש 1,900 עובדים, ואין סוף מחלקות ואין סוף הפקות, אני לא מצליח להיות בקי בכל הרזולוציה.

מוטי שקלאר: אם אתה שואל ספציפית לגבי הפקות מסוימות, למעט הפקה אחת שאני ביקשתי מטעמי זהירות ואמרתי שיש בזה ניגוד עניינים במידה מסוימת, קשה לי לעמוד.

מוטי שקלאר: אני נמצא 12-14 שנה בשוק הזה, וכמעט בכל תחום הפקתי אני מכיר מישהו מסוים ברמה מאוד גבוהה, ביחסי חברות כזו או אחרת, כך שכל השוק פחות או יותר מיודד, לפחות הגורמים המשמעותיים שאיתם אני עובד.

יואל חסון: אז למרות זאת פסלת את עצמך פעם אחת?

מוטי שקלאר: פעם אחת פסלתי את עצמי.

מוטי שקלאר: אני מיודד עם מנהל אולפני ג.ג, אני מיודד עם אולפני JCS, אני מיודד עם אולפני הרצלייה, וכן הלאה, לא ברמה כזאת שאני לא יכול לקבל החלטות ענייניות בנושא הזה.

מוטי שקלאר: שנית, גם אם אני רוצה להעביר הפקה, הנוהג ברשות השידור לצורך העניין הוא כזה שיש ועדת התקשרויות, והכול מלווה בייעוץ משפטי, יש ועדת מכרזים וכן הלאה.

מוטי שקלאר: הדברים האלה לא נעשים על פי איזה גחמה של מנכ"ל כזה ואחר.

מוטי שקלאר: בלי המסננת של הנהלים שבודקים כל דבר לגופו של עניין, ובוחנים את הנושא, אתה לא יכול להעביר שום הפקה.

מוטי שקלאר: אגב, אני הייתי נגד ההפקה של "תולדות האופנה" שעליה אתה מדבר.

מוטי שקלאר: נתתי לה את הציון הכי גרוע.

מוטי שקלאר: היא קיבלה במקרה את הציון היותר גבוה בניגוד לציון שלי.

יואל חסון: לסעיף הזה של המבקר אתה לא מקבל את המסקנות.

מוטי שקלאר: אני לא מקבל את המסקנות, חד משמעית לא.

יואל חסון: מה לגבי בעיות בשכירויות ורכישה של ציוד טכני?

יואל חסון: נמשכות שכירויות בניגוד לוועדת מכרזים, שכירות בעלות גבוהה ואי כדאיות כלכלית לעומת הרכישה, תשלומי שכירות עבור מכשירים ללא שימוש, רכישות ציוד טכני ללא שימוש כיוון שלא מתאים לצרכים.

מוטי שקלאר: במקרה הזה אני מבקש ממיקי קליין שהוא מנהל חטיבת הביצוע לתת את התשובות.

יואל חסון: אתה המנכ"ל, האם אתה לא יודע?

מוטי שקלאר: לא.

מוטי שקלאר: כמנכ"ל אני לא יכול לדעת ולהכיר את כל הרזולוציות ואת כל הסעיפים, ועם מי מייצרים, וכמה מכשירים.

מוטי שקלאר: אני לא יכול לדעת.

מוטי שקלאר: אגב, חבל שלא אמרת לנו בדיוק על מה יהיה הדיון, אז הייתי בא מוכן עם כל תשובה ותשובה.

יואל חסון: כתוב ב- - -

מוטי שקלאר: לא, הדיון הוא מאוד כללי שאמר על התנהלות רשות השידור.

יואל חסון: סליחה, אדוני, התנהלות רשות השידור, יחסי עבודה ברשות, נוכחות עובדים והרפורמה ברשות שזה, בין השאר, כל מה שדובר.

מוטי שקלאר: אבל, עם כל הכבוד, זה ים של נושאים, ובתוך כל זה אתה רוצה להתייחס לנושאים כאלו ואחרים.

מוטי שקלאר: הייתי בא מוכן יותר אם הייתי יודע שאתה מדבר בהפקה כזאת ואחרת.

מוטי שקלאר: אני לא יכול לדעת.

יואל חסון: מר שקלאר, דוחות ביקורת פנימית לפי מה שאני מכיר הם פנימיים.

יואל חסון: זאת אומרת, התקיימו עליהם דיונים, הובאו לפניך עוד לפני שהודפסו, היו טיוטות, היו הכנות.

יואל חסון: אין לי ספק בכלל שאתה מודע לדברים שנכתבו, והגבת אליהם בזמן אמת.

יואל חסון: זה לא שאתה מופתע פעם ראשונה.

יואל חסון: אם אתה מופתע אז אני מוטרד.

מוטי שקלאר: זכרוני לא יכול להרשות עם הזיכרון המוגבל שלי לזכור את כל הפרטים.

מוטי שקלאר: לכן, יש פה מנהלים ואחראים - ואני לא מתחמק - שהם בקיאים ברזולוציה, והם יתנו פה תשובות.

מוטי שקלאר: הם באו לתת תשובות.

מוטי שקלאר: אם אתה רוצה לשמוע באופן - - -

יואל חסון: אני אחליט אחר כך, עכשיו אני רוצה לשמוע את המנכ"ל עכשיו.

יואל חסון: בוא נשאל אותך עכשיו על דברים שאתה בטח כן היית מעורב בהם וזה נושא של יועצים חיצוניים וכל מיני בעלי תפקידים בשכר.

יואל חסון: לדוגמה, שמענו על יועץ ארגוני, יועץ אסטרטגי, או קואצ'ר – אני לא יודע, אתה הגדרת אותו יועץ ארגוני ולא קואצ'ר – שקיבל על 20 יום 140 אלף שקלים.

יואל חסון: מה היתה ההצדקה לזה?

מוטי שקלאר: ההצדקה לכך – כשאני הגעתי למקום הזה עוד לפני שנכנסתי לתפקיד התייעצתי עם גורמים שונים איך ניתן להבריא את המקום.

מוטי שקלאר: הרי כל אדם שני בא ואמר שאין סיכוי.

מוטי שקלאר: אחד האנשים שישבתי איתו היה הממונה על השכר שהציע לי לקחת יועץ שאיתו ניתן לייצר שינוי מהותי בתוך רשות השידור, בהנחה שהוא ילווה אותי וילווה את האחרים.

מוטי שקלאר: אני מודה שנושא כזה מורכב, בעייתי, עם זנבות מכאן ועד להודעה חדשה, אני לבד לא מסוגל להרים, ואני רוצה יועץ.

מוטי שקלאר: זו זכותי המלאה לבוא ולדרוש יועץ לנושאים כאלה ואחרים.

מוטי שקלאר: זה עבר את כל הנהלים שנצרכים ברשות השידור כדי להעביר יועצים, והיועץ הספציפי הזה היה לי לעזר רב.

מוטי שקלאר: הוא גם נפגש עם חלק מהמנהלים.

מוטי שקלאר: לצערי, הפסיקו את ההתקשרות בגלל הקיצוצים.

מוטי שקלאר: אני חושב שרשות השידור היה נראית אחרת אם הוא היה ממשיך.

יואל חסון: מה היה התעריף לשעה של אותו יועץ?

מוטי שקלאר: התעריף אושר בזמנו.

מוטי שקלאר: עבדתי איתו תשעה חודשים.

מוטי שקלאר: אני לא יודע איך זה הגיע רק ל-20 יום.

מוטי שקלאר: הוא קיבל את הסכום על תשעה חודשים.

מוטי שקלאר: העבודה היתה איתו יום יומית, בטלפונים, באי-מיילים, וכן הלאה.

מוטי שקלאר: זו תשובתי לדבר הזה.

מוטי שקלאר: אני גאה שלקחתי את היועץ הזה.

מוטי שקלאר: לגבי היועצים האחרים - נתתי תשובה בוועדת הכלכלה, ואני נותן עכשיו.

מוטי שקלאר: מי שחושב שאפשר לנהל את רשות השידור על כל המורכבות של יצירת רפורמה, של פיטורי 700 עובדים, שינויים טכנולוגיים, שינויים בנדל"ן שבלעדיהם קשה לייצר את השינויים הטכנולוגיים, שינויים מבניים, תוכנית עסקית שתאפשר להרים את העסק המורכב הזה שמצד אחד אתה שולח 700 איש, ומקבל 150, ומייצר הסכמי עבודה חדשים, וצריך להתאים את כל ההסכמים הקיימים מול עשרה ועדים כשבכל אחד יש הסכם אחר ולהתאים אותם למציאות החדשה, אתה חייב.

מוטי שקלאר: אני לא ראיתי את רשות הדואר בלי מקנזי ברפורמה שלה, אני לא ראיתי את משרד הביטחון בלי יועצים.

יואל חסון: אני שואל מה הנוהל?

יואל חסון: מה הנוהל לתשלום לספקים?

יואל חסון: מי מכין את הנוהל?

יואל חסון: האם יש איזה סטנדרט?

מוטי שקלאר: כן.

יואל חסון: נניח שהצמדתם את עצמכם לשירות הציבורי הממשלתי הכללי.

יואל חסון: כי אם זה כך, אז בטוח שילמתם לו תעריף הרבה יותר ממה שהממשלה משלמת לכל יועציה.

יואל חסון: אז אני שואל עכשיו, - - -

מוטי שקלאר: אני קורא בעיתונים, ואני רואה על היועצים השונים שמלווים גופים כאלה ואחרים שעושים תמורות ושינויים כאלו משמעותיים.

מוטי שקלאר: אחרי שלושים שנה מדברים אין סוף על רפורמה, רפורמה, רפורמה.

מוטי שקלאר: באה הנהלה מסוימת עם ועד מנהל שהיה בזמנו ועד מנהל רציני שבראשותו עמד משה גביש, וכל יועץ עובר את המסננת של ההנהלה, של הייעוץ המשפטי, עובר את המסננת של ועדת 250.

מוטי שקלאר: הרי כל הוצאה מעל 250 אלף אני צריך אישור מהוועד המנהל, אפילו בסכום המינימאלי הזה.

מוטי שקלאר: כלומר, כמעט כל הפקה עוברת סינון של הוועד המנהל.

מוטי שקלאר: יש ועדת 250 שבראשה עומד יושב ראש הוועד המנהל.

מוטי שקלאר: אחרי ועדת ה-250 יש ועד מנהל, ויש ועדת מכרזים א', ועדת מכרזים ב'.

מוטי שקלאר: כל היועצים עוברים את כל המסננת שעליה דיברתי, ואתה עובד לפי הנהלים הקיימים.

יואל חסון: דוח מבקר המדינה העיר על זה שהיו ליקויים בהעסקת יועצים.

יואל חסון: זה כתוב במפורש בדוח מבקר המדינה.

מוטי שקלאר: אני אומר – הנחה פרלימינארית.

מוטי שקלאר: אני יוצא מנקודת הנחה – ואמרתי את זה גם בוועדת הכלכלה – שבסופו של דבר במקום שצריך לעבור שינויים, וסוחב איתו מורשת ארוכה לטוב ולרע, מבחינתי, ביקורת הפנים זה אמצעי שדרכה אני לומד איך לשפר את העניין.

מוטי שקלאר: והראייה, ותיכנס לרזולוציה, על אין סוף נהלים חדשים שנולדו וגובשו כתוצאה מביקורת הפנים על מנת לתקן דברים.

מוטי שקלאר: כנ"ל, ודאי מבקר המדינה.

מוטי שקלאר: מבחינתי, אם אנחנו נצא מתרבות השפיטה, ובמקום שפיטה נדבר על מקום שמנסה ביחד להציל את המקום הזה – המקום הזה גוסס, או טו טו קורס.

מוטי שקלאר: אני רוצה שתבין איפה אנחנו עומדים, יכול להיות שתוך חודש לא תהיה רשות שידור.

מוטי שקלאר: ראשי ורובי מאז שמר גביש עזב זה רק ברפורמה על כל המשתמע מכך, ואין סוף דיונים.

מוטי שקלאר: לפה אני בא מדיון מאוד חשוב.

מוטי שקלאר: אני כל יום פה בוועדה אחרת, אגב.

נחמן שי: כל יום אתה בשתי ועדות.

מוטי שקלאר: כן, לפעמים כל יום בשתי ועדות.

מוטי שקלאר: וכל יום אני כמעט באותם נושאים.

מוטי שקלאר: אני כבר מדבר אוטומאטית – סליחה על הביטוי – כי אני יודע בדיוק מה השאלות.

מוטי שקלאר: אנחנו נמצאים במקום שבו מנסים לעשות הכול.

יואל חסון: ברמה העקרונית כולם מבינים את המשבר שיש בשידור הציבורי.

מוטי שקלאר: ההנחה שלי שכולם פה רוצים את טובת העניין, ונצא מתרבות השפיטה, אז אני רואה את הביקורת כפלטפורמה שדרכה אנחנו נשפר את עצמנו.

מוטי שקלאר: ולכן, כמעט כל הנושאים של איתנה בכלל לא בוויכוח.

מוטי שקלאר: אנחנו בשקיפות המלאה ביותר.

מוטי שקלאר: היא יכולה להעיד.

מוטי שקלאר: נותנים לה את כל המסמכים.

מוטי שקלאר: בחלק מהנושאים שנכון לעשות ביקורת כדי ללמוד את הבעיות הקיימות במקום הזה, אני יושב איתה.

מוטי שקלאר: רק לאחרונה דיברתי איתה על מספר נושאים שאני רוצה שהיא תבדוק, שמתוכם אני אלמד על ניצול כוח-אדם כזה ואחר.

מוטי שקלאר: אז אנחנו לומדים, ואם ישנן שגיאות גם במסגרת יועצים כאלה ואחרים, מתוכם אנחנו נשפר את אותם באגים.

מוטי שקלאר: במקום כזה גדול אתה עושה באגים.

יואל חסון: לדוגמה, הובאה לידיעת הוועדה שאתה קבעת שוועדת הביקורת של הוועד המנהל היא ועדה שצריכה לאשר את דוחות הביקורת.

יואל חסון: זה דבר שהוא המצאה, זה לא קיים.

יואל חסון: ועדות ביקורת לא מאשרות דוחות ביקורת פנימיים.

יואל חסון: הן פשוט דנות בהם, לומדות אותם, מפיקים את הלקחים ומנחים את דרגי הביצוע לבצע ולתקן את מה שצריך לתקן.

יואל חסון: כך נאמר, לפחות ידיעה שהועברה לוועדה מחומר כתוב.

רחל קרמרמן: מאשרים את ההמלצות, או לא מאשרים את ההמלצות.

יואל חסון: לא עושים את זה.

יואל חסון: אבל, בסדר.

מוטי שקלאר: אני פועל לפי ההנחיות של היועץ המשפטי שלנו שזה לפחות ההנחיה שלו.

יואל חסון: מי זה היועץ המשפטי של רשות השידור?

יואל חסון: ואת אומרת שוועדת הביקורת של הוועד המנהל צריכה לאשר את דוחות הביקורת?

חנה מצקביץ': ועדת הביקורת של הוועד המנהל צריכה לדון בדוחות הביקורת, ולאשר את ההמלצות.

חנה מצקביץ': היא בעצם ממליצה לוועד המנהל לגבי מסקנות.

נחמן שי: מליאה או הוועד המנהל?

קריאה: מליאה, מליאה.

נחמן שי: מליאה, היא טעתה.

נחמן שי: אין ועדת ביקורת לוועד המנהל.

חנה מצקביץ: למליאה.

נחמן שי: מליאה יש לה ועדת ביקורת.

נחמן שי: אבל, אין מליאה, ואין ועד מנהל.

נחמן שי: תיכף אני אביא את זה לידיעה.

חנה מצקביץ': כשדוחות הביקורת האלה הוכנו היה ועד מנהל, והיתה מליאה.

יואל חסון: מר שקלאר, כמה יועצים ומשרדי יועצים מועסקים כיום?

יואל חסון: רחל קרמרמן: חבר הכנסת שי, יש ועדת ביקורת פועלת.

נחמן שי: אם את אומרת, אני מאמין.

יואל חסון: הוא מחפש.

יואל חסון: בינתיים הערה לנשיא לשכת המבקרים.

שלמה קלדרון: פורסמה בעיתון תגובת רשות השידור לגבי דוחות ביקורת, ונכתב בעיתון כך: בעניין מיעוט המרואיינים הערבים, עניין זה טרם נדון בוועדת הביקורת של מליאת הרשות.

שלמה קלדרון: על פי דין מדובר בדוח לא סופי.

שלמה קלדרון: אין דבר כזה דוח לא סופי.

שלמה קלדרון: ברגע שהדוח מוגש לוועדת הביקורת, הדוח הוא סופי.

שלמה קלדרון: צריך לדון בו.

שלמה קלדרון: ועדת הביקורת לא מאשרת אם הדוח הוא דוח, או לא דוח.

שלמה קלדרון: היא יכולה לחלוק על המסקנות.

שלמה קלדרון: אבל, על העובדות ועל הממצאים שכתובים בדוחות צריכים לדון ולמצוא את הפתרונות.

שלמה קלדרון: ועדת הביקורת לא מאשרת דוחות ביקורת.

שלמה קלדרון: הם מוגשים, וזה דוחות סופיים לדיון.

יואל חסון: תודה רבה לנשיא לשכת המבקרים.

יואל חסון: מר שקלאר, תאמר לי כמה משרדי יועצים מועסקים היום, רואי חשבון, עורכי דין – עלויות.

מוטי שקלאר: היועצים שליוו אותנו זה היה חברת "טאסק", "אביב יישום" שמטפלת בכל נושא של המשמעות של הפרישה של העובדים בתחום האקטואריה.

מוטי שקלאר: יש את כל מה שקשור לשינויים שאנחנו צריכים לעשות במשאבי אנוש, וזה חברת "פילת".

מוטי שקלאר: יש ייעוץ משפטי שעוסק בכל הסכמי הפרישה והסכמי קיבוצי ההסתדרות וכו', וזה עו"ד פסי.

יואל חסון: איך היה הנוהל שקיבלו את האנשים האלה ואת החברות האלה?

מוטי שקלאר: יש נוהל של ועדת מכרזים שהם עובדים לפי הנוהל.

יואל חסון: האם יש נוהל?

יואל חסון: האם אתה אומר בוודאות שיש נוהל?

מוטי שקלאר: כן.

יואל חסון: למרות שהטענה של הביקורת שאין נוהל.

מוטי שקלאר: אני יודע על נוהל, ואנחנו עובדים לפי הנוהל.

יואל חסון: אז תסביר לי מה הנוהל.

יואל חסון: נניח שבחרת בחברת "טאסק", איך בחרת בחברת "טאסק".

קריאה: החברה הזאת כישלון מוחלט.

חנה מצקביץ': היועצים שדובר עליהם נבחרו במכרזים.

יואל חסון: חברת "טאסק" עברה מכרז?

חנה מצקביץ': כן.

יואל חסון: יש נוהל כתוב ברשות השידור שיש מכרז.

חנה מצקביץ': ודאי.

חנה מצקביץ': חוק המכרזים מחייב אותנו, ואנחנו פועלים על פי החוק הזה, ויש נוהל מכרזים.

קריאה: מעניין מי עוד היה במכרז הזה, איזה חברות נוספות ניגשו למכרז.

יואל חסון: נא לא להפריע, כל אחד יקבל את רשות הדיבור.

קריאה: חברות רציניות.

קריאה: האם אפשר לשמוע שמות?

יואל חסון: סליחה, אדוני, אתה לא יכול לשאול שאלות.

יואל חסון: האם היו עוד חברות?

מוטי שקלאר: כן, יש לנו את הייעוץ המשפטי שיש לנו את היועצים משלהם.

מוטי שקלאר: יש יועצים שעוסקים בכל מה שקשור למערכי ההפצה, וכל השינויים הטכנולוגיים שאנחנו צריכים לעשות את זה גם ברדיו וגם בטלוויזיה.

מוטי שקלאר: בלי להסתיר שום דבר, סך הכול 8.7 מיליון שקל עלות היועצים לשלוש שנים.

מוטי שקלאר: אני חושב שהסכום הזה הוא בהחלט סביר - אמרו לי פה אנשי האוצר - מול ההיקף התקציבי של רשות השידור, ומול כל השינויים שאנחנו אמורים לעשות.

יואל חסון: לגבי העסקת עובדים דרך חברת כוח-אדם – יש טענה להתקשרות ארוכת שנים ללא מכרז, ללא הסכם, ללא בקרה על חשבונות ועל עובדי כוח-אדם.

יואל חסון: כמה עובדי כוח-אדם יש היום?

נחמן שי: מאיפה אתה קורא את כל המידע החשוב?

יואל חסון: דוחות ביקורת פנימיים.

נחמן שי: אה, מפנימיים – הבנתי.

יואל חסון: כמה עובדי כוח-אדם יש?

מוטי שקלאר: אני מקווה שנמצאת פה ליאור רמתי סמנכ"ל כוח אדם.

ליאור רמתי: - - -

יואל חסון: פחות מעשרים עובדים?

ליאור רמתי: יצאנו למכרז חדש, וחברה חדשה נבחרה.

יואל חסון: למה הם מועסקים?

יואל חסון: למה צריך עובדי כוח-אדם?

ליאור רמתי: למגוון פעילות שנדרשות.

ליאור רמתי: לדוגמה, כל נושא טיוב הנתונים של העובדים לקראת מערך ה- - -

יואל חסון: עוד הפעם, זה קשור לכל הפעילות של ה-.

יואל חסון: זאת אומרת, מה שחברות פה אמורות לעשות, יש בנוסף.

יואל חסון: כי אני יודע שחברת "טאסק" היא זאת שעשתה את הדאטא-בייסים, ואת כל ההכנות, וכמות העובדים וכל הדבר הזה.

יואל חסון: אז היה צריך בנוסף גם עובדי כוח-אדם לעניין הזה.

ליאור רמתי: חברת "טאסק", להבנתי, לא עשתה את טיוב הנתונים.

ליאור רמתי: היא הכינה תוכנית עסקית, ויש פה אנשים שיכולים לתת את המידע המדויק מה חברת "טאסק" עשתה.

ליאור רמתי: עובדי חברת כוח-אדם, בין היתר, נמצאים ברדיו.

ליאור רמתי: אריה, האם אתה רוצה להציג מה אצלך עושים?

ליאור רמתי: ומה שעושים בנוסף זה כאמור איסוף נתונים על עובדי הרשות, מה שלא קיים היום ברשות, לקראת הפרשת מעל 40% מהעובדים שלנו.

יואל חסון: מר שקלאר, על פי החלטת ממשלה, כל גוף מבוקר צריך להקים צוות לתיקון ליקויים, מעקב תיקון ליקויים.

יואל חסון: האם קיים צוות כזה ברשות?

יואל חסון: מוטי שקלאר: כן, הצוות בראשותי.

יואל חסון: נדמה לי, ששם העוזרת שלי.

יואל חסון: איתנה, מי עוד בצוות?

איתנה גרגור: סמנכ"לים, מנהלי מדיה, נציג משפטי ואנוכי.

נחמן שי: באיזה תדירות הוא מתכנס?

נחמן שי: מי עוקב אחרי המסקנות שלו?

מוטי שקלאר: ראשית, איתנה עובדת היום איתנו בצמוד, ואנחנו אחת לכמה חודשים מתיישבים על העניין ובודקים.

יואל חסון: מתי בפעם האחרונה הוא התכנס?

מוטי שקלאר: נדמה לי שלפני חודשיים-שלושה.

מוטי שקלאר: אבל, אל תתפוס אותי במילה.

מוטי שקלאר: מרוב שאני נמצא פה בוועדות אין לי זמן לדברים אחרים.

מוטי שקלאר: יוליה שמלוב ברקוביץ': אולי אם לא היתה ביקורת אז לא היית צריך לשבת פה.

יואל חסון: קודם כל, עם כל הכבוד, ההערות הסרקסטיות האלה - - -

אילן גילאון: כיוון שמאיתנו אין ציפיות כל כך גבוהות כמו ממנכ"ל רשות השידור.

יואל חסון: ההערות האלה הן לא הערות מקובלות.

יואל חסון: אני מזכיר לך שהכנסת היא הריבון, ולכנסת יש אפשרות לבוא ולקרוא לך בכל עת ובכל זמן, ובוודאי הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

יואל חסון: אם אני כראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה לא הייתי מתייחס לדוחות ביקורת כאלה - דברים שנאמרים ונכתבים על השידור הציבורי - אז הייתי חוטא לתפקידי.

מוטי שקלאר: אין הכוונה לוועדה הזאת.

יואל חסון: גם לא לוועדה אחרת.

יואל חסון: אני גם מגן על חברי בוועדות האחרות.

יואל חסון: אני רוצה להתייחס לסיפור פיטורי העורכים כפי שדווח באמצעי התקשורת, כפי שאנחנו שמענו עליו.

יואל חסון: תספר לנו קצת על התהליך הזה, על איך קיבלת החלטה על החלפת העורכים, מה היו השיקולים?

מוטי שקלאר: אני רוצה שתבין שזה נושא מאוד רגיש בקשר בין חברי כנסת לדבר הזה, לעניות דעתי.

מוטי שקלאר: כשנכנס מנהל חדש לחדשות - יורם כהן כשהוא היה כבר מנהל החדשות - חשבנו לנכון לרענן את השורות, לעשות קצת חילופין.

מוטי שקלאר: בשיקולים המקצועיים שלנו, ובניסיון לחדש, להתחדש מתפיסת תוכנית אחרת שאנחנו רוצים לייצר, קונספט אחר, פורמאט אחר, ובדרך כלל דברים כאלה נעשים על ידי אנשים.

מוטי שקלאר: ויש מנהל חדשות שחושב ש- X, Y, Z, יותר טוב לזה, ויותר טוב לאחר.

מוטי שקלאר: יש עורך מסוים שחשבנו שהוא יותר טוב לתוכנית אחרת, וכן הלאה.

מוטי שקלאר: אני חושב שזו הזכות המלאה של מנהלים.

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: תספר לי את התהליך שהיה, איך קיבלתם את ההחלטה הזאת?

יואל חסון: האם אתה ויורם כהן ישבתם והחלטתם את זה?

יואל חסון: מה היה התהליך?

מוטי שקלאר: אני חדש פה בחוויה הזאת אז לכן יכול להיות שאני לא מכיר, לא יודע.

מוטי שקלאר: ההנהלה יושבת, מנהל הטלוויזיה, מנהל החדשות, עבדך הנאמן כעורך ראשי, ויש מחשבות כאלה ואחרות לעורכים כאלה ואחרים, ועל פי זה אנחנו מתנהלים.

מוטי שקלאר: אנחנו קוראים לעובדים ואומרים להם בצורה כזאת או אחרת.

מוטי שקלאר: כרגע, לדעת חלק מהעובדים, לשיטתם הפרוצדורה לא היתה טובה לצורך העניין.

מוטי שקלאר: זה עומד כרגע בבית דין לעבודה, בבית משפט.

יואל חסון: בוועדה לביקורת המדינה אי אפשר להסתתר סביב העניין הזה.

מוטי שקלאר: אני לא מסתתר.

מוטי שקלאר: אני חושב שבצורה הכי פשוטה, הכי ברורה, אני אומר את זה.

מוטי שקלאר: זה החלטה - - -

יואל חסון: למה חשובה ההבנה של התהליך?

יואל חסון: יכול להיות שאם נבין שהיה כאן תהליך, לגבי הסמכות יכול שאין כאן שאלה.

יואל חסון: אבל, יש כאן מצב היום שאין יושב- ראש ועד מנהל, אין יושב- ראש מליאה.

נחמן שי: באותו תפקיד.

יואל חסון: באותו תפקיד, אני לא בקי כמוך, חבר הכנסת נחמן שי.

יואל חסון: אבל, העניין הוא שההרכבים לא מלאים בשני הגופים.

משה (מוץ) מטלון: והמינויים הם זמניים.

יואל חסון: אני רוצה לדעת, לדוגמה, האם בוועד המנהל היה דיון, והנושא הזה של החלפת העורכים הובא בפני הוועד המנהל?

יואל חסון: האם היה תהליך של התייעצות?

יואל חסון: האם היה תהליך של קבלת החלטה פורמאלית?

יואל חסון: האם הדברים הוצגו?

יואל חסון: יש טענה שאחד העורכים מוצה בתפקידו, והוא פחות משנה בתפקיד, או שנה ומשהו בתפקיד.

יואל חסון: מה היו השיקולים?

יואל חסון: יכול להיות שאתה צודק במאת האחוזים.

יואל חסון: אין לי את הכלים לבחון, ואני גם לא קובע את זה.

יואל חסון: אני רק מנסה להבין את התהליך.

יואל חסון: יש לך ועד מנהל לא מלא, אין לך יושב- ראש.

יואל חסון: איך קיבלת החלטות פה?

יואל חסון: מי פיקח על ההחלטות שלך?

מוטי שקלאר: יש שתי אפשרויות, ואני באמת מנסה לא לומר את זה בציניות, כי אני לא ציני.

יואל חסון: יוצא לך קצת לפעמים.

מוטי שקלאר: יוצא לי, מה לעשות?

מוטי שקלאר: במצב שבו אני נמצא זו דרך הגנה מסוימת מול כל הסיפור.

מוטי שקלאר: יש דברים שגם החוק הגדיר שהם בסמכות ההנהלה, והם בכלל לא קשורים לוועד המנהל.

מוטי שקלאר: להחליף עורך כמו שאותם עורכים, אגב, שמונו אף ועד מנהל לא היה מעורב, אז אם אותם עורכים שמונו אף ועד מנהל לא היה מעורב כי זה לא תפקידם, כי תמיד היתה אבחנה וחיץ מאוד ברור בין המרכיב הציבורי לבין ההנהלה המקצועית.

מוטי שקלאר: כולנו בגיל כזה - גם אם אתה צעיר, וזה יתרון שיש לך - זוכרים שכשהוועד המנהל ניסה להתערב באיזשהו מינוי, או בתוכן כזה ואחר, איזה קול זעקה קמה במדינת ישראל על התערבות בתוכן, על התערבות פוליטית, וכן הלאה.

יואל חסון: אבל, גם אותו הדבר על החלפת עורכים.

מוטי שקלאר: אני אומר, אם לפני שנה-שנתיים הוועד המנהל היה מתערב בעניין הזה כל העולם היה זועק שיש פה התערבות פוליטית, ויעידו פה כל האנשים שמלווים את רשות השידור הרבה יותר שנים ממני.

מוטי שקלאר: יש תחומים שהם פר-אקסלנס בסמכות ובחובה ובזכות של ההנהלה למנות אנשי מקצוע בתוכם.

מוטי שקלאר: בשביל מה צריך מנהלים?

יואל חסון: אני מנסה להבין מה הפיקוח?

יואל חסון: האם אין פיקוח?

יואל חסון: האם לא נתת דיווח לאף אחד.

מוטי שקלאר: אני לא יודע את הפרוצדורה החוקית, מותר לבוא לוועד המנהל ולומר שההחלטה היא שרירותית, ולבוא ולומר שכשאתה מחליף מישהו אחרי שבע שנים אז זה שרירותי, ולבוא ולומר שאתה לוקח מסוים שאף אחד לא דיבר כשהוא התמנה לעורך ולא שאלנו, אפילו לא את המנכ"ל – אני אפילו לא התערבתי כמעט בעניין הזה.

מוטי שקלאר: האם אתה רוצה לומר לי שאריה שקד כל פעם שהוא יחליף עורך יומן מהבוקר לצהריים - - -

יואל חסון: לא, לא.

יואל חסון: מדברים על תפקיד, לא על עורך כזה.

מוטי שקלאר: על תפקיד.

מוטי שקלאר: האם לקחת עורך יומן שזה פר אקסלנס תוכן, ולבוא ולומר אני צריך אישור של ועד מנהל?

מוטי שקלאר: בשביל מה צריך מנהל אם כך, בשביל מה צריך עורך ראשי?

מוטי שקלאר: אתה מכיר עיתון שהבורד שלו מתערב מי יערוך את המוסף?

יואל חסון: האם בעבר אף פעם הוועד המנהל לא התערב?

מוטי שקלאר: לא, לא התערב בעניין הזה לחלוטין – לעולם לא, כי זה לא תפקידו.

מוטי שקלאר: החוק מגדיר את זה, לא אני.

מוטי שקלאר: אם החוק היה אומר שלוועד המנהל יש זכויות ניהול שוטף בתוכן אז הייתי אומר בסדר.

מוטי שקלאר: אבל, החוק הפך אותי למעין נציב שירות המדינה, החוק הפך אותי לעורך ראשי של המקום וכמנכ"ל, אז ודאי שבתחום התוכן זה סמכויות העורך הראשי, אחרת לא היינו יוצאים מזה בחיים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז מהן הסמכויות של הוועד המנהל?

מוטי שקלאר: סמכויות של ועד מנהל לפקח ולקבוע מדיניות.

קריאה: בדרך כלל, חצר ביזנטינית מנוהלת על-ידי בן אדם אחד או שניים.

יואל חסון: אדוני, נגיע לכולם.

יואל חסון: תאמין לי שלא יהיה פה אחד שרצה לדבר ולא דיבר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מוטי, מה זאת אומרת מדיניות?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה הכוונה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כלכלית?

מוטי שקלאר: יוליה, אני לא ממציא את הגלגל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זו שאלה מאוד חשובה, כי כשאני קיבלתי עורך אז אני כן התייעצתי.

מוטי שקלאר: בסדר.

מוטי שקלאר: אפשר להביא את חוק רשות השידור, ויש פה את היועצת המשפטית שיכולה לעזור גם בעניין, ולעשות אבחנה מהן סמכויות הוועד המנהל, ומהן סמכויות ההנהלה.

מוטי שקלאר: אם הייתי חורג מסמכויות ההנהלה אז זה בסדר.

מוטי שקלאר: אבל, גם ההיגיון אומר את זה שבתחום התוכן, אלא אם כן יוכח שאני מנסה להתנקם בו כפי שאחד מהם ניסה לבוא ולומר, וכן הלאה, וכן הלאה.

משה (מוץ) מטלון: אבל, לא התייחסת לנושא העיתוי.

משה (מוץ) מטלון: לנושא העיתוי שאל אותך יושב-ראש הוועדה ולא התייחסת.

משה (מוץ) מטלון: דיברת על סמכות, ואולי אין מחלוקת על מקור הסמכות.

משה (מוץ) מטלון: אנחנו שואלים על העיתוי.

יואל חסון: העיתוי, הכמות.

משה (מוץ) מטלון: על העיתוי.

משה (מוץ) מטלון: לגבי העיתוי – אנחנו סבורים, ואנחנו לא מתאמים פה עמדות, שהעיתוי שנעשה המהלך הזה הוא קצת בעייתי.

מוטי שקלאר: במדינה הקטנה שלנו תמיד יש בעיה של עיתוי בכל דבר.

מוטי שקלאר: אני רוצה להזכיר לכם שכשאתם מדברים על רשות השידור, כמעט שני שליש מהזמן אין ועד מנהל.

מוטי שקלאר: סליחה, אין יושב-ראש חצי מהזמן.

רחל קרמרמן: אתה לא מתייחס לוועד המנהל, יש ועד מנהל.

מוטי שקלאר: אמרתי, תיקנתי.

יואל חסון: הגברת קרמרמן, מה תפקידך?

רחל קרמרמן: חברת שאריות הוועד המנהל.

רחל קרמרמן: במסגרת הסמכות בנושא הזה לא התייחסו לדעת הוועד המנהל.

יואל חסון: הוועד המנהל התנגד למהלך הזה של המנכ"ל?

רחל קרמרמן: בוועד המנהל היו גם חילוקי דעות, כי יש כאלה שטענו שזה סמכות המנכ"ל וההנהלה לדון בזה.

רחל קרמרמן: ויש כאלה, ואני ביניהם, שחלקו על העיתוי שנעשו הדברים.

מוטי שקלאר: אני שלוש שנים וחצי במקום הזה, ובגלל עיתוי כזה ואחר לא מצליח למנות עובד אחד כמעט.

מוטי שקלאר: על מה אתם מדברים?

מוטי שקלאר: שבעה-שמונה חודשים לא היה לי ועד מנהל.

מוטי שקלאר: אחרי זה אמרו: יש או טו טו רפורמה, ולכן אין טעם למנות אנשים.

מוטי שקלאר: רוב המנהלים הם במינויים זמניים, ואתה צריך להמשיך לנהל את המקום הזה.

מוטי שקלאר: אתה מרגיש שתוכניות כאלו ואחרות יורדות מהפרק, אתה חייב להמשיך לנהל.

יואל חסון: אבל, לא נראה שדווקא על סף הרפורמה לעשות שינויים כאלה עכשיו זה היה דבר לא נכון לעשות?

יואל חסון: היית עושה רפורמה.

מוטי שקלאר: אני רוצה להזכיר שלצד העבודה החשובה וההערות החשובות שאתם מעלים, אתה צריך גם לנהל את המקום.

מוטי שקלאר: בסופו של דבר, ניהול המקום הזה מתבטא בתוכן.

מוטי שקלאר: כל רשות השידור היא אמצעי לתוכן.

מוטי שקלאר: ואם אתה לא מצליח לשפר את התוכן, ולנגוע בתכנים, ותוכן חייב להיות משהו דינמי, אחרת זה מת, כי זה הביטוי לחיוניות המלאה ביותר שלנו כבני אדם, ולכן שם כל הזמן אתה צריך להיות עם פעימה שפועמת כל הזמן, אז אתה לא יכול כל הזמן להיאחז במרכיב של פרוצדורות כאלו ואחרות ולהמית את המקום הזה.

מוטי שקלאר: כמה אתה יכול לחכות?

מוטי שקלאר: יש מנהל שגם אותו לקח זמן למנות מסיבות כאלו ואחרות.

יואל חסון: מי?

יואל חסון: יורם כהן?

מוטי שקלאר: כן, יורם כהן.

מוטי שקלאר: אתה רוצה לשינויים ותוכן, ואני מאמין שיש סיכוי לרפורמה רק אם ערוץ 1 והרדיו יבטאו תוכן ייחודי, שיהיה למקום הזה תו זהות משלו.

מוטי שקלאר: על זה אנחנו עובדים ימים כלילות.

קריאה: עד היום לא היה תוכן?

מוטי שקלאר: היה תוכן כל הזמן, אבל כשאתה נמצא במציאות של היום אתה חייב להתחיל לבדל את עצמך, ולייצר תכנים אחרים ושונים, וכן הלאה.

מוטי שקלאר: ולא בכדי בשנה האחרונה - - -

יואל חסון: זה לא ישיבת ועדים, ולא ישיבת הוועד המנהל פה, ואני לא רוצה שתתחילו פה.

יואל חסון: קריאה: גם לוועדים יש מה לומר.

יואל חסון: כל אחד ידבר פה, תאמינו לי.

יואל חסון: אני לא ממהר לשום מקום.

מוטי שקלאר: לכן, אני עומד במקרה הזה יותר מכל נושא אחר שאני אומר אין לי בעיה ולומר: רבותי הנכבדים, שגינו ופשענו ואנחנו צריכים לתקן.

מוטי שקלאר: והראיה, שרוב הדברים שהיו בוועדת הביקורת אנחנו מנסים לתקן, ואפשר לעבור על הנהלים שנוצרו מאז.

מוטי שקלאר: אפשר לעבור גם על הערות של מבקר המדינה – מה אנחנו עשינו בנושא שעות נוספות, וכל הדברים האחרים.

מוטי שקלאר: במצב הבלתי אפשרי בכל אופן מנסים לעשות דברים.

מוטי שקלאר: פה בנושא הזה, אני אומר לכם, רבותי הנכבדים - כמה שאני יכול להיות כן עצמי, אני בכל אופן נוגע בדבר - זה בפירוש החלטה שקולה, מדודה, שנעשתה בשום שכל ובהבנה.

מוטי שקלאר: אולי היא נעשתה אפילו מאוחר מידיי.

מוטי שקלאר: אבל, בסופו של דבר, אנחנו חייבים להשתפר כל הזמן, ולהתקדם בנושא התוכן.

מוטי שקלאר: כאשר אני שומע את אבי וייס, מנכ"ל חדשות 2, מחמיא לי בדיון בשיתוף בערוץ 1 ואומר שחדשות ערוץ 1 הן חדשות טובות, והן ממש דומות לנו, אני רואה בזה כישלון כי אני חושב ש"מבט" צריך להיות נושא אופי אחר.

מוטי שקלאר: לא איכפת לי להיכנס לתחום התוכן ולהסביר לכם את תפיסתי לגבי "מבט".

יואל חסון: האם תפיסתך לא צריכה לבוא לפיקוח על-ידי הוועד המנהל, על-ידי המליאה, ועל-ידי כל הגורמים האלה?

יואל חסון: מה זה תפיסתך?

יואל חסון: ברור לי שאתה העורך הראשי.

יואל חסון: אבל, האם התפיסה לא באה לידי בחינה ושיקול?

יואל חסון: האם זאת תפיסתך וזהו?

מוטי שקלאר: התפיסה באה לידי בחינה על-ידי העורכים של המדיה ואנשי המקצוע.

יואל חסון: העורכים שאתה ממנה.

מוטי שקלאר: כן, אני ממנה, מנהל הטלוויזיה שהמליאה מינתה אותו כמינוי בפועל.

יואל חסון: האם כך בא לידי ביטוי האינטרס הציבורי?

מוטי שקלאר: לא, רגע.

מוטי שקלאר: אתה יושב עם עורכים, אתה יושב עם כתבים, אתה יושב עם מגישים.

יואל חסון: אבל, בסופו של דבר, הציבור צריך לבוא לידי ביטוי על-ידי נציגי הציבור שלו.

יואל חסון: זה שהם לא ממונים זה תקלה בפני עצמה.

יואל חסון: אבל, על-ידי נציגי הוועד המנהל והמליאה.

יואל חסון: יורם כהן הוא בחור מוכשר ורציני, וגם אתה בחור רציני ומוכשר, וכולם מוכשרים ורציניים.

יואל חסון: אבל, בסוף אתם לא מייצגים את האינטרס הציבורי.

יואל חסון: האינטרס הציבורי מיוצג על-ידי מי שיושבים בוועד המנהל ובמליאה, וצריכים לראות את הראייה הכוללת.

יואל חסון: נמצא פה החוק, ולפי החוק אתה להם צריך להציג את הפעילות, להציג את התכנים, להציג את הנתונים, להציג מהן תוכניות העבודה שלכם.

יואל חסון: אתה בעצמך אומר שיש השפעה על מי העורך.

יואל חסון: אם אתה אומר לי שאתה ועוד שני אנשים מחליטים את כל ההחלטות אז זה לא שידור ציבורי, תסלח לי.

יואל חסון: זה שידור פרטי של שקלאר ושותפיו.

מוטי שקלאר: לא, בוא נעשה סדר בעניין.

יואל חסון: אני רוצה לקבל ממך תחושה שזה באמת מנוהל על פי אינטרס ציבורי ושקוף.

יואל חסון: זה לא מה שאתה מראה לי כרגע.

יואל חסון: אתה אומר ישבו שלושה אנשים והחליטו שזה יהיה העורך, וזה לא יהיה העורך, וזה יהיה כך וזה יהיה כך.

מוטי שקלאר: לא נכון.

מוטי שקלאר: אפשר תיכף לשמוע את יורם כהן שהוא מנהל החדשות, ואת אריה שקד שהוא מנהל הרדיו, ותבינו איך המנגנון והדינאמיקה עובדים מעבר לפורמאליסטיקה בהקשר הזה.

מוטי שקלאר: אתה מנהל אין סוף דיונים עם אנשים מבחוץ.

מוטי שקלאר: עשיתי לא מעט דיונים עם גורמים חיצוניים איך הם רואים את החדשות.

יואל חסון: מי זה גורמים חיצוניים?

מוטי שקלאר: זה יכול להיות אנשי מקצוע כאלה ואחרים, חלקם מתוך 2 ו-10.

יואל חסון: האם הם המליצו על החלפת עורכים?

מוטי שקלאר: רגע, דבר איתי על הקונספט.

מוטי שקלאר: יש ועדת טלוויזיה שגם כן מפקחת עלינו בנושא לוח השידורים.

מוטי שקלאר: לגבי התוכן עצמו, והאם "מבט" צריכה לעסוק רק בהארד-קור לצורך העניין – זה אחד הדיונים שאנחנו עושים בתוכנו כל הזמן עם המגישים, ועם העורכים, ואין סוף דיונים נעשו בנושא הזה – האם היא צריכה להיות חצי שעה או שלושת רבעי שעה?

מוטי שקלאר: האם צריכה להתעסק רק בהארד-קור או יכול להיות שהחדשות צריכות להתעסק בתחקיר עמוק יותר, וכן הלאה?

מוטי שקלאר: אלה דברים שלשמם נבחרו אנשים.

מוטי שקלאר: יכול לבוא ועד מנהל, ועדת טלוויזיה ולהגיד: "מבט" כפי שהוא, הוא בעייתי, הוא לא נכון, הוא לא משקף, הוא לא מאוזן.

מוטי שקלאר: אנחנו מבקשים ממך להביא לנו תוך חודש הצעה אחרת או רעיון אחר או כיוון אחר.

מוטי שקלאר: פה נכנס הוועד המנהל או ועדת הטלוויזיה.

מוטי שקלאר: כי בדיוק באותה מידה כשאנחנו מייצרים סדרה מסוימת, אני יכול לומר שזה נראה לי שטחי ורדוד מידיי, ולא מתאים לערוץ 1.

מוטי שקלאר: פה נכנסת ועדת הטלוויזיה או ועדת הרדיו ובאים ואומרים.

מוטי שקלאר: אבל, בשוטף היום יומי - - - בעורכים בתוך המערכת, אני חושב שאם אתה סומך על המנהלים אז הם עושים את זה בשום שכל.

מוטי שקלאר: אם אתה לא סומך אז יש בעיה, בסופו של דבר.

מוטי שקלאר: בתפקידים הבכירים יותר כמו מנהל טלוויזיה באמת נכון עד להיום אז הוועד המנהל היה חלק מוועדת המכרזים, ובחר את האנשים.

מוטי שקלאר: זה לא גחמה של מישהו.

מוטי שקלאר: נדמה לי שגם מנהלי חטיבות שותפים.

מוטי שקלאר: אבל, בתוכניות, ברזולוציות הנמוכות יותר של עורכים אז זה תפקידו של - - -

יואל חסון: עורך "מבט" זה רזולוציה נמוכה?

מוטי שקלאר: זה לא רזולוציה נמוכה, אבל זו רזולוציה שמתאימה, לעניות דעתי, וככה אגב הנוהג היה עד היום, לא המצאתי אותו - - -

גדי בן יצחק: זה לא נכון, זה לא מה שאתם חתומים כרשות שידור עם האיגוד הארצי של עיתונאי ישראל.

גדי בן יצחק: זה נכון שביותר מ-15 השנים האחרונות זה מה שנהגתם לעשות, וכך הגענו עד הלום.

גדי בן יצחק: כל התפקידים ברשות השידור היו מכרזים, מהכתב הפשוט ועד המנהל.

גדי בן יצחק: עם הזמן העלאתם את הרף.

מוטי שקלאר: קשה לי לזכור מה היה לפני 15 שנה.

מוטי שקלאר: ואם אתה שואל אותי, אני לא אתחמק מהעניין.

מוטי שקלאר: נכון, ככה צריך להיות.

מוטי שקלאר: אני לא חושב שוועדה ציבורית צריכה להיות מעורבת במינויים, למעט מינויים בכירים – חד משמעית.

יואל חסון: יורם כהן, האם אתה רוצה להתייחס לדברים האלה?

יורם כהן: כן.

יורם כהן: קודם כל, אני שמח שמבקר המדינה נמצא פה, כי אני חושב שברגע שפוליטיקאים נזעקים להגן על עורך תוכנית מסוים אז זה מעורר סימני שאלה גם לגבי העתיד, וגם לבדוק את העבר.

יואל חסון: אני לא מכיר אף אחד מהעורכים הללו, אף אחד.

יואל חסון: אני לא יודע מי הם, לא מכיר אותם באופן אישי.

יואל חסון: אני בוודאי לא כזה, יכול להיות שאחרים בקיאים יותר.

יורם כהן: יש לי עורכים מצוינים.

יורם כהן: אבל, זה יכול לעורר דופי בעבודתם המקצועית ברגע שמישהו בא ומנסה – פוליטיקאי מתערב בעבודה עיתונאית של שידור ציבורי.

יורם כהן: תחת הכותרת הזאת של שידור ציבורי פתאום כל הפוליטיקאים נאבקים למען השידור הציבורי, והם שוכחים להגן על העבודה העיתונאית ועל מחויבות העיתונאים, ויש לי עורכים מצוינים.

משה (מוץ) מטלון: אל תדאג, תיכף נדבר גם על העיתונאים.

יורם כהן: העבודה שלכם היא עבודה של קריאת כותרות.

יואל חסון: ודוחות ביקורת פנימיים.

יואל חסון: אני לא קורא כותרות, אני קורא מפה, מדוחות פנימיים.

יורם כהן: אני לא מתייחס עכשיו לדוח ביקורת, אני מדבר לנושא שלשמו הוזמנתי.

יורם כהן: אני מדבר כמנהל חדשות בפועל, לא מנהל במכרז.

יורם כהן: לדעתי, שמונה שנים וחצי אין מנהל חדשות במכרז בערוץ הראשון, כמו כל שדרת הניהול בטלוויזיה.

יורם כהן: החלפתי את משה נסטלבאום שהיה שלושה חודשים ממלא מקום מנהל חדשות.

יורם כהן: הייתי בתפקיד שנה וחצי, התפטרתי בגלל ניסיונות להכתיב לי – אתה יודע את זה – כל מיני שיקולים לא עיתונאים בעבודה העיתונאית שלי.

יורם כהן: חזרתי לנהל את החדשות בלחץ שלו ועם בקשה של משה גביש בעבר שאעשה זאת.

יורם כהן: ניהלתי גם את הטלוויזיה.

יורם כהן: אנחנו, העיתונאים ברשות השידור, רוצים לשמור על עצמאות עיתונאית, ושפוליטיקאים לא יתעסקו לנו בעבודה.

יורם כהן: אתם קוראים כותרת שכולם הודחו.

יורם כהן: היתה פרוצדורה שלוותה על-ידי לשכה משפטית.

יורם כהן: נאמר שהגברת יעל קשאני עורכת "מבט" הודחה.

יורם כהן: היא לא הודחה מתפקידה.

יורם כהן: נהפוך הוא – הוצע לה להיות עורכת ראשית של "מבט".

יורם כהן: נאמר שזאב כהן הודח.

יורם כהן: זאב כהן בא אליי לשיחה, והוא אומר לי: יורם, אני רוצה להפסיק לערוך את "מבט", אני עורך את זה עשר שנים.

יורם כהן: אחד מהעורכים שלא מצאה חן בעיניו ההחלטה, ושהוצע לו תפקיד עיתונאי מכובד יותר, אומר: הודחתי.

יורם כהן: אם, למשל, הוצעה לעורך "מבט" שעורך יום או יומיים בשבוע יחד עם שלושה עורכים, אפשרות לערוך את "היומן" בסבב המינויים, אולי לערוך את תוכנית "פוליטיקה", האם זה לא מכובד מבחינה עיתונאית?

יורם כהן: האם אותם הודחנו?

יורם כהן: אותם עורכים שהלכו לבית משפט לא רצו לשמוע הצעות אלטרנטיבות שיש לנו להציע להם.

יורם כהן: אז מהיום באים פוליטיקאים ואומרים – לא שזה נאמר – אבל, ישאירו את אלון מזר בתפקידו.

יורם כהן: האם אלון מזר יוכל לעשות עבודה נקייה אם יואל חסון במקרה הציל אותו מההעברה של התפקיד בניגוד לרצונו?

יורם כהן: האם זאת יכולה להיות עבודה כשרה?

יורם כהן: פה המבקר צריך להיכנס לדבר הזה.

נחמן שי: אבל, אמר לך היושב ראש שהוא לא מכיר אף אחד.

נחמן שי: הוא דיבר על העניין העקרוני.

יורם כהן: אלון הוא עורך מצוין, אני לא מטיל בו דופי, ולא באסף.

יורם כהן: אבל, יש כאן טעם לפגם.

יורם כהן: ההתערבות שלכם - - -

משה (מוץ) מטלון: יורם, תבסס את הטענה שלך.

משה (מוץ) מטלון: הטחת טענות קשות, תבסס את הטענות שלך.

יורם כהן: אני לא נכנס לוויכוח בין המנכ"ל לוועד המנהל מה תפקידו של הוועד המנהל.

יורם כהן: אני מנסה להפריך את הכותרת שכולכם קראתם שהודחו עורכים.

יורם כהן: הוצעו להם תפקידים עיתונאים בכירים יותר.

יורם כהן: יכול להיות שחלקם לא רצו כי זה תפקיד יותר קשה ומחייב.

נחמן שי: יורם, אתה לא בא הנה לעסוק בשאלה האם פוליטיקאים קוראים כותרות, כן או לא.

נחמן שי: עם כל הכבוד, זה לא תפקידך.

נחמן שי: תתמקד ברשות השידור.

נחמן שי: תסביר – עשית שינויים כאלה, שינויים אחרים.

נחמן שי: עזוב את הפוליטיקה.

יורם כהן: התמקדתי בעניין הזה.

יורם כהן: עשינו שינויים, רוצים לעשות שינויים על פי הנוהל, עם ייעוץ משפטי.

יואל חסון: יורם, אני שואל אותך עניינית, וזה מה שבא אלינו.

יואל חסון: אני אומר לך שאני אישית לא מכיר אף אחד מהעורכים, ואין לי שום עניין אישי איתם.

יואל חסון: אני אפילו לא מכיר אותם.

יורם כהן: עורכים טובים כולם, באמת.

יואל חסון: תשאל אותי בפרצוף מי זה כל שם, אני לא אדע.

יואל חסון: אני אולי מכיר את השם של אחד, אבל אני לא יודע מי זה מבין אלה שיושבים כאן בפנים.

יואל חסון: לגבי התהליך – יכול להיות שמה שאתה אומר נכון.

יואל חסון: אבל, יכול להיות שאתם בתהליך עשיתם כאן תהליך לא נכון.

יואל חסון: כי מה שאתה בא ואומר: רציתי להחליף את האנשים לכל מיני עניינים, לרענן.

יורם כהן: חלק מהאנשים משודרגים, כמעט כולם.

יואל חסון: לרענן, לשדרג – ההגדרות שאתם מגדירים.

יואל חסון: אני שואל, האם יכול להיות שהתהליך שעשית לא היה נכון מול העובדים, מול העורכים עצמם?

יואל חסון: יכול להיות שהייתם צריכים להציג לנו מול מי הבאתם את השיקולים, ומה הפיקוח עליכם.

יורם כהן: לפוליטיקאים?

יואל חסון: לא אליי, אני לא אומר אליי, חלילה.

יואל חסון: אתה פה מפספס.

יואל חסון: אני אומר לך יותר מזה, אם לא הייתם עושים את זה בדרך הזאת לא היית מגיע לכאן בכלל היום.

יואל חסון: הגעת לכאן כי עשיתם את זה בדרך הזאת.

יואל חסון: יכול להיות שאם היית מראה עוד בתהליך הקודם שהבאת את זה בפני הוועד המנהל, ששקלתם את השיקולים ביחד, שהקמתם ועדה משותפת – הם לא פוליטיקאים.

יורם כהן: שוב, אני לא מתעסק ביחסים או בסמכויות של המנכ"ל והוועד המנהל.

יואל חסון: חברי הכנסת הם הריבון, הם מייצגים את הציבור.

יואל חסון: אתה יכול לקרוא לנו במירכאות פוליטיקאים, וזה נשמע מאוד רע.

יורם כהן: לא, אני לא אומר שזאת מילה גנאי – חלילה.

יורם כהן: אני מתנצל אם מישהו הבין שזו מילת גנאי.

יואל חסון: זה נשמע כך.

מרינה סולודקין: כך זה משתמע.

יורם כהן: אני מתנצל, חברי הכנסת.

יואל חסון: פוליטיקאים, חברי הכנסת, שר הממשלה וראש הממשלה, והכנסת, זה הריבון שבא לייצג את הציבור, ולבדוק שהאינטרס הציבורי נשמר.

יואל חסון: אגב, הוא נשמר על פי מי שיושבים כאן.

יואל חסון: יושבים פה פעם כאלה, ויושבים פה פעם כאלה.

יואל חסון: אני מקווה שאני לא אשב כאן לנצח, וגם הוא לא אשב לנצח, וגם אתה אולי לא תשב לנצח.

יורם כהן: וגם אני לא אשב לנצח.

יואל חסון: לא יודע, אולי אצלכם זה כן לנצח.

יואל חסון: כנציג ציבור, מאיפה אני יודע?

יורם כהן: יש ועד מנהל.

יורם כהן: יש לנו דירקטוריון ושהוא יפקח.

יואל חסון: לא באת לוועד המנהל.

יואל חסון: יורם, יכולת להיות חברי כנסת מעולה, או משתתף ב"פוליטיקה".

יורם כהן: עזוב, כבר הדביקו לי תוויות פוליטיות, וכל פעם למפלגה אחרת.

יואל חסון: אני לא יודע את זה.

יואל חסון: מאיפה אני וחברי חברי הכנסת והציבור הישראלי לא יודעים שלא קמת בוקר אחד, ושקלאר קם בוקר ואחד ואמר: לא מתאים לי עכשיו שהוא יהיה, כי הוא לא עושה כך או לא עושה כך, כי הוא לא מתאים להגיד כך, כי הוא שם כתבה שלא אהבתי, כי הוא הביא מרואיין – אני אומר עוד הפעם, יכול להיות, יכול להיות שזה לא נכון.

יואל חסון: מאיפה אני יודע שלא שקלת את השיקולים האלה?

יואל חסון: מי בוחן ובודק אותך?

יורם כהן: הוועד המנהל.

יואל חסון: אבל, הוא אומר לי שהוא לא הביא את זה לוועד המנהל.

יורם כהן: לדעתי, שוב, גם הפרשנות המשפטית של המנכ"ל שאומרת שהוא יכול לקבל את ההחלטות האלה.

יורם כהן: אבל, אם הוא קיבל החלטה שגויה זה בדיוק תפקידו של הוועד המנהל, להגיד לו: אדוני, טעית.

יואל חסון: מר שקד, מנהל הרדיו, בבקשה.

אריה שקד: תוכניות הרדיו והטלוויזיה מובאות לוועדות הרלוונטיות של הגופים המפקחים.

אריה שקד: התכנים והקונספטים מוגשים לוועדות הללו.

אריה שקד: הוועדות הללו מעולם לא יורדות לאיוש הפרסונאלי של התוכניות, וזו בדיוק ההפרדה שנדרשת.

אריה שקד: כך זה מתבצע ברדיו, לפחות בשנים שאני מוביל אותו.

אריה שקד: ואני אומר לך שזה נכון, וכך זה צריך להיות.

אריה שקד: המוסדות המפקחים יודעים ומאשרים את הקונספט של התוכניות, מאשרים תוכניות, לא מאשרים את האיוש הפרסונאלי.

אריה שקד: אם העורך הראשי של רשות השידור סבור שעורך תוכנית X או Y – במקרה הזה "יומן" – לא מתאים, וצריך להחליף אותו וצריך לרענן, זה בדיוק הדברים שעושים.

אריה שקד: את הדברים האלה אנחנו עושים ברדיו חדשות לבקרים ברמה כמעט יום יומית.

אריה שקד: אם אני חושב שכתב לא מתאים לתפקידו, אני מחליף לו תחום.

אריה שקד: אם אני חושב שעורך אינו עורך נכון את התוכנית, אני מזיז אותו לתוכנית אחרת.

אריה שקד: הדברים האלה נעשים תוך כדי.

אריה שקד: אם צריך דיווח יש דיווח.

אריה שקד: ועדת הרדיו מפקחת אך ורק על המסגרות והקונספטים.

אריה שקד: היא לא מתעסקת באיוש כדי לשמור על ההפרדה הזאת.

אריה שקד: זה בדיוק מה שקרה גם במקרים הללו.

יואל חסון: תודה רבה לך.

יואל חסון: אני רוצה לעשות סבב בין חברי הכנסת, ואז אגיע לנציגים נוספים מרשות השידור שישנם פה.

יואל חסון: ראשון הנרשמים היה חבר הכנסת שי.

מוטי שקלאר: רק עוד הערה קטנה.

מוטי שקלאר: לשיטתכם, אני מחפש את הגבול שהוא בעייתי.

מוטי שקלאר: לא סתם אחד ממבקרי המדינה התייחס לאבחנה בין הוועד המנהל להנהלה, וזה כך וכך.

מוטי שקלאר: יכול להיות שזה אחד הדברים שצריכים לעשות – פעם אחת להגדיר ולהבחין בין הדברים בצורה יותר ברור.

מוטי שקלאר: אבל, למשל, סתם כדוגמה, קרן נויבך בתוכנית "סדר יום", היא משפיעה אולי יותר מעורך "היומן".

מוטי שקלאר: האם גם את קרן נויבך אני צריך להביא לוועד המנהל?

יואל חסון: נניח שהחלטת להוריד את תוכנית "מדד יומי", האם אתה לא צריך להביא את זה לאף אחד?

מוטי שקלאר: לא, בנושא של הרצועה כן.

מוטי שקלאר: הוועד המנהל לא יגיד לי מי יערוך ומי יגיש את "מדד יומי".

יואל חסון: זה בסדר.

יואל חסון: כשהחלטת להוריד את "מדד יומי" העברת את זה לוועד המנהל?

מוטי שקלאר: כן.

מוטי שקלאר: הם עוד לא אישרו את זה.

יואל חסון: אבל, הורדת את "מדד יומי", והם עוד לא אישרו את זה.

יורם כהן: היא עוד לא ירדה.

יורם כהן: בראשון למרץ יש עוד דיון בוועדת טלוויזיה.

יואל חסון: והיא עדיין משודרת?

יורם כהן: היא עדיין משודרת, כן.

יורם כהן: שוב, דיס אינפורמציה, זו הבעיה – קוראים כותרות.

מוטי שקלאר: אנחנו לא יכולים לתפוס את המקל משני הקצוות.

מוטי שקלאר: אני גם חייב בקיצוצים של מאה מיליון שקל, ולך תנהל מקום עם קיצוצים של מאה מיליון שקל, וגם להוריד כתוצאה מזה שעות, ומשמרות וכוננויות.

מוטי שקלאר: ואז אין לך מספיק כסף לייצר תוכניות, ואחרי זה אתה חוטף על הראש למה הורדת תוכנית.

מוטי שקלאר: אי אפשר לתפוס את המקל מכל קצותיו, בהנחה שבמקרה הזה יש לו רק שניים.

יואל חסון: אז אתה אומר: שום תוכנית לא ירדה אם הוועד המנהל לא אישר את זה בהחלטה.

יורם כהן: יש ועדת טלוויזיה, וועדת רדיו - כן.

מוטי שקלאר: זה כן.

מוטי שקלאר: אם מחר אני עושה "סדר יום" משהו אחר לחלוטין אז אני צריך להעביר אישור של ועדת הרדיו.

מוטי שקלאר: אבל, אם קרן נויבך תגיש את "סדר יום", או ירון דקל, או דליה לוי שזה שם דמיוני, זה לא הוועד המנהל.

יואל חסון: הבנתי אותך.

יואל חסון: חבר הכנסת שי יושב-ראש לשעבר, בבקשה.

יואל חסון: אתה היית יושב-ראש, מתי?

נחמן שי: הייתי בשנים 2000 – 2002.

יואל חסון: האם זה היה בזמן הביקורת?

קריאה: לא.

יואל חסון: לא, אז אתה יכול לדבר.

יואל חסון: יש פה חוק שאם חבר כנסת היה בתקופת הביקורת הוא לא יכול להשתתף בכלל בדיון.

נחמן שי: הייתי גם כתב צבאי שם ב-1972, יכול להיות שהם עוד לא גמרו את הביקורות משנת 1972.

נחמן שי: נדמה לי שאני חייב עדיין כמה דברים למחסן.

נחמן שי: ברשותכם, אני רוצה לומר כמה הערות.

נחמן שי: באמת דיונים מהסוג הזה מתרחשים עכשיו בכנסת בתדירות גבוהה מאוד, והם מבטאים את המצוקה הגדולה שרשות השידור נקלעה אליה.

נחמן שי: היא באמת יוצאת דופן, היא לא המצב הרגיל.

נחמן שי: גם כשאנחנו מסתכלים על הפרספקטיבה ההיסטורית שאני מכיר אותה באמת למעלה מארבעים שנה, אלה ימים קשים לרשות השידור.

נחמן שי: הדבר נובע מסדרה של משברים.

נחמן שי: לא אחד בלבד, אלא מהתחברות שלהם.

נחמן שי: לפעמים, אני משווה את רשות השידור לכספת שבסוף הכסף נמצא אצלו, או אצל אריה בפנים.

נחמן שי: כדי לחדור לכספת הזאת צריך למצוא כמה מספרים בדרך.

נחמן שי: נדמה לי שנמצאו המספרים ואז הגיעו לאוצר, וזה הכי מטריד אותי – מהם המספרים.

נחמן שי: ברגע שאין שר ממונה היום על רשות השידור מספר אחד נפרץ.

נחמן שי: ברגע שהמליאה והוועד המנהל נכים ולא מתפקדים, נפרץ מספר שתיים.

נחמן שי: ברגע שהמנהלים בדרג הבכיר ברשות הם מנהלים זמניים, והמינוי שלהם מותנה בעובדה שהם ירצו את מנהליהם הבכירים או את הוועד המנהל והמליאה שהם ועדי המכרז, נפרץ המספר השלישי.

נחמן שי: כך נפרצה הנוסחה להגיע לשידור.

נחמן שי: מי שעומד היום בראש הפירמידה הזאת – וזה הכי מפחיד אותי – זה ראש הממשלה.

נחמן שי: היום קראתי קריאה בעיתון של עמיתי - הוא יצא, אופיר - להתערב ברשות השידור.

נחמן שי: הדבר האחרון שאני רוצה לראות זה את ראש הממשלה מתערב ברשות השידור.

נחמן שי: זה יביא אסון על רשות השידור, ואני אומר לכם את זה לכולכם, ואתם נוגעים בשידור הזה מכל הכיוונים.

נחמן שי: ברגע שתתחיל הממשלה במליאתה אולי לדון בענייני רשות השידור, אנחנו חוזרים לימים הכי שחורים של רשות השידור כשכל יום ראשון היו דנים ביומן השבוע.

מוטי שקלאר: הממשלה גם התערבה, ונכנסה לערוץ 10 ולערוץ 2.

נחמן שי: לממשלה יש חובה לתת לרשות השידור את הכלים לנהל את עצמה, והכלי המרכזי הוא התקציב.

נחמן שי: והעובדה שגם בתקציב הממשלה לא נותנת לכם לזוז – אבל, מסיבות שיש להן היגיון, הן לא מצוצות מהאצבע – והפסיקו את הרפורמה שבעיניי היא היתה איזשהו מפתח, לא חשבתי שהיא תצא לפועל אי פעם - - -

מוטי שקלאר: הדיונים ממשיכים.

נחמן שי: ברור.

נחמן שי: אבל, גם עבדך הנאמן היה בדיונים האלה לפני עשר שנים, והעובדה שלא נשארתי ברשות השידור לקדנציה מלאה זה מפני שאמרו לי שהרפורמה צריכה או טו טו לצאת לדרך, והיושב ראש חייב לשמש במשרה מלאה.

נחמן שי: הוא לא יכול לעסוק במשהו אחר, הוא חייב להתמקד ברפורמה.

נחמן שי: אני מדבר על מכתב שכבר יבש מאז והצהיב, מ-2002, שחתום עליו אריאל שרון, וראינו איפה עומדת הרפורמה.

נחמן שי: גם מילת הקסמים רפורמה לא עובדת עליי.

נחמן שי: אני אומר שוב, הסכנה הגדולה בעיניי היא לשידור הציבורי, בסוף.

נחמן שי: אני מאלה שהסכימו לקדם את השידור הציבורי בכל מקום שהם יכולים, ואני אמשיך לעשות את זה למרות הדיונים האלה.

נחמן שי: אבל, אני אומר לכם ברגע שראש הממשלה שעלול להיכנס פנימה, והוא עובר את כל החורים עכשיו כי הם לא קיימים - אין יותר מסננת בינו לבין השידור הציבורי, חוץ מהאנשים הטובים שיושבים פה היום, אין יותר, וגם הם חדירים - אני רואה סכנה לשידור הציבורי במדינת ישראל, ואת זה אני מבקש ממבקר המדינה לבדוק.

נחמן שי: כבר ראינו את העניין של המוניות ברשות השידור.

נחמן שי: אני מכיר את זה 45 שנה.

נחמן שי: באה מונית, לא באה מונית, חתמו, רימו – הכול ידוע.

נחמן שי: אדוני, אם תבזבזו את האנרגיות על זה זה יהיה חבל.

נחמן שי: צריך לבדוק ובאמת לרדת ליסודות.

נחמן שי: אני מכיר את מערכת ההסברה הלאומית של מדינת ישראל שבדקתם אותה עד הקצה, או המועצה לביטחון לאומי.

נחמן שי: אלו המערכות שצריך לבדוק אותן מהשורש, ולבדוק מה קורה שם.

נחמן שי: זה העניין, אחרת עוד הפעם אנחנו נבזבז את זמננו, יואל, על הדברים האלה שהם קשים והם משמעותיים, אבל הם בסוף רק התוצאה.

נחמן שי: הם המסובב, הם לא המסובב.

נחמן שי: זה התוצאה של מה שקורה.

יואל חסון: תודה לחברת הכנסת שי.

יואל חסון: חברת הכנסת סולודקין, בבקשה.

מרינה סולודקין: אני לא אהבתי כאן כמה נימות, כי מוטי אמר שהוא יושב בישיבות של ועדות הכנסת כל הזמן.

מרינה סולודקין: מוטי, אתה ישבת בוועדת העלייה והקליטה בגלל ששנים לא השקיעו ברשת קליטת עלייה.

מרינה סולודקין: שנית, המדינה ורשות השידור לא השקיעו.

מרינה סולודקין: היו הסכמים קואליציוניים – לא של מפלגתי – שנתנו חמישה מיליון שקל.

מרינה סולודקין: אבל, עדיין יש מקומות בארץ שלא שומעים את רשת קליטת עלייה.

מרינה סולודקין: אנחנו שאלנו, לאן הלך הכסף?

מרינה סולודקין: בחלקו השתמשתם בצורה נכונה.

מרינה סולודקין: אבל, ניסיתם לומר לחברי הכנסת – ואני חושבת שזו הערכה מאוד נמוכה של האינטליגנציה של חברי הכנסת, וגם שמעתי את יורם אומר את המילה פוליטיקאים.

מרינה סולודקין: אמרתם שחלק מהכסף הלך ל- - -, כסף קואליציוני.

מרינה סולודקין: את זה אף פעם לא שמענו.

מרינה סולודקין: אנחנו לא נרד מהנושא הזה מפני שמתקבלות חבילות של מכתבים מאנשים שנמאס להם מזה שבמדינה כל כך קטנה לא שומעים את רשת קליטת עלייה – לא בדימונה ולא במקומות אחרים.

מרינה סולודקין: ראינו את המפות שנתתם שיש צל, שאין מספיק תשדירים.

מרינה סולודקין: חברים, הולכים לחלל, יש לוויינים, ובמדינה לא שומעים את רשת קליטת עלייה.

מרינה סולודקין: דבר נוסף, טלוויזיה חינוכית.

מרינה סולודקין: שנים מתחננים שיהיו שיעורי שפה עברית לכל המדינה.

יורם כהן: זה לא שייך אלינו, לא שייך לרשות השידור.

יואל חסון: אבל, היא מעלה את זה.

יואל חסון: היא נציגת ציבור, היא עושה את תפקידה.

מרינה סולודקין: אין גורם במדינה שמעוניין שמיליון וחצי איש ידברו עברית בצורה נכונה.

מרינה סולודקין: אתם לא מעוניינים.

מרינה סולודקין: יש חסרונות ברשות השידור, ונעבוד ביחד.

מרינה סולודקין: אני לא אוהבת שהמילה רפורמה מתייחסת רק לקיצוצים, ולא לפיתוח.

מרינה סולודקין: אתם אחראים לענייני תוכן.

מרינה סולודקין: אבל, תשקיעו בתשתיות, תודה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: חבר הכנסת גילאון.

אילן גילאון: אני מודה שאני לא בקי בנושא רשות השידור.

אילן גילאון: אבל, אני אחד המעריצים הגדולים והוותיקים של הרשות, ואני משים את עצמי כאן בתור זה שמסתכל היום אפילו על הכותרת של הטכנאים בעיצומים, ואני אפילו מסתכל על זה מרוב הערצה לרשות השידור, וכאן מתחילה הבעיה המרכזית שלי.

אילן גילאון: זהו אחד הדיונים היותר מביכים בשבילי בתור שליח ציבור, כי אני חושב שלפעמים שלנהל רשות של מדינה יותר קשה מלנהל את המדינה עצמה.

אילן גילאון: זו אולי אחת הדוגמאות.

אילן גילאון: התשובות והתייחסות שאני שומע כאן גם מצידך, מוטי - אני לא יודע איך להגיד לך בעדינות.

אילן גילאון: אני הייתי קצת מצטנע במקרה כזה, והייתי אומר: הנושא גדול עליי.

אילן גילאון: מפחיד אותי מאוד שהיום האנשים הלא נכונים מנהלים את העניין דווקא לקראת הפירוק הסופי של הדבר הזה כשאתה אומר שאולי בעוד חודש אין רשות שידור.

אילן גילאון: וכשאתה, יורם, אומר שאנחנו עוסקים בכותרות – אני לא עוסק בכותרות ובקריאת הכותרות.

מרינה סולודקין: לא אתה, ולא אחרים.

אילן גילאון: אני אומר את הדברים על סמך רק מה ששמעתי כאן.

אילן גילאון: אמא שלי אמרה לי: אל תהיה שוויצר יותר מידיי.

אילן גילאון: מה שאתה לא מבין במיוחד, ומה שאתה לא יודע לתרום לו יותר מידיי, שב בצד.

אילן גילאון: ולכן, אני כמאמר המשורר: מצמצם אני עצמי לנקודה קטנה, קטנטנה, שלא להטריד ממלכות.

אילן גילאון: אבל, הבנתי שכנראה זה משהו לא מוסרי שאני עושה, שאני לא מטריד ממלכות.

אילן גילאון: כי רשות השידור, בסופו של דבר, עומדת בסכנת קריסה, ולא סתם.

אילן גילאון: חלק כתוצאה מאי ניהול של הדבר, כפי שאני שומע פה, וחלק מתוך מגמה קונספירטיבית לגמרי, ותסלחו לי, כעוד פרק אחד בהוצאת המדינה למכרז כללי – זה מה שקורה כאן היום.

אילן גילאון: יש כאן מגמה מסודרת.

אילן גילאון: מי שבוחן רק את מבחן הייעול וההתייעלות הוא יעורר ספק גדול לגבי קיומה של מדינת ישראל.

אילן גילאון: המקום הזה הוא גם מקום עבודה שיש בו בני אדם.

אילן גילאון: וכאן, אני חושב שיש כשל חמור.

אילן גילאון: מוטי, תגיד מה שאתה רוצה – אני לא באתי להתערב לך בעורכים.

אילן גילאון: המרצדס של התוכניות שלכם היא "יומן" של סופשבוע, ואתה רוצה להעביר מתפקידו את עורך "יומן".

אילן גילאון: אני אומר, בלי להכיר מי זה ובלי לדעת מה זה, אולי יש שיקולים פוליטיים כאלה כפי שאתה אומר, יורם, שקדמו לאמירה שלך, והם יותר מידיי, והדברים נשמעים כאן יותר מידיי.

אילן גילאון: הייעול הזה שצריך להיות בתוך הרפורמה, וצריך להציל את רשות השידור הציבורית אם אנחנו לא רוצים בסופו של דבר לפרק את המדינה לגורמים ולמכור אותה.

אילן גילאון: אני יודע, מכיר את העניין.

אילן גילאון: אני שנה כחבר כנסת עוסק במדינה במכרז בלבד.

אילן גילאון: אם זה כך, אני מכיר איש טוב מאוד בארצות הברית שיכול לקחת בתור BOT את המדינה כולה, ולהחליף את ביבי ואת כל החברים שלו.

אילן גילאון: אין לנו בעיה עם זה.

נחמן שי: הוא יפסיד על העסקה.

אילן גילאון: בוודאי שהוא יפסיד.

אילן גילאון: פקידי האוצר הם לא הקובעים, זו בדיה גמורה.

אילן גילאון: ואם הם הקובעים אז כל הפוליטיקאים צריכים להתפטר.

אילן גילאון: פעם אמרתי באחד הוויכוחים לפקידי האוצר: אתם שרוצים להפריט כל דבר, האם אפשר למכור את המפעל הציוני במחיר שהושקע בו?

אילן גילאון: אז הם אמרו לי: מה אתה - - - נפט?

אילן גילאון: הבנתי, ואז אמרתי: בחצי מחיר אפשר?

אילן גילאון: גם כן לא.

אילן גילאון: מי שרוצה שידור ציבורי שלא נמדד ברייטינג יש לו גם מידה מסוימת בצד לא רק של מבחן התוצאה בסופו של דבר.

אילן גילאון: אני בא מקרב אנשים שאומרים גם המאמץ, גם הדרך, גם התהליך, שווים משהו.

אילן גילאון: אני כל פעם שומע שרשות השידור מתפרקת מהמוניות האלה.

אילן גילאון: אגב, למען הגילוי הנאות, תמיד הגעתי במכונית הפרטית שלי, תמיד ידעתי שצריך לחסוך.

אילן גילאון: ולכן, ממה שאני באמת מודאג כתוצאה מהשיחה הזאת, ולא ממשהו אחר, זה שהעסק הזה בתקופת המעבר הכי קריטית שלו נמצא בידיים חפיפניקיות.

אילן גילאון: מוטי, שלא תחשוד בי, אני מאוד מחבב אותך באופן אישי.

אילן גילאון: אבל, כאשר אני שומע מה ששואל אותך יושב-ראש הוועדה, והאופן שאתה עונה – תאמין לי, גם אני יכול להיות מנכ"ל רשות השידור בצורה כזאת.

אילן גילאון: כי אתה יודע שמאיתנו לא נדרש שום דבר.

אילן גילאון: כל אחד יכול להיות חבר כנסת.

אילן גילאון: אני מצטער שאין על זה רף גבוה.

אילן גילאון: זה לא נראה לי.

אילן גילאון: התשובות שלך הן יותר מידיי כאלה שלא מבשרות טוב.

אילן גילאון: יכול להיות שהתהליך כבר נמשך כל כך הרבה זמן כדי לפרק את הבאסטה.

אילן גילאון: חבל, כי הבאסטה הזאת היא גם הבאסטה הגדולה של המדינה, ואני אומר את זה בצער.

אילן גילאון: אני לא חבר הוועדה הזאת.

אילן גילאון: הגעתי אליה כי כן חשובה לי תוכנית כמו "מדד יומי", וקראתי שהיא הולכת לרדת.

אילן גילאון: אני חושבת שזו תוכנית שיש לה איזשהו מסר ושליחות, בניגוד לתוכניות אחרות, כמו התוכנית של קרן נויבך.

אילן גילאון: זה בהחלט שירות ציבורי במיטבו, וכפי שהייתי רוצה לראות אותו.

אילן גילאון: הוא האחרון שנשאר לי.

אילן גילאון: כמו שאתה אומר, אני מאוד פוחד שבעוד חודש לא נדע מה קורה.

אילן גילאון: נדמה לי שבעת הזאת, מוטי, אולי אתה לא האיש הנכון להיות שם.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: מוטי יוכל להגיב בהמשך.

יואל חסון: חבר הכנסת שנלר, בבקשה.

עתניאל שנלר: תודה רבה, אדוני היושב ראש, מבקר המדינה.

עתניאל שנלר: גילוי נאות - את החדשות אני רואה ב"מבט".

עתניאל שנלר: אני גם מאזין הרבה לרשת ב'.

עתניאל שנלר: אני חושב שהתפקיד שלנו כחברי ועדה הוא לעסוק באיך יותר מאשר במה.

עתניאל שנלר: נדמה לי שמהות תפקיד מבקר המדינה בוועדה הזאת – יש לנו ועדות אחרות שבהן אנחנו עוסקים בתכנים – הוא לראות האם הגופים מבצעים את ההלכה הפסוקה על פי החוק והנהלים שנקבעו.

עתניאל שנלר: כל ניסיון להגדיל את נפח הדיון בהקשרים אחרים הוא פעמיים מפסיד.

עתניאל שנלר: פעם אחת – אין דיון עמוק לתכנים האחרים, כי הרי זה לא הרפרנס של הדיון, ואין מספיק רקע עליו.

עתניאל שנלר: פעם שנייה – אנחנו לא נכנסים מספיק לעומקן של אותן תקלות אמיתיות שמבקר המדינה מעלה, וזה עיקר תפקידנו.

עתניאל שנלר: ולכן, אני סבור שראוי שהוועדה תעסוק בעיקר לראות האם הרשות מתנהלת על פי החוק והנהלים שנקבעו.

עתניאל שנלר: חלק מאיתנו ניהלו מערכות, כל אחד בתפקידו.

עתניאל שנלר: זה מנכ"ל כאן, זה מנכ"ל אחר.

עתניאל שנלר: אני פותח סוגריים ואומר לחברים – לנהל מערכות זה לא משחק.

עתניאל שנלר: הנהלים נקבעו על מנת לאפשר את האיזון הראוי בין מוטת השליטה של המנהל לקבל או לממש את תפקידיו, לבין הבקרה על היכולת של המנהל.

עתניאל שנלר: את זה אנחנו צריכים לבדוק כאן בוועדה, ולא לשפוט.

עתניאל שנלר: כי אין לי כלים לשפוט האם ההנהלה פועלת בתכנים נכון, או פועלת במנגנון נכון, מבלי שמה שיהיה לפנינו זה הצורך שהמנהלים ינהלו, ומערכת הבקרה תבקר.

עתניאל שנלר: זה הנושא שעליו אנחנו צריכים לדון.

עתניאל שנלר: הערה שנייה – נדמה לי שהבעיה המרכזית היא לא רק עומדת כאן לפתחנו, אלא עומדת לפתחה של ממשלה, תהיה הממשלה אשר תהיה.

עתניאל שנלר: השידור הציבורי חייב לקבל מהממשלה את כל הכלים והאמצעים – בין אם זה תקציב, בין אם זה חקיקה, בין אם זה כלים אחרים – על מנת שהשידור הזה יוכל להתקיים ברמה גבוהה.

עתניאל שנלר: הממשלה כן צריכה להיכנס לעניין.

עתניאל שנלר: אני כאן קצת חולק על הניואנסים שאמר חברי חבר הכנסת שי.

עתניאל שנלר: אני חושב שראש הממשלה והממשלה צריכים להיכנס לעניין.

עתניאל שנלר: לא לדחוף את דעתם או את אפם בנושא התוכני.

עתניאל שנלר: אבל, לדחוף את התהליך בנושא ה- - -

נחמן שי: זה חסידי אומות העולם יודעים לעשות.

עתניאל שנלר: אני לא יודע.

עתניאל שנלר: אני יודע לומר לחבריי שכאשר מוטי קירשנבאום היה המנכ"ל רשות השידור, נדמה לי, רשות השידור היתה במצב כלכלי מאוד בעייתי, והייתי שותף כממשלה לגביית האגרות של הרשות דרך נושא התחבורה על מנת להקל.

עתניאל שנלר: אז הממשלה כן התערבה בכלים ולא בתכנים.

נחמן שי: אתה כנראה לא זוכר מה היה בינו לבין ליברמן.

עתניאל שנלר: אני לא יודע, אני יודע שעשיתי את המהלך הזה.

נחמן שי: אתה לא עסקת בזה.

עתניאל שנלר: זה בדיוק מה שעסקתי בהיותי אז, נדמה לי, ראש המינהל לבטיחות בדרכים.

עתניאל שנלר: גבינו את האגרה באמצעות רישיונות נהיגה, או הקמנו תחנות ואנטנות שהממשלה השקיעה.

עתניאל שנלר: את רדיו חיפה בזמנו כממשלה השקענו, וברשתות אחרות עשינו דברים דומים, אז זה לא מדויק.

עתניאל שנלר: ההתערבות צריכה להיות חשובה, מדודה וראויה.

עתניאל שנלר: הערה אחרונה, וכאן שאלה הרבה יותר יסודית למהות הדיון שלנו.

עתניאל שנלר: אנחנו נמצאים עכשיו בתקופה מאוד רגישה.

עתניאל שנלר: כל מילה כאן נמדדת בהרבה מאוד היבטים, בעיקר כחברי כנסת שצריכים להתייחס לנושא הכל-כך חשוב הזה.

עתניאל שנלר: כל מילה שתיאמר כאן תיבחן פעם אחת - על-ידי הדוח עצמו, פעם שנייה - על-ידי המעמד של כל אחד ואחד מאיתנו כנבחרי ציבור בציבור, ופעם שלישית - בשאלות המקצועיות.

עתניאל שנלר: לכן, לערוך דיון כזה בעידן של מתחים כל כך עמוקים בתוך הרשות מעקרת בעיניי את המהות של הדיון המקצועי האמיתי שצריך להיות כאן.

עתניאל שנלר: כי כאן נשמעות מטבע הדברים הערות שקשורים לוועדים, וטוב שכך – צריכים להיות.

עתניאל שנלר: צריכים להישמע בעלי אינטרסים אחרים שקשורים ברפורמה, וטוב שכך.

עתניאל שנלר: כמו כן, על-ידי ההנהלה, וטוב שכך, כי אנחנו באמצע תהליך עכשיו.

עתניאל שנלר: באמצע תהליך כזה משמעותי, כל כך עמוק, אנחנו נוגעים בכל הדברים שהם רלוונטיים להיום.

עתניאל שנלר: אפשר לעשות דיון על גוף שהוא באמצע תהליך של שינוי מבני, באמצע תהליך של רפורמה שבימים האלה צריך לקבל החלטות?

עתניאל שנלר: אני משאיר את זה כסימן שאלה ליעילות והניקיון של הדיון.

עתניאל שנלר: אני לא בטוח שאנחנו עושים את הדיון הזה נטו, ולכן אני מציע ליושב ראש הוועדה לחשוב האם אפשר להסתפק בדיון הזה בעת הזאת באווירה ובקונסטלציה שבה אנחנו נמצאים.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת שנלר.

יואל חסון: חבר הכנסת מטלון, בבקשה.

משה (מוץ) מטלון: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

משה (מוץ) מטלון: אני נקלעתי לדיון הזה בעקבות מכתב שכתבתי.

משה (מוץ) מטלון: אני לא חבר קבוע בוועדה כאן.

משה (מוץ) מטלון: אני כתבתי למבקר המדינה מכתב באשר לפרסומים שהיו.

משה (מוץ) מטלון: למען הגילוי הנאות - ואני אומר את הגילוי הנאות של הפוליטיקאי שלך שיושב מול כרגע – אני מכיר את משה נסטלבאום.

משה (מוץ) מטלון: התארחתי אצלו בתוכנית "שבתרבות".

משה (מוץ) מטלון: שנית, אני צופה ב"יומן" שהוא לדעתי מכל שלוש התחנות הוא היומן הטוב ביותר שמפיקה הטלוויזיה בערב שבת.

משה (מוץ) מטלון: אתה לא שותף שלי.

עתניאל שנלר: בשני הדברים אני לא יכול להיות שותף: גם בשבת בבוקר, וגם בערב שבת.

יורם כהן: לא שזה קשור, גם היתה כתבת יומן מאוד יפה עליך ולגיטימית.

משה (מוץ) מטלון: לא קשור, והיו עליי בעוד מקומות.

יואל חסון: אני הופעתי ב"פוליטיקה", האם אני צריך לצאת מהחדר?

יואל חסון: חבר'ה, כל מי שהופיע בערוץ 1 שיקום ויצא מהחדר.

אילן גילאון: אנחנו מופיעים רק בערוץ 1.

משה (מוץ) מטלון: אם אתה כל כך גאה בערוץ שלך ובטלוויזיה, אז האולפן שלך אפילו לא נגיש לנכים.

יורם כהן: אנחנו עשינו אולפן נגיש.

יורם כהן: איפה אתה מדבר?

יורם כהן: באיזה מקום?

משה (מוץ) מטלון: האולפן שאתה כל כך גאה בו לא נגיש לנכים, והשולחן שאתה מארח בו הוא שולחן בארים שנכה בכיסא גלגלים לא יכול להופיע שם.

משה (מוץ) מטלון: הפוליטיקאי שיושב מולך נמנע מלהופיע בנושא חשוב מאוד בעקבות זה שאתה לא נגיש כרשות ממלכתית במדינת ישראל.

משה (מוץ) מטלון: קח את זה לתשומת לבך גם אדוני המבקר בדוח המעמיק שאתה עושה.

משה (מוץ) מטלון: אני מבקש ממך.

אילן גילאון: רק כדי להקל עליו, גם בית המשפט השלום בירושלים לא.

משה (מוץ) מטלון: וגם לא בפתח-תקווה.

יואל חסון: איזה מכתב הוצאת למבקר?

משה (מוץ) מטלון: אני פניתי למבקר המדינה בנושא פרסומים שהיו לגבי מנכ"ל הרשות, ואני מראש אומר שאני לא מחפש ראשו של איש פה.

יואל חסון: אתה אומר לכאורה, זה הכול לכאורה.

משה (מוץ) מטלון: זה הכול לכאורה.

משה (מוץ) מטלון: אני מדבר על הסדר הטוב של העניין.

משה (מוץ) מטלון: בכתבה שהתפרסמה נשמעו חשדות, עוד הפעם לכאורה, מאוד לא טובות כלפי המנכ"ל – אי הצגת תעודות, תעודות נכונות וכך הלאה, וכך הלאה.

משה (מוץ) מטלון: אני פניתי למבקר שיבחן את העניין.

משה (מוץ) מטלון: לא מתפקידי לבדוק את העניין, לא מתפקידי לחקור את העניין.

משה (מוץ) מטלון: אבל, מתפקידי כפוליטיקאי לפחות לבקש שההתנהלות במדינת ישראל תתנהל באופן הראוי כמו שדורשים גם מהפוליטיקאים, ועל כך הוצאתי את המכתב.

משה (מוץ) מטלון: זה מכתבי.

משה (מוץ) מטלון: אני שלחתי לאדוני היושב ראש גם העתק של המכתב.

משה (מוץ) מטלון: אני משער שאתה גם תקבל אותו.

משה (מוץ) מטלון: מאחר ונקלעתי לדיון הזה, ומאחר ששמעת גם את הערותיי, כי אתם כולכם בסדר גמור - בוודאי בנושא הנגישות - כנראה שאנחנו כולנו לא מבינים את חומרת העניין.

משה (מוץ) מטלון: יש פה שלושה שחקנים מאוד משמעותיים: ועד מנהל, אין יושב-ראש הנהלה, הנהלה ועובדים.

משה (מוץ) מטלון: זה משולש קריטי במסע התרסקות של רשות שידור.

משה (מוץ) מטלון: אמרתי לכם בגילוי הנאות שלי שאני מאוד נהנה לשמוע אתכם, ולצפות בכם, למרות שהופעתי באיזה תוכנית כחבר כנסת חדש.

משה (מוץ) מטלון: בלי ציניות אני אומר לכם שהתוכניות הן רציניות, ואני חושב שמדינה שמכבדת את עצמה אסור לה שתיפרע מרשות שידור ממלכתית - ואני אומר את זה באופן הגלוי ביותר והראוי ביותר – כמו שאמר קודמי חבר הכנסת גילון נפרעת מכל שירות שהמדינה צריכה להשקיע בו באופן ראוי ורציני.

משה (מוץ) מטלון: אנחנו מתעלמים מגודל השעה.

משה (מוץ) מטלון: אני לא בעד שאנחנו נטמון את ראשנו בחול.

משה (מוץ) מטלון: אני קורא מכאן, ואני מצטרף לאדוני מבקר המדינה, תיכנס ותחפור ותוציא מסקנות, ואני משער שנאמץ את המסקנות האלה.

משה (מוץ) מטלון: כי הרי ועדות ביקורת לא קובעות את הדוח, הן רק יכולות לאמץ אותו.

משה (מוץ) מטלון: זוהי הזדמנו, שעות קשות כאלה הן גם הזדמנות ליצור משהו חדש.

משה (מוץ) מטלון: אנחנו מכירים רפורמות במדינת ישראל, ורפורמות במדינת ישראל זה תהליך של שנים כי ככה אנחנו מתנהלים.

משה (מוץ) מטלון: כך מתנהלת הבירוקרטיה הישראלית, כך מתנהלת הפקידות הישראלית.

משה (מוץ) מטלון: קובעי המדיניות לא נחשבים.

משה (מוץ) מטלון: הרי הם מתחלפים והפקידים לעולם נשארים, וכך זה מתנהל.

משה (מוץ) מטלון: קח את אל-על, קח את רפא"ל, קח את כל הרפורמות האמיתיות שנעשו במדינת ישראל ותסתכל עליהן לאורך שנים.

משה (מוץ) מטלון: אני לא רוצה להאריך, אני רק חושב שיש פה מצב קשה, חמור.

משה (מוץ) מטלון: תסלח לי, אדוני, תשובותיך גם אותי לא סיפקו.

משה (מוץ) מטלון: הן תשובות לא ראויות, ובאיזושהי צורה אפילו קצת מזלזלות.

משה (מוץ) מטלון: גם מזלזלות בנו.

משה (מוץ) מטלון: לא אהבתי את תשובותיך.

משה (מוץ) מטלון: אני לא נותן פה ציונים, אני חושב שנהגת שלא בהגינות.

משה (מוץ) מטלון: אנחנו לא קוראים כותרות.

משה (מוץ) מטלון: ואם קוראים כותרות, גם אתה קורא כותרות ואתה לא תמיד מספיק לקרוא הכול.

משה (מוץ) מטלון: אני בטוח שגם אתה בשיחות סלון שלך מתייחס לחברי כנסת כמו שגם אחרים בציבור, ואנחנו רגילים לעניין הזה.

משה (מוץ) מטלון: מה לעשות?

משה (מוץ) מטלון: ישנם חברי כנסת שרואים את תפקידם ברצינות.

משה (מוץ) מטלון: אנחנו הגוף המפקח, אנחנו הריבון, אנחנו הציבור.

משה (מוץ) מטלון: אנחנו רוצים רשות שידור ציבורית, ואנחנו רוצים אותה נקייה, נכונה, שוועד מנהל לא ישב פה בדיון ויאמר למנכ"ל: אתה לא מתחשב בוועד מנהל.

משה (מוץ) מטלון: נציגי העובדים מבקשים לומר את דבריהם, ואני משער שיושב ראש הוועדה ייתן להם לומר.

משה (מוץ) מטלון: אלה עובדים, הם בדיוק בשר מבשרנו - כמוך, גם אתה עובד רשות השידור, וגם אתה יכול מחר למצוא את עצמך בחוץ כמו שהם יכולים למצוא את עצמם, וכולנו עלולים.

משה (מוץ) מטלון: אם אנחנו לא נתכנס כולנו גם כנסת וגם אתם להציל את רשות השידור, אני אומר לכם שהעסק הזה ייסגר, ויישאר בידיים פרטיות.

משה (מוץ) מטלון: וכמו שאמר קודמי, נפריט עוד תחום ציבורי חשוב, ונמכור אותו ל-BOT בארצות הברית.

יואל חסון: אני רוצה לחזור לדיון.

יואל חסון: מר שקלאר, אני כמובן לא בית משפט ולא קובע.

יואל חסון: אבל, האם אתה רוצה להתייחס לטענה של מר מטלון לגבי גם מה שפורסם, לגבי השכלתך, חשיפת התעודות, כן או לא.

יואל חסון: שוב, הכול לכאורה, אני בוודאי לא יודע.

יואל חסון: זה הופנה למבקר, והמבקר ודאי כנראה יבדוק את זה.

יואל חסון: אבל, האם אתה רוצה להתייחס לזה?

יואל חסון: על פי ההגינות אני חייב לתת לך אפשרות להתייחס לטענות האלה.

מוטי שקלאר: כן.

מוטי שקלאר: אם זה עלה, אני אתייחס.

מוטי שקלאר: כלומר, מילה אחת פשוטה – להד"ם.

מוטי שקלאר: ולכן, גם זה מצביע על משהו מסוים שעובד מסוים חוקר את המעביד שלו, אפרופו רשות השידור, והמקום שבו אנחנו נמצאים, על התנהלות נכונה, לא נכונה.

מוטי שקלאר: איפה אתה מוצא מקום שבו העובד חוקר אותך?

יואל חסון: אז יש תעודת בגרות, או אין תעודת בגרות?

מוטי שקלאר: יש תעודת בגרות, ויש תעודת B.A, ויש תעודת M.A.

מוטי שקלאר: זה דבר שנורא קל לבדוק.

מוטי שקלאר: באיזשהו מקום התפתיתי ואמרתי: יאללה, אני אשים את זה באתר אינטרנט ושכל העולם יראה.

מוטי שקלאר: מצד שני, אמרתי: רק רגע, כל מי ששואל על כל דבר אני צריך להגיד שאין לי אחות?

מוטי שקלאר: יש בגרות, יש B.A.

מוטי שקלאר: המועצות להשכלה גבוהה מאשרות את התעודות.

מוטי שקלאר: האם אני צריך כל הזמן להגיד שאין לי אחות משום שמישהו רוצה להיתלות בזה שכאילו בגלל זה אני רוצה להזיז אותו מעורך "יומן"?

מוטי שקלאר: תשימו לב, הוא חוקר עלי, אני כביכול אמור לדעת על החקירה, ומשום כך אני רוצה - זה מה שכתוב בתביעה בבית משפט.

מוטי שקלאר: זה שיא האבסורד.

יואל חסון: הטענה היא שבזמן הוועדה כשעמדת להתקבל, אז באותו זמן לא היו את כל התעודות, או הצגת מצג שווא.

מוטי שקלאר: אני ביקשתי, אתמול דיברנו עם הגברת אנה שפניץ שתאשר שוב את הדבר גם למען השקיפות והנקיות.

מוטי שקלאר: אמרתי לה: תאשרי.

מוטי שקלאר: אני אומר לך – כל תעודה שניתנה לה כדת וכדין, ואני עומד על זה רגליים אחוריות על כל המשתמע בכך.

משה (מוץ) מטלון: אז יש תעודת בגרות?

מוטי שקלאר: יש תעודת בגרות, ויש את הכול.

משה (מוץ) מטלון: זאת אומרת, הכתבה או המכתב שקראנו היא לא רלוונטית, היא לא נכונה.

מוטי שקלאר: לא נכונה, חד משמעית.

מוטי שקלאר: לעבדך הנאמן יש תעודת בגרות.

משה (מוץ) מטלון: אני לא חטטן.

משה (מוץ) מטלון: אתה אומר את זה פה לוועדה.

יואל חסון: אומר לוועדה, נרשם בפרוטוקול.

יואל חסון: המבקר יבדוק את זה.

יואל חסון: פנית למבקר הוא יצטרך לבדוק.

משה (מוץ) מטלון: אני ממש לא במקום הזה של לחפש את ראשך – שלא תהיה פה טעות.

מוטי שקלאר: אגב, אתה יכול להתקבל לתואר ראשון ותואר שני גם בלי תעודת בגרות בגילנו המופלג.

יואל חסון: איך אני תמיד אומר בוועדה?

יואל חסון: זה לא אישי, זה פרלמנטארי.

מוטי שקלאר: אני רוצה להתייחס רגע למאקרו.

יואל חסון: זה בסוף אני אתן לך כי יש לי פה עוד סבב של אנשים.

יואל חסון: אני מבין שיושבים כאן העורכים המדוברים שירצו בוודאי להתייחס.

צבי גרזון: אני מוועד עובדי הנדסה ברדיו.

צבי גרזון: זה נכון שהעלו כאן על המוקד את מוטי שקלאר, ואין ספק שיש לו אחריות למה שקורה.

צבי גרזון: אני חושב שהוא לא האשם העיקרי בכל מה שקורה.

צבי גרזון: יש מצבים אובייקטיבים.

צבי גרזון: הבעיה שלו היא שהוא בחר לעצמו אנשים שמובילים יחד איתו את העגלה הזאת לשום מקום, ממש לשום מקום.

צבי גרזון: אני אדבר מההיבט של העובדים.

צבי גרזון: עוד לא היתה תקופה כזאת שמנהלים יתעמרו כך בעובדים, שהשיקולים לא היו שיקולים עניינים.

צבי גרזון: שום שיקול ענייני כאן, הכול אישי.

צבי גרזון: אני בא מהרדיו, וברדיו הניהול הוא ניהול של חצר ביזנטינית, ממש במילים האלה, אין לי שום הגדרה אחרת.

צבי גרזון: לצערי, זה גם מתרחב במקומות אחרים.

יואל חסון: תסביר את מה שאתה אומר.

צבי גרזון: אני אסביר.

צבי גרזון: יש ממלא מקום מנהל רדיו שאני לא יודע אם המינוי שלו הוא אפילו תקין, או שהוא חוקי.

צבי גרזון: הוא עושה שם ככל שעולה על רוחו - מקרב, מרחיק, פוגע, מחבק.

צבי גרזון: הוא מפר הסכמים בצורה בוטה, בצורה בוטה יש הפרת הסכמים מסיבית.

צבי גרזון: הוא מפר הסכמים כתובים וחתומים של עשרות שנים.

יואל חסון: ואתם הטכנאים לא מפרים?

צבי גרזון: לא, בשום מקום.

יואל חסון: מגיעים לעבודה כל הזמן שמתבקש.

צבי גרזון: בוודאי.

יואל חסון: טכנאי מתייצב, לא קובע לעצמו אם מתייצב או לא מתייצב?

צבי גרזון: אין גוף יותר מסודר ושקוף שההתנהלות שלו מתויקת, מסודרת רשומה, בכמה רבדים יותר מטכנאי הרדיו אני חושב, בכל רשות השידור.

צבי גרזון: אפשר לבדוק את הדברים האלה.

צבי גרזון: יש פגיעה אישית ממוקדת של ההנהלה.

צבי גרזון: תופסים בן אדם, ופשוט לרדות בו ולפגוע בו.

יואל חסון: למה?

יואל חסון: האם קמו בוקר אחד והחליטו?

צבי גרזון: אני לא יודע.

צבי גרזון: אני חושב שזה עניין של איך הבן-אדם בנוי.

צבי גרזון: יש גישה לפגוע באנשים, לפגוע בהם, התאכזרות לאנשים.

צבי גרזון: אני פניתי למוטי בעניין הזה, ואמרתי לו כמה פעמים שלפגוע באנשים ולחסל אנשים ולעשות חשבונות זה לא מדיניות של ניהול.

צבי גרזון: זה לא ניהול, זה אנטי ניהול.

צבי גרזון: יש מינויים על בסיס של קשרים אישיים, ובעיקר של אנשים שאומרים אמן, ואנשים כנועים.

צבי גרזון: יש כל הזמן לשון של איומים והפחדה על עובדים.

צבי גרזון: יש מתן הטבות השכר והטבות לוגיסטיות לכל מיני אנשי החצר, אני קורא לזה.

יואל חסון: תתאר לי מי זה אנשי החצר.

צבי גרזון: אתן לך דוגמה.

צבי גרזון: יש לנו מגרש חניה מאוד מוגבל במרכז החדשות בירושלים.

צבי גרזון: הוא מאוד מוגבל, יש שם באמת מקום לחניה של מעט מאוד מכוניות.

צבי גרזון: מי חונה שם?

צבי גרזון: בעלי תפקידים.

צבי גרזון: אבל, לא כולם.

צבי גרזון: יש אנשים מבוגרים וחולים שהם לא יכולים להגיע.

צבי גרזון: הם צריכים לשרך את רגליהם ולחפש מקום חניה בסביבה.

צבי גרזון: לעומת זאת, שתי הפקידות של מנהל הרדיו, שתי המזכירות, זוכות לחניה צמודה בתוך החצר הזאת.

צבי גרזון: למה?

צבי גרזון: איזו סיבה יש לכך?

צבי גרזון: אני עובד 43 שנים ברדיו, לי לא סידרו חניה.

צבי גרזון: לאנשים אחרים שהם אנשים חולים ומוגבלים אין חניה.

צבי גרזון: לשתי פקידות צעירות יש חניה מסודרת מתחת לאף.

צבי גרזון: למה צריך להיות דבר כזה?

צבי גרזון: שאלתי פעם את מנהל הרדיו למה זה קורה?

צבי גרזון: והוא ענה לי: כי הן צריכות למלא שליחויות.

צבי גרזון: הן צריכות לצאת ולהיכנס, לצאת ולהיכנס.

צבי גרזון: אני עקבתי שבוע ימים אחרי כמה שליחויות הן מנהלות, וצילמתי את המכוניות האלה, והם היו שם כל היום מתחילת המשמרת עד סוף המשמרת.

צבי גרזון: האם כך מנהלים מקום עבודה?

יואל חסון: תן לי עוד דוגמה.

צבי גרזון: שכר – מעלים שכר לאנשים שמקורבים.

צבי גרזון: תמיד אפשר למצוא איזשהו תירוץ.

צבי גרזון: אבל, הדוגמה הכי בוטה שאני רוצה לתת - ואני העברתי חומר, ואני אעביר גם למבקר המדינה - היא על מנהל.

צבי גרזון: יש לנו מנהל ששמו ליאוניד שרייר שהוא איש משכמו ומעלה.

צבי גרזון: אני חושב שאולי אחד האנשים הכי מוכשרים ברשות השידור – מהנדס תואר שני, אסיר ציון לשעבר.

צבי גרזון: הוא לא היה מוכן לקבל שיטת ניהול כמו שמנהל הרדיו רוצה.

צבי גרזון: מנהל הרדיו רוצה לבוא ולומר: אתה תעשה את זה, והוא יעשה את זה ויקפוץ לדום.

צבי גרזון: יש גם מנהלים כאלה שישר קופצים לדום, ואומרים לו: כן, המפקד.

צבי גרזון: הוא בן אדם ערכי, ובן אדם שיש לו גם איזשהן אבני דרך שמנחות אותו.

צבי גרזון: הוא אמר: אני מוכן לעשות כל דבר.

צבי גרזון: יש דברים שאני לא יכול לקבל אותם כי זו פקודה שמונף עליה דגל שחור.

יואל חסון: כמו מה?

צבי גרזון: לשנות סידורי עבודה בצורה לא מקובלת, לפגוע בהסכמים, להפר הסכמים.

צבי גרזון: הוא אומר: אני לא יכול להפר הסכמים, אני לא יכול ללכת נגד ההסתדרות.

צבי גרזון: הוא קיבל הוראה מההסתדרות לא לעשות את זה, הוא קיבל הוראה מהאיגוד המקצועי לא לעשות את זה.

צבי גרזון: הוא היה בין הפטיש לסדן, והוא אמר: אני יכול לעשות כל דבר, את זה אני לא מסוגל לעשות.

צבי גרזון: הבן אדם הזה פוטר בטלפון, פיטרו אותו בטלפון מתפקידו.

צבי גרזון: שלחו לו מכתב.

צבי גרזון: יש לי את המכתב, ואני אראה לכם אותו.

צבי גרזון: לדעתי, מכתב איום ונורא, לעגני ופוגע.

צבי גרזון: הבן אדם הזה עזב את החטיבה.

צבי גרזון: החטיבה כבר יותר מחודש וחצי מתנהלת ללא רועה, וזאת החטיבה הזאת הכי חשובה ברדיו.

צבי גרזון: בחטיבה הזאת יש שם תקלות, יש שם דברים.

צבי גרזון: אנחנו, מפקחי המשמרת, מנסים להציל כאן ושם.

צבי גרזון: אבל, יושבים כאן עוד אנשים שיודעים בדיוק מה קורה.

צבי גרזון: גדי יודע בדיוק מה קורה.

צבי גרזון: היינו ערים לאיזה אירוע כשהיה צריך להיות נאום של ראש הממשלה, ואף אחד לא ידע על זה.

צבי גרזון: לא ידעו שראש הממשלה צריך לנאום, ולא הכינו צוות.

צבי גרזון: זה יותר מחודש וחצי.

צבי גרזון: מזכיר הסתדרות ההנדסאים התערב ודיבר עם המנכ"ל.

צבי גרזון: המנכ"ל הבטיח לו פתרון מיידי של העניין הזה.

צבי גרזון: זה היה כבר לפני יותר מחודש, ב-21 לחודש.

צבי גרזון: אבל, שום דבר לא קרה.

צבי גרזון: הוא כתב מכתב, מזכיר ההסתדרות קבע איתנו, וקבע עם המנכ"ל שהוא יכתוב לו מכתב שהוא מקבל את כל סמכויותיו.

צבי גרזון: יש לי כאן את המכתב במקרה, יש גם העתק לוועד.

צבי גרזון: שוב הפעם, מנהל הרדיו - מי יכתיב לו מה לעשות בכלל?

צבי גרזון: מי הם בכלל?

צבי גרזון: מי זה ההסתדרות?

צבי גרזון: מי זה המנכ"ל בכלל?

צבי גרזון: הוא כמובן לא עשה שום דבר.

צבי גרזון: חיכינו עוד הפעם, ביקשנו ממנו.

צבי גרזון: שינינו את נוסח המכתב, שינינו את הכיתוב.

צבי גרזון: קיבל עוד מכתב מהתשיעי לחודש.

צבי גרזון: היום אנחנו ב-22, ושום דבר לא נעשה.

צבי גרזון: הוא לא זימן אותו.

צבי גרזון: כדי להעליב אותו הוא זימן אותו ל-28 לחודש לפגישה, כמעט שלושה שבועות אחרי המכתב שהוא קיבל.

צבי גרזון: בינתיים הכול מתנהל בצורה צולעת.

צבי גרזון: יש תקלות, אין מי שימשוך שם בחוטים, וכך מנהלים את הרדיו.

צבי גרזון: זו דוגמה שמתנהלת ברשות השידור, כך מתנהלת רשות השידור, לצערי - וזו לא הדוגמה היחידה - וכך מתנהלת חטיבת החדשות שהיא החטיבה הכי חשובה ברשות השידור.

יואל חסון: תודה רבה.

אסף אפרתי: אני חבר ועד העיתונאים בטלוויזיה, ועורך "מבט".

יואל חסון: כמה זמן אתה ברשות?

אסף אפרתי: 15 שנה, ולא מן הנמנע שיש קשר בין שני הכובעים שבהם אני מופיע כרגע כלפי הוועדה.

יואל חסון: כמה זמן אתה עורך את "מבט"?

אסף אפרתי: אני אותו עורך "מבט" שמרעננים אותו אחרי שנה וחצי בתפקיד.

אסף אפרתי: זה בדיוק העניין, שעצם הטענה על רענון שעלתה מספר פעמים כאן במהלך הוועדה ודבריהם של המנהלים שלי, לא תקפה.

אסף אפרתי: לא יכול להיות רענון לעובד שנמצא שנה וחצי בתפקיד.

אסף אפרתי: יכולים להיות רק סימני שאלה סביב הרצון להזיז אותי מתפקיד של עורך "מבט", גם אם הוצעו לי תפקידים אחרים ומכובדים.

יואל חסון: האם קיבלת תלונות על התפקוד שלך בשנה האחרונה, מכתב, תלונות, משהו?

אסף אפרתי: שום דבר.

אסף אפרתי: להיפך, נהפוך הוא, קיבלתי שבחים גם בכתב, גם במשדרים מרכזיים שעמדתי וערכתי אותם במסגרת העבודה שלי בערוץ הראשון.

אסף אפרתי: אני הגעתי מערוץ 33 לפני שלוש שנים וחצי לחטיבת החדשות, ולפני כשנה וחצי פחות או יותר התמניתי לעורך "מבט" - אגב, החלטה שאני לא יודע אם עברה את הוועד המנהל.

אסף אפרתי: אבל, זה בהערה צינית.

אסף אפרתי: על פניו אני מעלה מספר תהיות סביב הרצון להזיז אותי מתפקידי, אני לא מתייחס לכל המסגרת.

אסף אפרתי: נמצא פה אלון עורך "פוליטיקה" שגם הוא חלק מהעניין, ואני מניח שגם לו יהיו דברים להגיד.

אסף אפרתי: אני מייצג את עצמי, ולא אף אחד אחר.

אסף אפרתי: העיתוי, העיתוי שנקבע לעשות את אותו סבב ארגוני, הליך של הזזת התוכניות המרכזיות של הערוץ הראשון, אני לא חולק על תפקידו של מנהל להזיז תפקיד כזה או אחר.

אסף אפרתי: אבל, כשמזיזים את כל שדרת העריכה של תוכניות הדגל שבערוץ הראשון, אני לא רואה בזה כהחלטה שרירותית שצריכה להתקבל כלאחר יד.

אסף אפרתי: הייתי מצפה שכמו שהחלטות משמעותיות אחרות צריכות להיות מובאות בפני הוועד המנהל, שיתקיים דיון רציני, שהוועד המנהל יביע את דעתו.

אסף אפרתי: למיטב ידיעתי, חלק מחברי הוועד המנהל התנגדו למהלך הזה שנעשה ללא ידיעתם.

אסף אפרתי: גם שאלת העיתוי – לא מן הנמנע שהעיתוי שנקבע להזזת כל אותה שדרת העורכים נעשה בסמוך לכך שעומד להתמנות או טו טו ועד מנהל חדש, ויושב ראש חדש אמנון דיק, שכרגע למיטב הבנתי שמו הורד מעל הפרק.

יואל חסון: אתה נותן פה סקירה היסטורית ואנחנו כבר די בפנים.

יואל חסון: מה קרה פתאום?

יואל חסון: איך אתה מסביר את אותו תהליך מוזר שקרה?

אסף אפרתי: אני מציין, ממש עצם העיתוי להזיז עכשיו.

אסף אפרתי: הבעתי גם בפני יורם וגם בפני מוטי: תדחו את המהלך הזה במספר חודשים, נקיים דיון רציני, ענייני, על מנת באמת לעשות איזשהו שינוי.

אסף אפרתי: רוצים לעשות חילופי עורכים?

אסף אפרתי: זה הליך שהוא על פניו מקובל.

אסף אפרתי: אבל, אפשר לבנות אותו בצורה מסודרת, בצורה מאורגנת, ולא רק החלטה שלאחר יד.

אסף אפרתי: שוב, אני לא פוסל את העיתוי שזה לפני מינוי יושב-ראש חדש, לא מן הנמנע.

אסף אפרתי: אני לא רוצה להשתמש במילים כמו מחטף או מילים דומות.

אסף אפרתי: אבל, זה מעורר תהיות.

יואל חסון: לדעתך רצו ליצור כאן מציאות קיימת לכל מי שיגיע מתי שהוא.

אסף אפרתי: לא פוסל לחלוטין את האפשרות הזאת.

אסף אפרתי: על אחת כמה וכמה, אני עובד רשות שידור, והרעיון הוא להביא במקומי עובד חיצוני שנמצא במשימה חולפת ברשות השידור כעובד חדשות מקומיות, וזה נראה לי דבר תמוה לחלוטין.

אסף אפרתי: אנחנו נמצאים על סף הליך של 700 עובדים שעלולים לפרוש מרשות השידור.

אסף אפרתי: לקחת גורם חיצוני שיתפוס את מקומו של עובד רשות – שוב, החלטה בעייתית.

אסף אפרתי: אני מתקומם נגדה בקול רם.

יואל חסון: עובד רשות שהוא ממלא את תפקידו כראוי.

אסף אפרתי: עובד רשות, אבל הוא עובד במשימה חולפת.

אסף אפרתי: אני עובד רשות, ואותו אדם שאמור למלא את תפקידי ב"מבט" הוא עובד במשימה חולפת ברשות השידור שזה החדשות המקומיות.

אסף אפרתי: הוא לא מאורגן על-ידי ועד עובדים, זה עובד אני מגדיר שאותו עובד חיצוני.

אסף אפרתי: שאלת ההתייחסות של רשות השידור לכל המהלך - - -

יואל חסון: רציתי לשאול משהו כדי להבין את ההתנהלות היום יומית.

יואל חסון: אתה כעורך "מבט", האם היתה התערבות של המנכ"ל בעבודה השוטפת שלך באיזושהי צורה על נושא הכתבת נושאים לכתבות, מרואיינים ודברים כאלה?

אסף אפרתי: אני לא רואה שום התערבות שהיא חורגת מהתנהלות מקובלת בין מנהל לבין עורך.

אסף אפרתי: לא הייתי מגדיר.

אסף אפרתי: אף פעם לא הוכתבתי לעשות כתבה כזאת או אחרת.

אסף אפרתי: כמובן שהיו שיחות למסגרת של נושאים כאלו ואחרים, אבל אני חושב שהמנדט שלי כעורך להחליט אם הדברים האלה יעלו לשידור או לא, נשמרה.

אסף אפרתי: אני לא קובל על עצם ההתערבות הפוליטית.

אסף אפרתי: עוד הערה אחת קצרה.

אסף אפרתי: שיהיה ברור חד משמעית - יורם, מנהל החדשות, התייחס לכך שיש כאן פוליטיקאים שמתערבים בהחלטות של עריכה.

אסף אפרתי: שלא יהיה צל צילו של ספק, לא מחפש תמיכתו של אף גורם פוליטי במינוי שלי כזה או אחר, אלא אני קובל על עצם קבלת ההחלטה שמעוררת הרבה סימני שאלה.

יואל חסון: תודה רבה לך.

יואל חסון: אלון מזר, בבקשה.

אלון מזר: גם לי יש השגות לגבי לפחות הנהלים והעיתוי שבו נעשו השינויים שהם די דרמטיים במהות של שדרת העריכה.

אלון מזר: אנחנו פה עוסקים בנהלים ובתהליכים ואני חושב שזה כן חשוב לציין, כי בסופו של דבר התהליך הזה גרם נזק לחלק מהעובדים.

אלון מזר: בשלוש-ארבע השנים האחרונות אני יכול להגיד חד משמעית, ללא ערעור, שעשיתי את המשדרים הכי גדולים בטלוויזיה, דרך וינוגרד, קצב, ביקורי בוש, בחירות מקומיות, בחירות כלליות, שיטת השקשוקה, פריימריס.

אלון מזר: רק בחודשיים האחרונים שלושה משדרים מיוחדים: סיכום שנה - 2009, ספיישל גלעד שליט, ושנה לעופרת יצוקה.

אלון מזר: הכול מעכשיו לעכשיו, באין תקציב כמעט.

אלון מזר: אני לפחות הסתכלתי על זה כסוג תעודת כבוד עבורי, וסוג של הוקרה על המקצועיות שלי.

אלון מזר: אני מאוד נפגעתי שאפילו רשות השידור - ומדברים על נהלים, איך מתקבלת החלטה - לא טרחה להוציא אחרי שהיו ידיעות כאלו ואחרות בדה-מרקר, בכל ערוצי הברנז'ה על מחטף פוליטי לפני דיק, ושהודחנו בעצם מתפקידנו.

אלון מזר: אני גם אמרתי את זה למנהלים.

אלון מזר: אני חושב שזה מאוד פגע בשמנו המקצועי שזה השם שיש לנו.

אלון מזר: בחודש האחרון היו איתי התנהלויות כאלו ואחרות, ובעצם פתאום אני קורא בעיתון מעכשיו לעכשיו שהודחתי מתפקידי כעורך "פוליטיקה".

קריאה: לא הוצאה כל הכחשה, דרך אגב.

אלון מזר: שש שנים אני עורך את "פוליטיקה".

אלון מזר: יש לי מכתבי הערכה רבים גם מהמנכ"ל, מהיו"ר הקודם, על כל המבצעים שעשיתי.

אלון מזר: בתחילת כניסתו של יורם לתפקיד, אחרי שעורכי "מבט" היו אצלו, אני נשאלתי מה אני רוצה לעשות בחטיבה.

אלון מזר: לא הבנתי שזה מוביל כנראה לשינויים.

אלון מזר: הצעתי לרענן את התוכנית, הבעתי ביקורת על כך שבשנה האחרונה מצרים ומיבשים את התוכנית, 40% מכוח-האדם ירד, ועוד כהנה וכהנה.

אלון מזר: אני ועודד שחר מאוד חרדים.

אלון מזר: בעצם אי אפשר להקים היום ברשות השידור, והבנתי, לפחות לפי התשובות שלהם, זה מה שיש.

אלון מזר: אי אפשר לעשות תוכנית בצורה טובה.

אלון מזר: למרות זאת אנחנו רואים שנעשו צעדים, וכמו שאני אומר, לדעתי, לא בנהלים שצריכים להיות - מעכשיו לעכשיו, בתהליך כזה של שליפה מהמותן שגרם נזק רב לי ולאסף, ואולי גם לאחרים.

אלון מזר: אני גם חושב שהעיתוי הוא בעייתי.

אלון מזר: אני הצעתי לרענן, לשנות את התוכנית.

אלון מזר: לא ניתנו לי כלים.

אלון מזר: אמרו לי: עכשיו זה שעת חירום, נעבור את הרפורמה ואחרי זה נדבר על לרענן, ובעצם לא חיכו לרפורמה, ואמרו לי כאן ועכשיו.

אלון מזר: הבעיה היא גם שהחלופות שהוצעו הן לפי דעתי לא הוגנות.

אלון מזר: כלומר, לבוא ולהגיד שבמכתבים שהוצאו לנו הוצעו לנו חלופות, ולא גיליתם בהם עניין – זה מה שנכתב לי ולאסף ולאחרים.

אלון מזר: לא הוצעו לי חלופות הוגנות.

אלון מזר: הוצע לי להיות רכז מערכת החדשות, תפקיד שעשיתי לפני כשנתיים, עם חצי מכוח-האדם שעמד לרשותי אז, ובעצם כשבפועל כבר אין ריכוז מערכת כמו בערוצים 2 ו-10 שזו גם תעודת עניות לחטיבה.

אלון מזר: בעצם אומרים לי: תחזור אחורה שנתיים עם חצי ממה שהיה לך לפני שנתיים.

יורם כהן: אני חייב להתייחס לזה.

יורם כהן: אני מאוד מעריך את האנשים האלה.

יורם כהן: במסגרת סבב המינויים אמרתי להם: חבר'ה, אני צריך אתכם לעזור לי לעשות שינוי בחדשות.

יורם כהן: אני אמרתי לאלון מזר, האיש היקר הזה פה שהוא מתוסכל: אלון, אני צריך אותך יד ימיני בניהול חטיבה.

יורם כהן: נכון, אין ריכוז בחדשות, זה בדיוק משהו שבאתי לשנות.

יורם כהן: אמרתי לו: אלון, בוא תוביל איתי את המהלך הזה, בוא תעשה איתי את המהלך ותהיה יד ימיני.

יורם כהן: אנחנו צריכים ביחד אסף, אלון, יעל קשאני, ועוד שניים-שלושה אנשים, אורי לוי, להוביל ביחד את השינוי.

יורם כהן: הצעתי להם תפקידים אטרקטיביים מתוך רצון לשתף אותם בניהול החטיבה.

יורם כהן: אני לא יכול לעשות את זה לבד.

יורם כהן: אנחנו עושים חדשות טובות.

משה (מוץ) מטלון: למה הם לא רואים את זה כמשהו אטרקטיבי, לדעתך?

יורם כהן: אני אומר לך – צר לי, באמת צר לי.

יורם כהן: כי אני חושב שהם קטני אמונה, הם לא מאמינים שאפשר לחולל את השינוי.

יורם כהן: אלון אומר: הייתי בסרט הזה, ויכול להיות שהוא צודק.

יורם כהן: אחרי שקיבלנו את ההחלטה אני אמרתי להם: חבר'ה, לכו למנכ"ל, תערערו על ההחלטה.

יורם כהן: תשמעו מה יש למנכ"ל להציע, בוא נבדוק את האפשרות גם לשדרג אתכם מבחינת תפקידים, גם לתת לכם את הכלים הניהוליים.

יורם כהן: אני אומר לכם – יש כאן ניסיון להטיל דופי בהחלטה.

משה (מוץ) מטלון: גם אני ניהלתי איזה מערכת קטנה, לא כל כך גדולה, של 50 אלף חברים.

משה (מוץ) מטלון: יש הבדל אם אתה בא לעובד ואומר לו: זה מה שהחלטנו, תלך למנכ"ל, או שמראש אתה יושב איתו ובונה תוכנית.

יורם כהן: ניסינו לבנות את זה.

משה (מוץ) מטלון: יש הבדל מהותי גם בגישה.

משה (מוץ) מטלון: תכניס אותם הם יהיו שותפים שלך.

יואל חסון: יורם, האם הם הודחו בפועל?

יורם כהן: מה פתאום?

יורם כהן: אף אחד הוא לא מינוי במכרז או משהו.

יורם כהן: אני עובד ותיק בחדשות, יותר מעשרים שנה בחדשות, ומעולם לא זכור לי שאם התבקשנו להעביר מגיש, עורך מתפקידו, הגענו לוועדות בכנסת, ולוועדה המכובדת והחשובה הזאת.

יורם כהן: לכן, אני אמרתי את דבריי, וצר לי אם פגעתי בכם, חברי כנסת נכבדים.

יורם כהן: אני באמת מתנצל, לא התכוונתי.

יורם כהן: אני גדלתי כעיתונאי מתפקיד של תחקירן, כתב שטחים, עורך, מנהל חדשות, מנהל טלוויזיה, ואני אומר שאני לא מכיר סיפור כזה שאני כדי להעביר מישהו מתפקיד לתפקיד צריך להגיע ולתת הסברים בוועדה בכנסת.

יורם כהן: זו הזעקה שלי בפני מבקר המדינה.

יואל חסון: יורם, בגדול, אתה צודק.

יואל חסון: אני לא מתווכח על העניין הזה.

יואל חסון: אתה באת לכאן בגלל מכלול של דברים שזה חלק מזה.

יורם כהן: אני מנהל חדשות, אבל זה לא תפקידי.

יורם כהן: יש כאן מנהל טלוויזיה, יש כאן מנכ"ל, יש פה אנשים אחרים, סמנכ"לים, תדברו איתם.

יורם כהן: אני לא חייב להיות פה בפרונט לכל החולאים של רשות השידור.

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: גדי בן יצחק, בבקשה.

גדי בן יצחק: אני עובד קול ישראל, יושב-ראש ועד העיתונאים בקול ישראל-ירושלים, רכז כתבים – אם הריכוז בטלוויזיה זה ריכוז בחדשות.

גדי בן יצחק: קודם כל, אני רוצה להודות לוועדה לביקורת המדינה שהקדישה לנו מזמנה.

גדי בן יצחק: זו לא שעתה היפה של רשות השידור שנכנסתי אליה לפני יותר משלושים שנה.

גדי בן יצחק: אני פוחד מזה שבגלל העצים אנחנו לא רואים את היער.

גדי בן יצחק: זוהי לא שעתו היפה של המוסד שבו אני עובד גם מכיוון שעסקנו בדברים שהם חשובים לביקורת, ובדרך כלל נמצאים באיזושהי שורה קטנה בדוחות ביקורת המדינה שלפעמים מגיעים גם לכאן.

גדי בן יצחק: אבל, לא תמיד אתם נותנים את זמנכם לכאלה פרטים שהם חשובים לעבודה עיתונאית של עיתונות בלתי תלויה בהון ובשלטון – זה רשות השידור, וזו גם כוונת החוק, אם אני מבין טוב.

גדי בן יצחק: לעניות דעתי, מה שהביא אותנו לכאן, הם שנים שהחוק לא קוים במהותו וברוחו, ולא רק בפרטים הקטנים שאתם רואים אותם עכשיו כאן לבושתי.

גדי בן יצחק: לרשות השידור כמעט ואין תקציב מעל לעשר שנים.

גדי בן יצחק: אין מנהל קטן או גדול שיכול לתכנן משהו מעבר לשבוע או שבועיים מראש.

גדי בן יצחק: אין אנשים שיושבים על הכסא מכיוון שעברו מכרז ראוי לשמו – תפור או לא - מכרז לאור השמש ויודעים מי יושב, ולמה יושבים, ולא מערערים לא על הסמכות ולא על הצורה.

גדי בן יצחק: ברשות השידור יש לנו כרגע בעיה של נוהל מכיוון שהנהלים לא מקוימים, ולא תמיד באשמת העובדים.

גדי בן יצחק: כוועד זה לא נחמד להגיד את זה, אבל אפילו גם לא באשמת המנהלים.

גדי בן יצחק: אם יש מוסדות שהם לא מלאים אז איך תעשה מכרז?

גדי בן יצחק: אם אתה לא עושה מכרז, אתה עושה מינוי.

גדי בן יצחק: אם אתה עושה מינוי, האיש הוא לא בדיוק יכול לעמוד מול לחצים כאלו ואחרים, והוא לא יכול להתנהל הלאה.

גדי בן יצחק: ואז מגיעים למצב שהגענו אליו עכשיו.

גדי בן יצחק: אין לנו תקציב, יש לנו חובות, אין לנו מוסדות, אין לנו הנהלה.

גדי בן יצחק: יש לנו שם רע, ועובדים שעובדים יותר מאשר כרגיל, ומקבלים עדיין שבחים.

גדי בן יצחק: ובמה אנחנו עוסקים?

גדי בן יצחק: שמעתי פרטים שלא שהם לא חשובים לי.

גדי בן יצחק: כל אחד מהעובדים האלה מגיע לאיגוד המקצועי, ורוצה את הגנתו, ומגיע למנהל ואו שהוא מוצא הבנה או שלא.

גדי בן יצחק: זהו המקום - המקום של ביקורת המדינה - שיגידו לנו פעם איך אנחנו יכולים לעבוד כך.

גדי בן יצחק: אם היינו עירייה או בית חרושת לשימורים מזמן היתה לנו איזושהי הנהלה קרואה, ומישהו היה בא לעזור לנו.

גדי בן יצחק: אפילו הקונקורנציה של רשות השידור, העיתונים הגדולים והסטארים בקונקורנציה ממש מרחמים עלינו.

גדי בן יצחק: זה נהדר, זה נשמע כמעט כמו לוויה.

גדי בן יצחק: אנחנו צריכים סעד מהיר מהבית הזה, והוא מהיר.

גדי בן יצחק: הייתכן שאנחנו במקום לבנות ולגמור את הרפורמה שאנחנו עמלים עליה שלוש שנים עוסקים בלקצץ איזושהי שעה נוספת כדי שהאוצר יתרצה אלינו?

גדי בן יצחק: דיברנו על נהלים.

גדי בן יצחק: הנוהל הקיים היום ברשות השידור – ויתקנו אותי – לקבלת עובדים הוא כתוב, וכתוב איך מקבלים עובדים בכל הרמות.

גדי בן יצחק: יש מכרז, אפילו ברמות ביניים.

גדי בן יצחק: זה נכון, יורם, מאז שאתה נמצא ברשות השידור המנהלים אם הם זמניים או לא, הם בוחרים את העובדים שלהם על פי מיטב שיפוטם המקצועי.

גדי בן יצחק: אבל, זה לא מכרז, ואין שם את הדעה המקצועית הבלתי תלויה, לפחות לכאורה, של האיגוד המקצועי, של נציג ציבור לכאורה, ושל ההנהלה לכאורה.

גדי בן יצחק: אבל, זה התהליך.

גדי בן יצחק: אם לא שומרים על הצורה של הדבר הזה לא שנה, ולא שנתיים, ולא שלוש, ולא ארבע, ועשר, מגיעים למצב כמו זה שהוא לא שעתה היפה אפילו של הוועדה, ותודה רבה שהיא קיבלה אותנו, ודנה בנו.

גדי בן יצחק: אם אין לנו תקציב ראוי לשמו איך אנחנו יכולים להתעסק במה שקרה במוניות?

גדי בן יצחק: לא שזה טוב, טוב שמצאנו.

גדי בן יצחק: המנהל שלנו מצא את זה, והבין מה שקורה.

גדי בן יצחק: לא בשעת העבודה של העובדים שאני נמנה ביניהם, ושעת הגעתם ושעת יציאתם שאין להם שום קשר לתפקיד העיתונאי על דעת כל המנהלים מעליי, אבל הוא נורא חשוב לאוצר שרוצה לקבוע סדרי עבודה בנמל.

גדי בן יצחק: תודה רבה.

יואל חסון: אני מודה לך.

יואל חסון: אדוני, בבקשה, מה שמך?

איתי לנדסברג: איתי לנדסברג.

איתי לנדסברג: אני עורך את התוכנית "מבט שני" בשבע השנים האחרונות, ומנהל מחלקת תעודה.

איתי לנדסברג: אני רוצה להתייחס לשני דברים קטנים במיקרו, ולדבר אחד גדול במאקרו בכל מה שקשור לרפורמה ולביקורת שמתנהלת כאן.

איתי לנדסברג: במיקרו אני רוצה להגיד שלמרות הדברים שנאמרו כאן על התוכן בידי המנכ"ל, הרי התוכן ברשות השידור כיום, בעיקר בחטיבת התוכניות, מהווה בסך הכול אולי אחוז מתקציב הרשות.

איתי לנדסברג: כאשר סוגרים תוכניות חשובות, כולל את "מבט שני", אז אי אפשר להגיד שחוסכים כסף, אלא אולי מישהו רוצה להפעיל לחצים כאלה או אחרים על העובדים, אבל צריך לשים את הנתונים האמיתיים.

איתי לנדסברג: הכספים נמצאים במקום אחר, ותיכף אתייחס לזה לעניין אחר.

איתי לנדסברג: דבר שני במיקרו, אני באופן אישי, למרות מה שנאמר כאן, הודחתי מהגשת "מבט שני" בשנת 2008 על-ידי גוף פוליטי, על-ידי ועדת התוכניות של רשות השידור.

איתי לנדסברג: למרות מה שאמר פה המנכ"ל, ולמרות בקשה לנימוקים מקצועיים, ואחרי קבלת פרס "סוקלוב" בעוונותיי, לא קיבלתי נימוקים מקצועיים.

איתי לנדסברג: זה במיקרו.

איתי לנדסברג: עכשיו אני רוצה להתייחס במאקרו.

איתי לנדסברג: במאקרו אני רוצה לערער על אמת אחת שלצערי משמיצה את עובדי רשות השידור.

איתי לנדסברג: מצבה של רשות השידור היום הוא לא תוצאה של השכר שלנו, וגם לא של הסכמי עבודה שלנו העיתונאים.

איתי לנדסברג: אני מודע לזה שיש הסכמי עבודה מסוימים שצריכים להשתנות בתחום של הטכנאים.

איתי לנדסברג: אני יכול להציג לכם פה את תלוש המשכורת שלי.

איתי לנדסברג: אני בן 52, אני עובד ברשות 20 שנה.

איתי לנדסברג: אני בכל זאת עורך, ומציג תוכניות שאתם רואים כל שבוע.

איתי לנדסברג: שכר היסוד שלי הוא 6,500 שקל.

איתי לנדסברג: עם השעות הנוספות והחזר הוצאות אני בא הביתה עם 10,000 שקל.

איתי לנדסברג: אז אף אחד לא יספר לי שבגלל השכר הזה רשות השידור נמצאת איפה שהיא נמצאת.

איתי לנדסברג: ואני מבקש גם ממך, מוטי, להפסיק עם השקר הזה.

איתי לנדסברג: רשות השידור נמצאת במצבה בגלל כישלונות ניהול, מחדלי ניהול של שנים, ואני יכול לשים לכם פה על השולחן למעלה ממיליארד שקלים.

איתי לנדסברג: אני אומר לך, אדוני המבקר, אני מוכן להעביר לך את כל הניירת – יותר מיליארד שקלים כישלונות ומחדלי ניהול של ממשלות ישראל, של הנהלות רשות השידור לדורותיהן בהחלטות ניהול כושלות שהביאו את הרשות לאן שהביאו אותה.

איתי לנדסברג: לא יכול להיות שאנחנו נמשיך להיות מושמצים בציבור כאילו כל הרפורמה הזאת תלויה אם ועד העובדים הזה או ועד העובדים ההוא יסכים לשליטה של ההנהלה בשעות הנוספות שלו.

איתי לנדסברג: זה פשוט שקר.

איתי לנדסברג: רשות השידור יושבת בבניין שעלה 150 מיליון שקל.

איתי לנדסברג: ישב כאן היושב ראש הקודם, גביש, ואמר לכנסת - זה נמצא בפרוטוקולים - שמישהו סובב את הנהלת רשות השידור לקנות בניין של 150 מיליון שקל.

איתי לנדסברג: מאז אנחנו משלמים עליו נדל"ן, במקום על הפקות, 15 מיליון שקל בשנה.

איתי לנדסברג: זה לא העובדים, זה לא העובדים.

איתי לנדסברג: אז נא לבדוק את זה.

איתי לנדסברג: ואומרת לכם היועצת המשפטית של אותה ועדה: אמרתי להנהלה תמכרו את הבניין, זה יחלץ את הרשות ממרבית הבעיות שלה.

איתי לנדסברג: ואף אחד לא מקשיב.

איתי לנדסברג: אומרת היועצת המשפטית של ועדת הכלכלה לוועדה על עניין קיצוץ האגרה שנעשה כאן בשנת 2004 בלי שום תוכנית ייעול, בלי שום הסכמי עבודה עם העובדים.

איתי לנדסברג: עוד לפני שהתחיל כל תהליך הרפורמה הזאת, אומרת היועצת המשפטית של הוועדה כאן בכנסת - זה אצלכם בפרוטוקולים - שקיצוץ האגרה נועד כדי ללחוץ על רשות השידור להתייעל, כיוון שלא הצליחו בשום צעד אחר.

איתי לנדסברג: זאת אומרת, שמו אקדח לרקה לעובדים ולהנהלה, וקיצצו את האגרה.

איתי לנדסברג: מצד אחד, מרוקנים את המים מהדלי הזה.

איתי לנדסברג: מצד שני, אומרים בתוך הדלי תעשו חלב או תתייעלו כשהמים נוזלים החוצה.

איתי לנדסברג: זה לא אנחנו העובדים.

איתי לנדסברג: לא אנחנו העובדים החלטנו להקים ערוץ לווייני לשדר למדינות ערב בתקופת רענן כהן, ולהוציא עליו 240 מיליון שקל.

איתי לנדסברג: לא אנחנו העובדים החלטנו שערוץ 33 שהיום אתם רוצים לסגור אותו כי הוא עולה 70 מיליון שקל - - -

רחל קרמרמן: הוא לא עולה 70 מיליון שקל.

איתי לנדסברג: זה לא אני אמרתי.

איתי לנדסברג: אני אומר לך שהוא עלה 66 מיליון שקל ב-2005 בנתונים שנמצאים כאן בכנסת, למרות שהוא הוקם בתקציב של 8 מיליון שקל.

איתי לנדסברג: וזה לא החלטה שלנו, העובדים.

איתי לנדסברג: זה החלטות של ועד מנהל, של מליאת רשות שידור, של הממשלה.

איתי לנדסברג: יכולתי להשיג לכם פה עוד נתונים רבים, כולל העובדה שב-2005 פרשו 200 עובדים שלנו בהסכמה.

איתי לנדסברג: אז עלות השכר שלהם היא לפחות 50 מיליון שקל.

איתי לנדסברג: איפה הכסף הזה?

איתי לנדסברג: לאן הוא נעלם?

איתי לנדסברג: אז אני מבקש, קודם כל, שאם המבקר חוקר שיחקור את כל התקופה, את המאקרו ואת המיקרו.

איתי לנדסברג: לא מדובר פה על עלות המוניות והחניות, תסלחו לי פה חבריי למרות שיש פה הרבה יחסי עבודה לא תקינים בתוך הרשות.

איתי לנדסברג: וגם אני נמצא בהליך משפט, למען הגילוי הנאות, שאמור להיגמר בימים אלה על אותו תהליך שדיברתי עליו בתחילת הדרך.

איתי לנדסברג: אבל, זה לא הסיפור.

איתי לנדסברג: הסיפור הגדול הוא שצריך לחקור איך רשות השידור מתקציב של 900 ומשהו מיליון שקל הגיעה לאן שהגיעה כשכל שנה בינואר אומרים לנו גירעון צפוי של 100 מיליון שקל, וכשנגמרת השנה אף אחד לא שואל מה היה הגירעון.

איתי לנדסברג: אבל, בינתיים חותכים את השכר, חותכים את השעות הנוספות, מורידים תוכניות, ואז יושבים כאן ואומרים: העובדים, העובדים, העובדים.

יואל חסון: אז לאיפה הולך הכסף?

איתי לנדסברג: שאלה טוב.

איתי לנדסברג: יושב לידך המנכ"ל, שיגיד לך איפה הולך הכסף.

קריאות: שיקימו ועדות חקירה בנושא הזה.

איתי לנדסברג: אני לא יודע איפה הולך הכסף.

איתי לנדסברג: תקציב מחלקת התעודה הוא 2 מיליון שקל – זה הכול, זה הכול.

יואל חסון: אני מכיר את התקציב הקשיח.

יואל חסון: מר שקלאר, כמה אחוז מהתקציב הוא תקציב שיוצא - - -

מוטי שקלאר: 55% משכורות.

יואל חסון: אני לא מדבר על משכורת, אני יודע שזה בערך 55%.

יואל חסון: יש הסכמי שכר ויש את זה, והם מגבילים אותך.

יואל חסון: אני מקבל את זה, ויודע את זה.

יואל חסון: אני גם עם חלק מסכים שזה בעיה.

יואל חסון: אני רק שואל, כמה אחוז הולך למה שנקרא שירותי חוץ?

יואל חסון: ספקים, יועצים, שירותי חוץ, כל הדברים האלה, כמה אחוז מהתקציב הולך לזה?

מוטי שקלאר: אני אגיד בעיקרון כרגע את המבנה התקציבי שתבין איפה אנחנו עומדים.

יואל חסון: לא, אני רוצה שתיתן לי תשובה, או שהוא ייתן.

מוטי שקלאר: סמנכ"ל כספים ייתן.

מוטי שקלאר: 85% מתקציב רשות השידור הוא תקציב קשיח, הוא 55% למשכורות.

יואל חסון: אז מה זה השאר?

מוטי שקלאר: סמנכ"ל הכספים ייתן את הרזולוציה לגבי השאר.

מוטי שקלאר: תבינו, אני צריך לשלם מידי שנה קרוב ל-50 מיליון בזק, אתה משלם 22 מיליון שקל - - -, אתה משלם איזה 20 – 30 מיליון שקל זכויות, צריך להחזיר 12 מיליון שקל בשנה לבנקים, וכן הלאה.

מוטי שקלאר: זה ה-85% התקציב שאני לא יכול לנגוע בו.

מוטי שקלאר: עם השאר אני צריך להחזיק את המקום הזה, וזה מינהלות, וזה קצת תוכן, וכן הלאה.

מוטי שקלאר: לכן, המקום היחידי שבו אתה יכול להתייעל באופן משמעותי זה דרך שינוי מבנה השכר שנגזר ממנו כוח-אדם.

מוטי שקלאר: ולכן, בסיס הרפורמה מדבר על פרישה של 700 עובדים, עבור למבנה שכר חדש, ועבור להסכמים אחרים חדשים.

מוטי שקלאר: ההסכמים היום מייצרים גירעונות לא קטנים.

איתי לנדסברג: מוטי, השכר של בעלי החוזה האישי הם בידיים שלך.

איתי לנדסברג: השכר של בעלי החוזים האישיים זה לא של ועדי העובדים, זה בידיים שלך.

איתי לנדסברג: זה לא קשיח.

יואל חסון: סמנכ"ל הכספים, אני רוצה להבין מה ששאלתי את המנכ"ל.

יואל חסון: כמה אחוז הולך למה שנקרא שירותי חוץ, ספקי חוץ.

יואל חסון: אני לא מדבר איתך על ספקים של ציוד משרדי ודברים כאלה.

יואל חסון: אני מדבר איתך למה שקשור לתקשורת, הפקות חוץ, שירותי חוץ, אולפני חוץ, עובדי כוח חוץ, עובדים מקצועיים מהחוץ, ייעוץ, מפיקי חוץ.

יואל חסון: כמה אחוז יוצא הדבר הזה?

ערן הורן: אין לי את הנתון המצרפי.

ערן הורן: אני יכול להגיד לך כמה מספרים גדולים.

ערן הורן: 50 מיליון שקל זה ההוצאה לבזק.

יואל חסון: אתה לא תגיד לי עכשיו מה שהמנכ"ל אמר לי, נו באמת.

יואל חסון: אתה סמנכ"ל הכספים האם אתה לא יודע מהי חלוקת העוגה שלך?

ערן הורן: אני יודע בדיוק מהי החלוקה.

יואל חסון: אז תגיד לי אותה.

יואל חסון: בוא נפרט את זה.

יואל חסון: נניח, אולפני חוץ.

ערן הורן: מה זה אולפני חוץ?

יואל חסון: זה שירותי הפקות חיצוניות שאתם קונים.

ערן הורן: תשעה מיליון שקל.

יואל חסון: כל הייעוצים שהוא נתן - המנכ"ל - זה - - -

ערן הורן: שישה מיליון שקל תקציב הייעוץ בשנה.

יואל חסון: הוא אומר שמונה - - -

ערן הורן: זה על יותר משנה.

ערן הורן: תקציב הייעוץ הוא שישה מיליון.

יואל חסון: הוא שישה מיליון שקל בשנה.

ערן הורן: כולל רואי חשבון, כולל כל היועצים – שישה מיליון שקל.

יואל חסון: חברות הפקה פרטיות?

ערן הורן: זה כלול בתשעה מיליון שקל שאמרתי לך.

יואל חסון: כלול בתשעה מיליון, הבנתי.

יואל חסון: אז אני עוד הפעם מנסה להבין.

יואל חסון: הבנתי ש-55% הולך הרבה על השכר, והולך על בזק, התדרים, וכל הדברים האלה.

רחל קרמרמן: שערי צדק, בין היתר.

יואל חסון: מה זה שערי צדק?

רחל קרמרמן: להחזרת החוב.

נחמן שי: זו היתה ההלוואה הכי טובה שהבנקים נתנו אי פעם במדינת ישראל.

נחמן שי: לא רוצים שיחזירו להם את הקרן, לא רוצים.

נחמן שי: רק לחיות מהקוצים האלה.

יואל חסון: אדוני, בבקשה, מי אתה?

רן אפרתי: אני רן אפרתי יושב-ראש ועד הטכנאים ברדיו.

רן אפרתי: אני רוצה להוסיף נקודה קטנה.

רן אפרתי: כאשר באים לקצץ לעובדים אז לא מוסיפים שכר למנהלים.

רן אפרתי: בתחילת החודש כל המנהלים הבכירים ברשות השידור קיבלו תוספת של 6%.

רן אפרתי: איפה המידתיות והמוסר פה כאשר באים לקצץ לעובדים ואומרים שאין כסף ברשות?

מוטי שקלאר: לא מכיר את זה, גם סמנכ"ל הכספים לא מכיר את זה.

יואל חסון: כמה עובדים בחוזה אישי ברשות השידור?

ערן הורן: כולל טאלנטים?

יואל חסון: כולל הכול, חוזה אישי.

צבי גרזון: רשות השידור זה המקום עם צפיפות הטאלנטים הכי גדולה בעולם.

צבי גרזון: אין מקום עם כל כך הרבה טאלנטים כמו ברשות השידור.

יואל חסון: בסדר, זה לא אומר שזה רע.

יואל חסון: כמה עובדים בחוזה אישי, כולל הכול, כולל יועץ מיוחד למישהו?

קריאה: 150.

קריאה: הרבה יותר, מאות.

קריאה: יש גם חוזים של שכר כולל.

יואל חסון: אתה מפריע לי בדיון, ואני לא צריך את ההערות שלך.

ערן הורן: אין לי כרגע את הנתון, אני לא רוצה לזרוק מספר.

יואל חסון: תצטרך להעביר את זה לוועדה, אנחנו נבקש שתעביר את זה בכתובים.

מוטי שקלאר: כל נתון שאתם רוצים תקבלו, רזולוציה עד לשקל האחרון.

יואל חסון: אני מבקש לקבל דיווח לוועדה – אני אגיד את זה בסיכום – באמת על כמות העובדים שהם עובדים בחוזה אישי.

יואל חסון: לא צריך שמות פרטיים, אלא פירוט כמה עובדים כאלה יש, ומה סך הכול העלות.

יואל חסון: אני לא צריך פרטני על כל אדם, זה עניין אישי, ואני לא נכנס לזה.

יואל חסון: רחל קרמרמן, את חברת הוועד המנהל?

רחל קרמרמן: אני חברת הוועד המנהל.

רחל קרמרמן: הוועד המנהל עומד לסיים את תפקידו ב-16 למרץ, ואז תישאר רשות השידור ללא ועד מנהל, ללא מליאה שיכולה להתכנס כי אין יושב-ראש, ורק נשארות לפעול הוועדות.

רחל קרמרמן: אני העברתי נייר לחברי הכנסת חברי הוועדה, וליושב ראש הוועדה, עם המצב הנוכחי של המוסדות הציבוריים, למרות שכינו אותנו פה כמוסדות פוליטיים.

רחל קרמרמן: אני ממש מכחישה את ההגדרה הזאת כי מעולם לא היו שיקולים פוליטיים לא בעבודת המליאה, ולא בעבודת הוועד המנהל.

רחל קרמרמן: הוועד המנהל יחד עם ההנהלה התקין בשלוש שנות הכהונה של הוועד המנהל שהיה בתחילתו בראשותו של משה גביש, בערך 30 נהלים חדשים.

רחל קרמרמן: כל מה שמתארים פה היה לפני 10 שנים, ולפני 11 שנים, ולפני 9 שנים.

רחל קרמרמן: גם ההנהלה הנוכחית וגם המוסדות הנוכחיים מצאו כבר מצב קיים.

רחל קרמרמן: במקרה אתמול הסתכלתי על כמה נתונים, ובשנת 2001 כשהתקציב היה 925 מיליון היה גירעון 100 מיליון.

רחל קרמרמן: בשנת 2002 כשהתקציב של הרשות היה זהה היה גם כן 100 מיליון.

רחל קרמרמן: בשנת 2003 היה מה שנקרא איזשהו שפיל בתקציב, והתקציב לא היה מוגדר, ומאז באמת אין לה תקציב כי אי אפשר להגיש תקציבים שכבר ב-2001 היה גירעון של 100 מיליון.

רחל קרמרמן: אי אפשר לבוא היום ולהשאיר את ההנהלה הזאת בגירעון הזה.

רחל קרמרמן: אני אומרת את זה כגוף מפקח.

רחל קרמרמן: נכתבו בערך כ-30 נהלים, והרשימה מצויה אצלכם, והם נכתבו יחד עם ההנהלה.

רחל קרמרמן: זה לא שתראו שאני באה לסנגר על כל מעשי ההנהלה.

רחל קרמרמן: אבל, ההנהלה הזאת מגיע לה ביקורת על דברים לא בסדר שהיא עשתה, ולא מגיע לה ביקורת על דברים בסדר שהיא עושה.

רחל קרמרמן: בנושא של השינויים הפרסונאליים, והשאלה למה יש או אין פיקוח ציבורי – אני כיושבת ראש ועדת הרדיו מעולם לא הרשיתי ולא העלאנו לדיון נושאים פרסונאליים גם משום כבוד האנשים שלא נוכחים, וגם משום שאנחנו מכירים בזה שזה סמכות ההנהלה לטפל.

רחל קרמרמן: אבל, סמכות ההנהלה לטפל בזמנים רגילים, בהליכים רגילים, ובצורות שלא יכולות להיראות כהתנהלות לא נכונה.

יואל חסון: באילו מצבים היתה סיטואציה אחרת שנניח כן הביאו אליכם?

רחל קרמרמן: ביקשו להחליף עורכים של תוכניות מסוימות שהביאו אלינו, ולא דנו בשינויים האלה.

יואל חסון: באיזה מצבים כן דנתם, שנניח היו קיצוניים?

רחל קרמרמן: אנחנו דנים בתכנים, בתוכניות, אם אנחנו רואים שבאמת התוכנית שמביאים לפנינו היא תוכנית ראויה, הנושאים הם נושאים ראויים.

רחל קרמרמן: הרי אי אפשר שרשות השידור תישאר באותו לוח שידורים שלוש שנים, או ארבע שנים.

רחל קרמרמן: הדברים הם דינאמיים וכל פעם משנים.

רחל קרמרמן: אנשים עוזבים, אנשים יוצאים לגמלאות.

רחל קרמרמן: יש שינויים.

רחל קרמרמן: גם יש נהלים איך נעשים שינויים בלוחות שידורים כשכל לוח כזה ובאמת זה מובא לאישור לוועדה רלוונטית אם זה רדיו ואם זה טלוויזיה.

רחל קרמרמן: לגבי השינויים האחרונים גם בלוחות השידורים וגם שינויים פרסונאליים – שניים מחברי הוועד המנהל – אמרתי קודם, זה כולל אותי – ראו בזה התנהלות לא נכונה, עיתוי לא נכון.

רחל קרמרמן: בדיוק מאותן הסיבות שאמר חבר הכנסת שנלר שלא צריך להביא לדיון בוועדה, אנחנו חשבנו שלא צריך להתקיים בכלל.

רחל קרמרמן: השינויים האלה צריכים להידחות, ולא יכולים לבוא בסופו של תהליך של שלוש שנים של דיוני רפורמה, ולחבל בדיוני רפורמה, כי אנחנו ראינו פוטנציאל של חבלה בדיוני הרפורמה.

יואל חסון: כחברת ועד מנהל, היום במצב שהוא לא שלם, ולא ממונים, ואין יושב-ראש, האם את בכלל חושבת שהוועד המנהל יכול למלא את תפקידו ולפקח על עבודת הרשות?

רחל קרמרמן: אל"ף, זו עמדת היועצת המשפטית של הרשות שאומצה על-ידי היועץ המשפטי לממשלה שהוועד המנהל יש לו סמכות.

רחל קרמרמן: הכול כתוב בנייר שהגשתי לכם.

יואל חסון: אבל, בפועל האם את חושבת שיש לכם בכלל היום את האפשרות לפקח על עבודת היום יום של המנכ"ל והאנשים בהנהלה?

רחל קרמרמן: אפשרות לא מלאה, מפני שאנחנו מדווחים על דיוני הרפורמה, אנחנו לא שותפים בדיוני הרפורמה, למרות שאני חושבת שהיו יכולים לנצל אותנו בדיוני הרפורמה כי יש לנו גם הבנה וגם יכולת לעשות את זה.

רחל קרמרמן: אבל, עדיין אנחנו מפעילים את סמכותנו, והדברים נעשים כמה שאפשר על פי הנהלים.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: גברת קרמרמן.

יואל חסון: מנהל הרדיו, בבקשה.

אריה שקד: תודה רבה.

אריה שקד: אני הייתי קצת מופתע מההתקפה.

אריה שקד: אבל, בסדר, אני מוכן גם לענות להתקפות אישיות בעניין הזה.

אריה שקד: ניהול הרדיו מופקד בידיי מזה שנה וחצי.

אריה שקד: קודם לכן ניהלתי את רשת ב'.

אריה שקד: את המחמאות ל-קול ישראל על אף המצב הקשה של רשות השידור אתם חלקתם, אני לא אוסיף עליהן.

אריה שקד: אני חושב שרשת ב' והרשתות האחרות כולן עושות עבודה מצוינת.

אריה שקד: יעידו על זה הסקרים, יעידו על זה כל המאזינים.

אריה שקד: יעידו על זה בעיקר כל אלה שמשתתפים, ואני לא אכביר עוד מילים בעניין.

אריה שקד: לצערי, כאן המיקרופון בוועדה סובל הכול, ולכן מוצא לעצמו זכות חבר ועד להשתלח השתלחות בלתי מתקבלת בעליל.

אריה שקד: אני אומר כך – הוועד המנהל של רשות השידור הורה לנו כהנהלה לקצץ בתקציבים.

אריה שקד: תוכנית הקיצוצים הוגשה לוועד המנהל של רשות השידור.

אריה שקד: כל הצעדים, כל הקיצוצים אושרו בוועד המנהל, וזכו לגיבוי משפטי של המחלקות המשפטיות ברשות השידור והיועצים המשפטיים שהזכרתם חלק מהם.

אריה שקד: כל הצעדים נבדקו משפטית, וקיבלו אסמכתאות, כך שלא פעלנו בחלל ריק.

אריה שקד: לכן, האשמה של הפרת הסכמים היא ממש הפרחת האשמות שהן חסרות בסיס.

אריה שקד: בעניין אותו מנהל חטיבה שאכן העברתי אותו מתפקידו – מדובר במנהל זמני.

רחל קרמרמן: הכול זמני ברשות.

אריה שקד: מאה אחוז, גם אני זמני.

אריה שקד: למען הסר ספק, גם הוועד הזה שסיים את כהונתו זמני, ועדיין לא נבחר מחדש, כך שנאמר את הכול.

קריאה: הוועד קיבל הארכה מההסתדרות.

יואל חסון: הכול זמני, והציבור משלם את המחיר.

יואל חסון: סליחה, אני מבקש לא להפריע למנהל הרדיו.

אריה שקד: עוד שני משפטים בבקשה.

אריה שקד: כשתוכנית הקיצוצים הזאת ירדה לשטח אני קראתי לכל מנהלי החטיבות, ומדובר כאן במנהל חטיבת ההנדסה אולי החשובה ברדיו בחדשות, האיש אמר לי חד משמעית: לא אבצע את תוכנית הקיצוצים הזאת שעליה החליטה הנהלת הרשות.

אריה שקד: אמרתי לו: תודה רבה, אני לא זקוק לך יותר.

אריה שקד: את סמכויותיו לקח המנהל הישיר שלו, מנהל שירותי ההנדסה שמבצע, כשהמטרה באמת היתה לעשות סידורי חדשים שמבטאים את תוכנית הקיצוצים שעליה החליטה הנהלת הרשות יחד עם הוועד המנהל.

קריאה: בצורה לא - - -

אריה שקד: אני לא מתייחס לעניין של הזה, התייחסתי לעניין המשפטי.

אריה שקד: אני מבקש שלא תיכנס לדבריי כמו שלא נכנסתי לדבריך.

אריה שקד: הדבר האחרון, אני אינני יודע על איזה חצר ביזנטינית מדובר.

אריה שקד: איש לא מונה לשום תפקיד ברדיו.

אריה שקד: שוב, מדובר בהאשמות חסרות בסיס, וניתן לבדוק את זה, פרט לכתבים חדשים שנקלטו ומילאו משבצות ריקות ביחס של שניים לכל אחד שעזב את הרדיו.

אריה שקד: אני לא יודע על איזה הטבות שכר מדובר מכיוון שהדבר איננו בסמכותי.

אריה שקד: אני רק יכול להמליץ, והנהלת הרשות דנה.

אריה שקד: בנושא החניה, אין לי אפילו מושג על מה מדברים.

אריה שקד: אני חושב שרשמתי את כל הנקודות.

אריה שקד: אין מקרה שהובא לידיעתי ולא זכה לטיפול.

אריה שקד: כך אני נוהג בכל דבר.

אריה שקד: דלתי פתוחה בפני כל אחד.

אריה שקד: אם מר גרזון רצה להתלונן, הוא יודע איך למצוא אותי, ולא רק להרים קול.

צבי גרזון: התלוננתי בפניך, ואתה אמרת בעצמך שהן צריכות למלא שליחויות, ואני בדקתי את זה בעליל.

צבי גרזון: מה שאתה אומר זה דברים לא נכונים.

יואל חסון: תודה רבה, אני מודה לכם.

יואל חסון: אנחנו רוצים להתכנס לסיכום.

יואל חסון: האם יש מישהו מהנוכחים שרוצה להגיד משהו?

יואל חסון: נשיא לשכת המבקרים, בבקשה בקצרה.

שלמה קלדרון: ברשותכם, כבוד היושב ראש, כבוד מבקר המדינה, אני רוצה להחזיר את הדיון לעניין הוועדה עצמה, ועדה לענייני ביקורת המדינה.

שלמה קלדרון: אנחנו מדברים על דוחות ביקורת, והמבקר הפנימי הוא מבקר ציבורי בתוך הארגון על פי חוק.

שלמה קלדרון: התפקידים שלו הם מכאן ועד הודעה לחדשה.

שלמה קלדרון: אני אקריא כמה, ואני אשתדל להיות קצר הפעם: ייבחן בין היתר את הפעולות של הגוף הציבורי ושל נושאי המשרה וממלאי התפקידים מבחינת השמירה על החוק, הניהול התקין, טוהר המידות, החיסכון והיעילות.

שלמה קלדרון: אם מקוימות ההוראות המחייבות את הגוף הציבורי, תיקון הליקויים שעליהם הצביע מבקר המדינה, אם ההחלטות בגוף הציבורי התקבלו על פי נוהלים תקינים, ועוד משהו כמו ניהול הנכסים או ההתחייבויות, כולל הנהלת החשבונות שלו, דרכי שמירת הרכוש, ואחזקת הכספים והשקעתם וכל השאר.

שלמה קלדרון: זכתה הרשות הזאת שיש לה מבקרת אמיצה, מקצועית, שבשנת 2008 הגישה להנהלת הרשות ולוועד המנהל דוח שנתי של 50 דוחות, 50 דוחות.

שלמה קלדרון: מתוכם נדונו וטופלו – איך שטופלו, אני לא יודעו – רק 13 דוחות.

שלמה קלדרון: אני לא מדבר על דוח כאיזשהו נייר שמדבר על משהו באוויר.

שלמה קלדרון: אני מדבר על דוחות ביקורת שעומדות במהות התפעול של הארגון, הגוף הציבורי המבוקר הזה, והקראתי את התפקידים, שאם היו לוקחים את הדוחות האלה, דנים בהם, רואים ששם אפשר היה לחסוך הרבה מאוד כסף.

שלמה קלדרון: 100 מיליון גירעון, 50 מיליון גירעון – תבדוק את הדוחות האלה, תראה מה מבקשים לתקן, תראה איפה יש פה עניין של הונאות, מעילות, שחיתויות, טובות הנאה, אי סדרים, ניהול לא תקין, וכל השאר.

שלמה קלדרון: תבדוק, תדון בדוחות האלה.

שלמה קלדרון: אני מדבר על 2008 - 50 דוחות.

שלמה קלדרון: איפה 2009?

שלמה קלדרון: מה קרה ב-2007?

שלמה קלדרון: ואז יש לך ועד מנהל, ויש מנהלים, ויש לך הכול, איפה הם היו?

שלמה קלדרון: למה רק 13 דוחות נדונו?

שלמה קלדרון: האם אין זמן לדון בדוח ביקורת שיכול להביא לתוצאות, ולתקן ליקויים, וגם לחסוך כסף?

שלמה קלדרון: אני לא מבין את זה.

שלמה קלדרון: מדברים על רפורמה, פיטורין.

שלמה קלדרון: אם יפטרו אז יהיה כסף ולא יהיה גירעון?

שלמה קלדרון: איפה הדברים האלה שהיו יכולים לחסוך כסף, ולהביא לניהול תקין וטוהר מידות בצורה הטובה ביותר והאופטימאלית?

שלמה קלדרון: על זה אני מלין.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני.

יואל חסון: מר שקלאר, בבקשה.

יואל חסון: אחרי זה אנחנו נסכים.

מוטי שקלאר: אני מסכים עם כל מילה שנאמרה פה על-ידי איתי, למרות שבהרבה דברים אחרים אנחנו לא מסכימים.

מוטי שקלאר: גם רחל אמרה את זה.

מוטי שקלאר: כלומר, אתה לא יכול להתייחס למקום הזה בלי ההקשר הכולל, והקונטקסט הכולל של העניין.

מוטי שקלאר: אנחנו הגענו למצב מסוים תוצאה של שנים רבות.

מוטי שקלאר: זה לא פוטר מאיתנו לא לקחת אחריות, ולא לנסות לשנות, אם כי זה כמעט בלתי אפשרי לכאורה בלי הרפורמה מנקודת ראותי.

מוטי שקלאר: קשה לנהל במצב משברי, ואני לא חושב שיש הרבה גופים היום שנמצאים במצב משברי כמו רשות השידור, עם גירעון גדול, עם הכרח לקצץ את הגירעון.

מוטי שקלאר: זה ששנים קודמות היו גירעון וכולם שמו פס על העניין – ואני אומר בצורה עדינה – ואף אחד לא התייחס לעניין, והפעם הוועד המנהל ומשרד האוצר עומדים על רגליים אחוריות שנקצץ 100 מיליון שקל, אתה חייב לקצץ עם מנהלים זמניים וכן הלאה, כאשר במקביל אתה מנהל רפורמה, משאים ומתנים מול עשרה ועדים.

מוטי שקלאר: זה לא קל, ומטבע הדברים בסופו של דבר אתה צריך לשמור על השידורים כי זה עיקרה ומהותה של רשות השידור.

מוטי שקלאר: אני חושב שהודות לכל האנשים שיושבים כאן - גם אלה שיש לי איתם ויכוח, גם אלה שלא - בסופו של דבר פה ביחד עושים מאמץ עילאי ושומרים על רמת שידורים ראויה.

מוטי שקלאר: אני חושב שהיום מדברים על ערוץ 1 כאלטרנטיבה יותר מאשר דיברו בשנים קודמות, גם בשנים הטובות יותר.

מוטי שקלאר: פתאום די ברור מהי תעודת הזהות, ומהו האפיון המיוחד של ערוץ 1 ושל רשת ב' מול התחנות האחרות.

מוטי שקלאר: האפיון הזה חייב להיות מול ריבוי הערוצים והתחרות הקשה של VOD, אינטרנט, וכן הלאה.

מוטי שקלאר: במצב הזה אתה כל הזמן כמנהל חייב, ופה זכותך המלאה לבוא ולהגיד לי את מה שאתה אומר.

מוטי שקלאר: אני יודע שזה גם לא אישי, כך שאין לי בעיה.

מוטי שקלאר: נאמר במגילה: "ומרדכי רצוי לרוב אחיו", מתקרבים לפורים.

מוטי שקלאר: גם שמי הוא כזה - ברוך מרדכי.

מוטי שקלאר: אנחנו יכולים להתווכח, אני מוכן לשבת איתך ולהראות את הדברים.

מוטי שקלאר: במצב הנוכחי, אין ספק שזה ניהול קשה.

מוטי שקלאר: יכול להיות שיש מנהלים יותר טובים ממני שהיו עושים את זה יותר טוב, פחות טוב – אני לא יודע.

מוטי שקלאר: אבל, אני כרגע נמצא פה ומנסה לעשות את המרב כדי להציל את הספינה הטובעת שעל דעת כולם היא ספינה טובעת על כל המשתמע בכך.

מוטי שקלאר: חלק מהניהול מנקודת הראות שלי היא לשמור.

מוטי שקלאר: אני אומר שוב, הוועדה לא שמה לב לכך לצערי בדיון, שכן נשמור על מתח שידורים.

מוטי שקלאר: חלק מהמתח הזה הוא לעשות גם שינויים.

מוטי שקלאר: אני לא יכול כל הזמן לחכות, כי לא ייגמר.

מוטי שקלאר: בוא נניח שאני כן חושב שהוועד המנהל צריך להיות מעורב.

רחל קרמרמן: השינויים עוד לא אושרו.

מוטי שקלאר: לא מדבר לגבי התוכניות, מדבר לגבי העורכים, לצורך העניין.

מוטי שקלאר: לפני שמונה חודשים דובר על כך שיש ועד מנהל, ויש יושב-ראש.

מוטי שקלאר: לפני חודש דובר על כך שיש יושב-ראש.

מוטי שקלאר: אנחנו יודעים איפה אנחנו נמצאים.

מוטי שקלאר: אני לא יכול כל הזמן לחכות ולהניח.

מוטי שקלאר: אני מוכן להביא לכאן 80% מעובדי חטיבת החדשות שבאים אליי חדשים לבקרים ואומרים לי: מוטי, הגיע הזמן לייצר שינוי בחדשות.

מוטי שקלאר: כולם יודעים את זה שבמצב הנוכחי אי אפשר להמשיך.

מוטי שקלאר: וכשיורם כהן התמנה ביום הראשון שכינסנו את כל העובדים, אמרתי: רבותי, אנחנו הולכים לעשות שינויים בתפקידים, בעורכים, וכן הלאה.

מוטי שקלאר: ויותר מזה, היות וזה לא אישי, כי אני חושב שאסי הוא עורך טוב, ואני חושב שאלון הוא עורך טוב, להיפך – אני רוצה לקחת אותם לטובת שדרוג המערכת.

מוטי שקלאר: סתם כדוגמה, אני חושב שאלון האיש הכי מתאים להיות רכז מערכת, רכז חדשות.

מוטי שקלאר: האם אתם מכירים חברת חדשות ללא רכז חדשות שצופה לעתיד ולא חי מהיום להיום?

מוטי שקלאר: אז את מי אני אקח?

מוטי שקלאר: זה בכלל לא קשור לשנה וחצי או לא שנה וחצי.

מוטי שקלאר: אם אני חושב שאסי לא טוב אז האם אני אעביר אחרי שהוא עורך "יומן" להיות עורך "פוליטיקה" אם אני חושב שהוא לא טוב?

מוטי שקלאר: ואם הראייה הכללית שלנו באה ואומרת שיש יותר מידיי עורכים ל"מבט" ואין ראיה כוללת, אז לא הגיע הזמן שיהיה עורך אחד, ועוד אחד איתו, לא יותר מזה?

מוטי שקלאר: זה אל"ף-בי"ת שנעשה בכל חברת חדשות.

מוטי שקלאר: לכן, עם כל המצב המשברי הזה, הדבר היחידי שאני יכול לייצר נראות של מקום, נוכחות, משמעות, זה התוכן.

מוטי שקלאר: אני לא חושב שאני צריך לחכות שנייה בנושא התוכן בגלל שיש רפורמה שתימשך אולי עוד כמה חודשים.

מוטי שקלאר: אני מקווה, ואני עומד על כך על רגליים אחוריות, שאם בתוך חודש לא יהיה הסכם עקרונות לפחות אז באמת יכול להיות שאנחנו נגיע, והאוצר אומר את זה.

מוטי שקלאר: האוצר מציע כרגע הצעת מחליטים לפירוק הרשות.

מוטי שקלאר: תדעו איפה אנחנו נמצאים היום.

מוטי שקלאר: אל תהרגו את השליח.

מוטי שקלאר: אני עוד שנה וחצי לא כאן, פחות כבר לשמחתי או לצערי – לא משנה כרגע, אני נזהר מכותרת בעיתון.

מוטי שקלאר: אני עוד שנה וחצי לא נמצא כאן.

מוטי שקלאר: יגיעו לפה אנשים שמנסים להציל את המקום הזה, לעזור למקום הזה.

מוטי שקלאר: יכול להיות שחולקים עליי, ודאי שכשאתה מזיז אדם מהגשה אז הוא נהיה האויב שלך, והוא רואה את הדברים אחרת.

מוטי שקלאר: אבל, אתה לא יכול לנהל בלי לעשות שינויים, ובלי להחליף את תפקידים.

מוטי שקלאר: העיתוי – אז אנחנו גם לא נעשה בעוד חצי שנה.

מוטי שקלאר: תבינו, כשאתה נמצא במלכוד של 100 מיליון שקל – אני חייב להגיד, אני רואה את רק"ע כדבר חשוב.

מוטי שקלאר: אני רוצה להפתיע אתכם במירכאות, באותה מידה אני לא שומע.

מוטי שקלאר: אז נכון שאני מתנחל, ואני בהקפאה עכשיו.

מוטי שקלאר: אבל, בכל אופן, אני אזרח ישראלי.

מוטי שקלאר: כשאתה נוסע מאריאל ודרומה אתה לא קולט לא רשת ב', לא רשת ג'.

מוטי שקלאר: אתה כמעט לא קולט שום דבר.

מוטי שקלאר: כשאתה נוסע בערבה אתה לא קולט רשתות.

מוטי שקלאר: בשל קשיי התקציב של רשות השידור, יכול להיות שבגלל דברים שנאמרו ודברים נוספים, אין לנו מספיק כסף כדי לייצר משדרים.

מוטי שקלאר: יותר מזה, אתם רוצים נושא אחר כשאני מורט את השערות המעטות שנשארו לי שבהתחלה הן היו שחורות, והיום הן לבנות?

מוטי שקלאר: חבר'ה, אנחנו לא מדברים על זה.

מוטי שקלאר: רבותי, אתם רוצים לדבר על רשות השידור?

מוטי שקלאר: איפה נושא הארכיון?

מוטי שקלאר: בעיניי הוא לא פחות חשוב מכל דבר אחר שעולה כאן.

מוטי שקלאר: הארכיון הוא ההיסטוריה של מדינת ישראל.

מוטי שקלאר: אין ארכיון.

מוטי שקלאר: אני אמור לקבל כסף תרומה מאוניברסיטת הווארד של 15 מיליון דולר, ואין לי כסף לבנות את התשתית כדי שאני אוכל לעשות את הדיגיטציה, וחומרים בעלי ערך היסטורי הולכים ונשחקים לחלוטין, ומתפוררים לנגד עינינו.

מוטי שקלאר: אתה נמצא במקום שכל מה שאתה שם בצד ימין אין לך בצד שמאל.

מוטי שקלאר: אני רוצה לסיים בעניין הרפורמה.

מוטי שקלאר: חבר'ה, שלא תהיינה שום אשליות.

מוטי שקלאר: נכון שיש פה תחלואים של שנים, יכול להיות שיש גם פאשלות שלנו.

מוטי שקלאר: איתנה שמנסה להראות שיש מקום לתקן ולהביא כסף, אנחנו מנסים לעשות את זה.

מוטי שקלאר: כשעלה נושא המוניות בירכתי על הממצא שלה, וזה עבר למשטרה מטעמנו שתחקור את העניין, וכן הלאה.

מוטי שקלאר: שיהיה ברור לכולם, וגם לוועדים, אין סיכוי למקום בלי רפורמה.

רן אפרתי: מה הקשר לרפורמה, מוטי?

רן אפרתי: מדברים פה על עניין של ביקורת שאני יכולה לקרוא לה לפי מה שרשום פה הפקרות כספית ברשות השידור.

רן אפרתי: אתה מדבר על הרפורמה.

רן אפרתי: האם בחסות הרפורמה מותר לעשות הכול?

רן אפרתי: באמת, איפה אנחנו נמצאים?

מוטי שקלאר: אני חולק עליך.

רן אפרתי: אתה יכול לחלוק עליי.

רן אפרתי: אתה יכול להפסיק את "טאסק", ואת חברות הייעוץ למיניהן.

יואל חסון: סליחה, זה לא ישיבת ועד עובדים.

יואל חסון: אני מאוד מכבד אתכם, ומבין את סערת הרגשות.

יואל חסון: אבל, אי אפשר לעשות את זה.

יואל חסון: יכולת להגיד את זה בתורך.

מוטי שקלאר: אני מודע לכך שכשהתחלנו עם הקיצוצים, והקיצוצים - אין היום אפשרות אחרת, בעיקר לקצץ בשכר של כולם.

מוטי שקלאר: אני מנסה להוביל מהלך שהקיצוץ יחול מהמנכ"ל ועד אחרון העובדים – באותו סדר גודל שיחול על כולם.

קריאה: זה לא נעשה בחודשיים האחרונים.

קריאה: צריך לדייק.

קריאה: זה נפל רק על - - -

יואל חסון: סליחה, אדוני.

יואל חסון: אתה לא יכול להפריע.

יואל חסון: יכולת לקבל את רשות הדיבור, ולא קיבלת אותה.

יואל חסון: בסיבוב הבא אני בטוח שתירשם בזמן.

מוטי שקלאר: אמרתי שאני מוביל מהלך, לא אמרתי שזה נעשה.

מוטי שקלאר: אתה יודע טוב מאוד שאני מנסה, ואיפה זה נכשל.

מוטי שקלאר: מה שהוא עושה הוא לא הוגן כי הוא יודע בדיוק את כל התמונה.

מוטי שקלאר: כשאתה מוביל מהלך של קיצוץ של 100 מיליון שקל, ומצד אחד אתה רוצה לשמור על ליבת השידורים, וכן לשמור על "מבט שני", וכן לשמור על תוכניות אחרות, בסופו של דבר, העובדים נפגעים בשכרם.

מוטי שקלאר: אני מודע לכך.

מוטי שקלאר: אני אומר, לצערי, אנחנו נצטרך להמשיך בזה, אלא אם כן מדינת ישראל תבוא ותגיד שהשידור הציבורי יותר חשוב מהקיצוץ ותזרים לכאן כסף, ונוכל לייצר עבודה בלי קיצוצים.

מוטי שקלאר: הקיצוצים האלה יוצרים תרעומת, ויוצרים בעיות.

יואל חסון: אני מודה לך, אנחנו מתנקזים לסיכום.

יואל חסון: מבקר המדינה, ואז אסכם את הדיון.

יואל חסון: אדוני, בבקשה.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: רק לצורכי הפרוטוקול אני רוצה לבקש שיירשם – קודם כל, שביקורת נעשתה, דוח ביקורת שנתי 59ב'.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: יצא עכשיו ב-2009.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: הוא כלל ביקורת מעקב על ממצאי מבקר המדינה בעניין נוכחות עובדים ותשלומים עבור שעות נוספות וכוננויות שפורסמו בדוח שנתי 57 מ-2007.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: שני הדוחות האלה יהיו גם הפעם נר לרגלנו כדי לבדוק בביקורת מעקב נוספת מה נעשה ומה לא נעשה.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: היינו, אני מתכוון, קודם כל, לדוחות מן העבר שערכה אותן מנהלת אגף שלנו הגברת רונית אלימלך.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: לגבי ההווה וההמשך – אנחנו רשמנו בפנינו עכשיו את כל הערות חברי הכנסת, חברי הוועדים, נציגי ההנהלה, המנהלים והעיתונאים.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: נבדוק את כל התלונות בכתב ובעל-פה שהגיעו אלינו בכמויות, ואני רוצה לומר לכם, משמעותיות.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: אני לא זוכר ביקורת בחמש השנים שאני אחראי למוסד הזה שהגיעו כמויות כל כך גדולות של תלונות.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: חלקן הגדול לא אנונימי, חלקן גם אנונימי.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: נתייחס לכל התלונות בעל פה שהביאו לנו מתלוננים שהגיעו אלינו.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: נעשה הכול שהדוח הזה יצא במועד מוקדם ככל האפשר, וזו העמדה שלנו, מאחר שאנחנו רואים חשיבות גדולה מאוד בחובת קיום השידור הציבורי במדינת ישראל.

מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני המבקר.

יואל חסון: אני מבקש לסכם את הדיון בצורה הזאת.

יואל חסון: קודם כל, לומר שבאמת שבועות האחרונים הגיעו אליי כמו גם אל מבקר המדינה וצוותו באמת גם פניות וגם חומרים רבים שונים ומגוונים כאשר לוועדה לביקורת המדינה מעבר לדיון שעשינו כרגע אין את הכלים לבדוק אותם לעומק.

יואל חסון: לפיכך, אני רוצה להודיע שכל החומרים שהועברו אליי יועברו למבקר המדינה, לבדיקתו, ולהכנת הדוח הזה.

יואל חסון: באמת סיכמתי מבעוד מועד עם מבקר המדינה בעניין הזה שאנחנו נלך באמת לא רק על חוות דעת, אלא באמת על דוח ביקורת מקיף שנעשה פה גם על פי בקשת הוועדה לביקורת המדינה עכשיו, וגם על פי בקשת או הצעת ועדת הכלכלה שגם היא חשבה שזה הדבר הנכון לעשות.

יואל חסון: לפיכך, מה שבאמת יהיה מכל התהליך, כולל כל הדברים יוצגו ויובאו למבקר המדינה, ומשם יצא דוח שיבחן לדעתי גם ברמת המיקרו, וגם ברמת המאקרו.

יואל חסון: הדברים שנאמרו כאן הם דברים שמראים באמת מערכת של שידור ציבורי שהוא במצוקה, רשות שידור שהיא במצוקה, מערכת שהיא במצוקה שנים ארוכות.

יואל חסון: כנראה שזה מתעצם לתוך ניקוז הזמן הזה.

יואל חסון: יכול להיות בגלל לחצי הרפורמה, ויכול להיות שבגלל סיבות אחרות.

יואל חסון: אבל, אין ספק שאנחנו נמצאים ברגע מאוד מאוד קריטי.

יואל חסון: לדעתי כמישהו שהוא דווקא מבין הצעירים שיושבים כאן סביב השולחן, אני רוצה לומר לכם שאני ילד שגדל על ערוץ 1, ואני זוכר את ערוץ 1, בוודאי את הרדיו.

יואל חסון: עד היום אני מאוד נהנה לשמוע את שידורי הרדיו.

יואל חסון: אני זוכר את הכול לטובה.

יואל חסון: אני רואה היום ערוץ ציבורי שפחות ופחות הופך להיות עם משקל משמעותי בחברה הישראלית כפי שהוא היה לדעתי צריך להיות.

יואל חסון: זו אחריות שהיא קודם כל אחריות של המדינה, גם של הפוליטיקאים.

יואל חסון: היא גם אחריות של אלה שישבו וניהלו והיו, מרמת הפקידה שמחנה בחנייה או לא מחנה בחנייה, ועד רמת יושב-ראש המליאה והוועד המנהל.

יואל חסון: זו אחריות של כולנו.

יואל חסון: כנבחר ציבור, כחלק מהבית הזה שהוא הריבון, אני אומר שיש לנו אחריות לוודא שהמסגרת הזאת של שידור ממלכתי תמשיך ותתקיים, וגם תהיה רלוונטית בשיח הציבורי של השידורים במדינת ישראל.

יואל חסון: בוודאי שאי אפשר להשאיר את זה רק לחלק המסחרי, כי אז באמת אנחנו נפספס תכנים בעלי משמעות.

יואל חסון: לכן, כל עבודה שאנחנו עושים כאן עכשיו – אני באמת מאמין.

יואל חסון: גם אם חלק פה בדיון הרגישו נוח יותר, או חלק הרגישו נוח פחות, אני באמת מאמין שגם התהליך שאנחנו עשינו כאן, ודאי גם ועדות הכנסת האחרות – עצם זה שגם עולה לסדר היום – וגם בוודאי התוצאה המעשית של מבקר המדינה.

יואל חסון: אני מאמין בבדיקה ללא פניות ואמיתית - ולדעתי, זו תמיד הבדיקה הטובה ביותר - אורח לרגע רואה כל פגע.

יואל חסון: זה באמת יוכל לייצר כלי ניהולי שיאפשר גם למדינה, לממשלה ולרשות לבוא לכל המקומות האלה הרבה יותר טוב, לתקן את מה שצריך לתקן.

יואל חסון: באמת סוכם שהדוח הזה יהיה כמה שיותר מהר, כי זה הרגע הקריטי של הרשות.

יואל חסון: ברמה המערכתית אני רוצה לומר משהו שיהיה ברור, ואני באמת אומר את זה לא ממקום של איש אופוזיציה אלא באמת מתום מקום ענייני.

יואל חסון: הממשלה הקודמת הגישה הצעת חוק רשות השידור.

יואל חסון: היא עברה קריאה ראשונה בקדנציה הקודמת.

יואל חסון: הצעת החוק הזאת מדברת על המון דברים, והיא הצעת החוק מאוד מאוד מורכבת.

יואל חסון: אבל, בין השאר, היא גם פותרת את כל נושא המינויים וכל נושא בעלי התפקידים.

יואל חסון: אני אומר לכם שגם אם אני אהיה בממשלה הבאה, אני לא חושב שהממשלה הבאה צריכה להחליט החלטה – אפילו ראש הממשלה לא צריך להחליט מי יהיה יושב-ראש הוועד המנהל של הטלוויזיה.

יואל חסון: כמו בהרבה דברים אחרים, כבר מזמן הקימו ועדות איתור, וועדות בדיקה מקצועיות שיושבים בה אנשי מקצוע.

יואל חסון: אני רוצה שלתפקיד יושב-ראש רשות השידור ולתפקיד המנכ"ל יבוא אדם שבא מהרקע.

נחמן שי: אז אתה תצטרף אליי.

נחמן שי: אני הולך להגיש יחד עם עוד חברי כנסת את הצעת החוק הזאת מחדש כי הכנסת לא החילה עליה.

נחמן שי: זה יפתור לנו חלק מהנושאים של פוליטיזציה של רשות השידור.

נחמן שי: אדוני המבקר, צריך גם לבדוק למה היא נתקעה באיזשהו מקום.

יואל חסון: היא לא נתקעה.

יואל חסון: היא הועברה בקריאה ראשונה, הכנסת פוזרה, והיום יש ממשלה חדשה.

יואל חסון: הייתי יושב-ראש הקואליציה בקדנציה הקודמת, ואני אומר לך שהממשלה הזאת, הנוכחית, - - -

נחמן שי: לדעתי, תמיד היית פה.

יואל חסון: לא, לא הייתי פה תמיד.

יואל חסון: אפילו בארכיון ערוץ 1 אתה יכול למצוא אותי ב"נקודת חן", כשהייתי מתנדב בכל מיני מקומות.

יואל חסון: אגב, זו הפעם הראשונה שהופעתי בטלוויזיה.

יואל חסון: הייתי בן 11 והופעתי ב"נקודת חן" בגן הזואולוגי.

קריאה: זה לא נמצא בארכיון, כי אי אפשר להגיע לשם.

יואל חסון: אם אני לא נמצא אז איפה תמצא את בן גוריון?

יואל חסון: לגופו של עניין, הוועדה לביקורת המדינה – זה חלק מההחלטה שאנחנו נחליט עכשיו – קובעת שעל הממשלה לבקש החלת דין רציפות על הצעת החוק הזאת שהיא הצעת חוק ממשלתית.

יואל חסון: אם היא היתה של חברי כנסת היינו יוזמים את זה כחברי כנסת.

יואל חסון: זו הצעת חוק ממשלתית שעל הממשלה הנוכחית להמשיך אותה, ולהחיל עליה דין רציפות.

קריאה: איפה ידונו בה?

קריאה: באיזו ועדה?

יואל חסון: בוועדת חינוך.

יואל חסון: בנוסף, הוועדה לביקורת המדינה - כפי שאמרתי כרגע - קובעת שגם לגבי העתיד לגבי קבלת החלטות לגבי בעלי תפקידים, פורסם גם כל מיני יושב-ראש שהיה אמור להיות, יושב-ראש שלא היה אמור להיות, הוועדה מתריעה שלא הממשלה ולא מישהו מטעמה יחשוב למנות שם היום ברשות.

יואל חסון: אני לא יכול לקבוע, זה הממשלה.

יואל חסון: אבל, זה יישפט ציבורית, ואולי גם אחרת.

יואל חסון: לא למנות ליושב-ראש הוועד, יושב-ראש המליאה, אדם שהוא לא יהיה אדם עם הרקע המתאים והראוי, אלא אדם שיש לו ניסיון בתחום, אבל גם יכולת ניהולית מוכחת של גוף בסדר גודל כזה.

יואל חסון: הוועדה אומרת בצורה ברורה שאם יהיה מינוי שייראה מינוי לא ראוי, מינוי שתהיה בו העדפה פוליטית כזאת או אחרת על חשבון כישוריו של אותו מועמד, אני חושב שזה דבר שאסור לעבור עליו לסדר היום.

יואל חסון: אנחנו כוועדה לא נעבור עליו לסדר היום.

יואל חסון: אני מתכוון לעקוב אחרי הדבר הזה.

נחמן שי: אני מציע שתתחיל לעקוב כבר בשמות שהועברו לוועדת טנה שפניץ, ותראה כמה פוליטיזציה יש בקבוצה הזאת שכבר הועברה.

נחמן שי: אני אומר לך כי אני עוקב אחרי זה.

יואל חסון: טוב שאתה ערני.

יואל חסון: אני מתריע ומזהיר גם כשהממשלה או ראש הממשלה יחשבו או ישקלו להציע מועמדים שהכישורים היחידים שלהם הם בעיקר כישורים של מקורבות פוליטית, או רקע פוליטי.

יואל חסון: אדם יכול להיות עם רקע פוליטי, ויש לו גם כישורים ניהוליים ראויים ונבחנים.

נחמן שי: צריך כישורים מיוחדים.

יואל חסון: מיוחדים, ראויים, ונבחנים אז הוא לא פסול.

יואל חסון: אבל, אם הוא רק מינוי פוליטי לגוף כזה שזקוק עכשיו לאדם בעל משקל, מקצועי, שמסוגל לנהל מערכת במשבר של מיליארד שקל כמעט, אז אני אומר מראש, ואני לא יודע אם אני רשאי להגיד את זה בצורה הזאת, אבל אני מזהיר מראש שלא יהיה מינוי בסדר גודל כזה או בצורה שכזאת.

יואל חסון: אני אומר עוד הפעם לכל האנשים שיושבים כאן, בלי להכיר פה הרבה באופן אישי, אני חושב שהיום לנהל את הדבר הזה שנקרא השידור הציבורי, זה דבר מאוד מאוד מורכב, מאוד קשה.

יואל חסון: אני מציע בכלל לעשות אותו ביחד, בתוך תהליכים מובנים פנימיים ומשולבים עם כל הדברים האלה עד שתהיה רפורמה.

יואל חסון: כשתהיה רפורמה ייפתרו גם בעיות הוועדים, וייפתרו דברים נוספים.

יואל חסון: עד אז צריך לעשות את הדברים ביחד.

יואל חסון: אני אומר את הדברים האלה לא כפוליטיקאי, אלא כיושב ראש הוועדה לביקורת המדינה שהיא הריבון ויש לה זכות גם להגיד את זה.

יואל חסון: אני אומר לכם שגם השינויים הפרסונאליים שנעשו בצורה הזאת, בעת הזאת, בדרך הזאת, אלה לא שינויים שראוי שיהיו עד שהרפורמה תצא לדרך.

יואל חסון: זו דעתי, זו לא דעתי הקובעת.

יואל חסון: אבל, זו דעתה של הוועדה, ואני מבין שחברי הכנסת לא מתנגדים לדבר הזה אז זו דעתה של הוועדה.

יואל חסון: מכאן והלאה הרבה מהעבודה כאן עוברת למבקר המדינה.

יואל חסון: אדוני המבקר, כמובן הפנייה של חבר הכנסת משה (מוץ) מטלון תיבדק באותה מידה גם על פי בקשתו.

יואל חסון: הוא ביקש את זה ממני, אז אני אומר את זה כאן.

יואל חסון: תודה רבה, אני מודה לכולכם על ההשתתפות.