הוועדה המיוחדת לבחינת בעיית העובדים הזרים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 17, 2010-02-17 09:30

יעקב כץ: אנחנו נתחיל בישיבה.

יעקב כץ: אני רק רוצה לראות מי נמצא פה.

יעקב כץ: אנחנו עוסקים בנושא של החקלאות כבר זמן רב ולפני שנדון, מישהו נמצא פה ממשרד החקלאות?

יעקב כץ: הוזמן מישהו ממשרד החקלאות?

יעקב כץ: אני לא רואה שמופיעים.

יעקב כץ: (הצגת נוכחים).

יעקב כץ: אני רוצה קודם כל לציין, כי דשנו בעניין הזה כבר הרבה זמן ואנחנו מנסים לקדם במידת האפשר, משום שזה לא לשכת ראש הממשלה פה ואני גם לא שר הפנים ולא שר החקלאות, אבל אנחנו ציוניים ואנחנו לאומיים ואנחנו אוהבים את מדינת ישראל, ואנחנו אוהבים את החקלאות ועובדים את החקלאים ואני תמיד אמרתי, גם בשיחות שהיו לי עם ראש הממשלה וגם עם השרים הנוגעים בדבר, שהיה צריך להעמיד את הנושאים בצורה הפוכה; לא להתחיל מבעיית העובדים הזרים, אלא לבוא ולומר, אני לא רוצה לדבר עכשיו על הנושאים האחרים, כי זה בישיבות אחרות, אבל נדבר על הנושא שהתכנסנו בגללו, יש חקלאות, יש חקלאים, יש יצוא, יש חבלי ארץ ישראל שאליהם נשלחו אנשים גיבורי חיל, אידיאליסטים, ואני תמיד אוהב להגיד מההתיישבות העובדת, יוצאי ההתיישבות העובדת, קצינים, משמנה וסלתה של מדינת ישראל, שמדינת ישראל רואה בהם את הגיבורים שלה, ששלחו אותה צפונה, דרומה ומרכזה כדי לפתח את אדמות הארץ, לשמור עליהן ולהתעסק בעבודה שאני רואה בה עבודה היותר חשובה בעם ישראל, עבודת החקלאות, גם בלשון חכמינו ז"ל היא מופיעה כעבודה מספר אחת, לעבד ולעבוד את ארץ ישראל, לייצר בה, מביאים לישראל ברכה גדולה, ויסכים איתי פה מר איתי אסולין, עם יצוא גדול, עם הרבה דולרים והרבה יורו שהחקלאים מביאים לארץ וגם שומרים לנו על חלקי ארץ ישראל מכניסה של זרים ונוכרים, שהיא עבודה מאוד מאוד חשובה.

יעקב כץ: לכן ההתייחסות שלי לעניין היא לא העובדים הזרים ולא הנוטשים, אלא החקלאים, ואני רוצה שנדבר על זה בקונטקסט הזה ותנסו ליישר איתי קו לפי הגישה הזו.

יעקב כץ: יש לנו בעיה, ויסכים איתי מר יוסי אדלשטיין, שאנחנו נמצאים היום בגירעון גם לפי המכסות שקבעה מדינת ישראל.

יעקב כץ: היום חסר לנו כ-2,400 עובדים, מסיבות שונות ומשונות, ולכן כינסתי את הישיבה בנושא הזה היום כדי לראות מה ניתן לעשות כדי להקל על מצוקת החקלאים בבואנו לטפל, בגלל שיש לנו חוסר, מ-1001 סיבות, ממשלת תאילנד לא משחררת, יש בעיה להשיג היום עובדים בתאילנד עצמה, בגלל חברות כח אדם שמקובלות עליהם וחברות אחרות שאינן מקובלות עליהם, ואנחנו נמצאים במצוקה גדולה מול הממשלה התאילנדית בצד העקרוני של הטיפול בעניין.

יעקב כץ: לא קל להביא משם עובדים מוכשרים שהם, מתברר אחרי שנים, היותר מוצלחים.

יעקב כץ: אני רוצה שניקח את זה בתור עובדה כרגע, כי אין לנו הרבה זמן היום, אז להיות מאוד מאוד מתומצתים.

יעקב כץ: מר יוסי אדלשטיין, אני רוצה קודם כל שתאשר לי את מה שאמרתי, שעדיין חסרים לנו 2,400 עובדים למכסה שמדינת ישראל קבעה, ואם אכן כך הדבר, מה ניתן לעשות בתחום הניוד, כדי להקל על מצוקת החקלאים ומה ניתן לעשות לטובת החקלאים.

יעקב כץ: מר אדלשטיין, תגיד לי מה עושים במקרה שאדם נוטש, ומסכן החקלאי, אין לו את האיש במקומו, איך מקלים עליו ומה נעשה כדי שלא ייפגע.

יוסי אדלשטיין: אתה קצת ערבבת, אז אני אפריד בנושאים שהעלית.

יוסי אדלשטיין: אני אפריד, כי אני מפריד בין בשר וחלב.

יוסי אדלשטיין: קודם כל נתייחס לנתונים הבסיסיים.

יוסי אדלשטיין: בתחום החקלאות, היום המעסיקים התחילו לבצע הליך של איזון תיק, שבו הם באים ומסדירים את המעמד של העובדים החוקיים שיש להם, ובמסגרת איזון התיק הזה, מבררים ורואים בדיוק למי חסר ולמי לא חסר, למי יש עודף וצריך להעביר אותו למי שחסר.

יוסי אדלשטיין: זאת אומרת כרגע זה תהליך שמבוצע.

יוסי אדלשטיין: אתמול היתה ישיבה במשרד החקלאות, עם המנהל הכללי של משרד החקלאות, והמנהל הכללי של הרשות, ששם נקבעו הזמנים, למרות שהם פורסמו, אתמול הם חודדו שוב, ואנחנו נעשה את המיטב ואת המרב שעד ה-25 למרץ, לפני פסח, נסיים את כל איזון התיקים לכל חקלאי ישראל.

יעקב כץ: שזה אומר?

יעקב כץ: אתה מדבר עכשיו על תוך חודש בערך.

יוסי אדלשטיין: כן, זה פחות או יותר תוך חודש, אנחנו מקווים לשיתוף פעולה מצד החקלאים, שהם יבואו, כי נכון לאתמול כמות החקלאים שבאו להסדיר את המעמד היא באופן יחסי מאוד נמוכה, ולכן ביקשנו אתמול מהנציגים שהיו בדיון שיעודדו את החקלאים לבוא על מנת שנוכל למצות את התהליך הזה, ואז באמת נדע למי חסר ולמי יש עודף, על מנת שייעשו ויסותים בתוך הארץ, כי בסך הכל, מהנתונים הגולמיים שיש לי, יש כיום כ-3,400 עובדים שצריכים להתנייד בתוך הארץ, לעבור ממעסיקים שיש להם עודף היום, למעסיקים שלכאורה יש להם חוסר.

יוסי אדלשטיין: זאת אומרת, חוץ מהחוסר האבסולוטי שקיים, בתוך הארץ צריכה להיות תנועה---

יעקב כץ: אז אתה תולה את הבעיה בחקלאים?

יוסי אדלשטיין: אני לא תולה את הבעיה באף אחד, אני שם את הנתונים על השולחן ואנחנו עושים כמיטב יכולתנו על מנת שהחקלאים יגיעו אלינו ופתחנו לשכות אזוריות בכל הארץ, על מנת שלא יצטרכו לבוא למקום אחד, על מנת לתת להם את השירות.

יעקב כץ: כבר כמה חודשים שדנים בנושא של איזון התיקים.

יעקב כץ: הבנתי שהאיזון מתקדם.

יוסי אדלשטיין: לא, היה איזון בשנת 2009.

יוסי אדלשטיין: בשנת 2009 משרד החקלאות עשה מפקד לחקלאים, וחילק את ההיתרים בצורה שונה מאשר היה בשנת 2009.

יוסי אדלשטיין: בסך הכל נערכנו לביצוע איזוני תיקים על מנת באמת לברר ולאזן את כל החקלאים, למי שיש חוסר ולמי שיש עודף, ואני באמת מניח שכולם יגיעו ועד ה-25 למרץ אנחנו נוכל לסיים את העבודה הז את ונוכל להעביר את העובדים העודפים לחקלאים שחסר להם עובדים ומי שחסר לו באופן אבסולוטי, אנחנו נאפשר לו---

יעקב כץ: ואת זה אתה אומר ביודעך שאת ה-2,400 מתאילנד---

חיים חדד: לא, הוא לא אמר את זה.

יעקב כץ: סליחה, שנייה אחת.

יעקב כץ: אני שואל, את הנושא של---

יוסי אדלשטיין: כבוד היושב ראש, אני לא יודע, אני לא מכיר את תאילנד---

יעקב כץ: אבל אתה אחראי על---

יוסי אדלשטיין: אני לא אחראי על תאילנד.

יעקב כץ: אתה לא יצאת במשלחת לתאילנד?

יוסי אדלשטיין: הייתי צריך לנסוע ולא הרגשתי טוב, אז ביטלתי את הנסיעה.

יוסי אדלשטיין: אחרת לא הייתי יושב אצלך עכשיו, אם הייתי---

יעקב כץ: זה בגלל שהורידו אתכם מביזנס לנסיעה ב---

יוסי אדלשטיין: אם הייתי בתאילנד, אז לא הייתי יושב עכשיו פה, אבל ביטלתי את הנסיעה בשביל לבוא לדיון.

יעקב כץ: יופי, אני מאוד מודה לך.

יעקב כץ: רק תגיד לי מה מתקדם.

יעקב כץ: תתייחס לזה אחר כך, מר שפיגלר.

יוסי אדלשטיין: אז אני מציע שבאמת מר שפיגלר יתייחס לקטע הזה.

יוסי אדלשטיין: מבחינתנו, במסגרת איזון התיק, חקלאי שייצא מהלשכה יידע בדיוק איפה הוא עומד, מה חסר לו, מה יש לו עודף ואת המשך הטיפול, אני מציע שמר שפיגלר---

שי חרמש: עוד לא גמרתם לאזן תיקים?

יעקב כץ: זאת היתה השאלה שלי, הגעת בדקה מאוחר.

יוסי אדלשטיין: אנחנו עשינו איזון תיק ל-2009, אבל לאור המפקד שמשרד החקלאות עשה ושינה את ההיתרים, אנחנו נאלצים לעשות...

יוסי אדלשטיין: מה שהיה ב-2009, זה לא נכון להיום, כי לך יכול להיות שהיה פחות, אז אנחנו עושים עכשיו הליך מזורז וקצבנו את זה עד ל-25 למרץ---

יעקב כץ: אבל לגבי המספרים, מר אדלשטיין, שהדברים יהיו ברורים פה; לנו יש היום בארץ 22,931 עובדים רשומים, וזה כולל המנוידים, אמת, מר שפיגלר?

מאיר שפיגלר: זה כולל מי ש---

יעקב כץ: אלה נמצאים בארץ.

יעקב כץ: כשאנחנו אומרים שאנחנו מנסים לפתור בעיות בתוך ה-22,931, ולנסות, בגלל חוסר בידיים עובדות, לנייד אותם מאחד לשני וזה יבוא אחרי איזון התיקים שיהיה.

יעקב כץ: ..

יעקב כץ: מר חדד, עד ה-25 למרץ כל איזון התיקים ייגמר?

חיים חדד: לא.

חיים חדד: אנחנו לא נלך לאיזון תיקים.

יעקב כץ: אני אשאל אותך עוד פעם שאלה מהמעורב ירושלמי, בוא ניגש למה שאתה אחראי עליו ואתה כן קשור אליו; לגבי 2,400 עובדים שחסרים היום בתחום החקלאות, איפה הדבר הזה עומד?

יעקב כץ: רק במלה אחת.

יוסי אדלשטיין: אני אומר, היום להערכתי, לפי הנתונים שבדקנו בבוקר, זה קצת פחות מ-2,400, כי נכנסו בעשרה הימים האחרונים קצת עובדים, כ-400 איש נכנסו---

יעקב כץ: כ-400 איש שנכנסו דרך החברות הישנות, החדשות?

יוסי אדלשטיין: זה אלה שהבריקו אותם ב-2009---

יעקב כץ: למרות שהם עדיין קשורים היו לחברות קודם?

יוסי אדלשטיין: הם נכנסו.

חיים חדד: אבל הוא לא בדק כמה יצאו ב---

יעקב כץ: רגע, מר חדד.

יעקב כץ: אתה הכי קרוב לדלת.

יעקב כץ: מר אדלשטיין, אני רוצה להבין, עדיין יש לנו בעיה עם הממשלה התאילנדית שלא---

יוסי אדלשטיין: את זה תיכף מר מאיר שפיגלר...

יוסי אדלשטיין: שאלת אותי לגבי זה, אז אני אומר, מתוך ה-2,400 חוסר, להערכתי נכנסו כ-400 ועוד 2,000 במסגרת איזון התיקים אנחנו נדע למי חסרים ה-2,000.

יעקב כץ: אוקי.

יעקב כץ: לפני שאני אתן לחקלאים ולמר חדד---

שי חרמש: 400 נכנסו, כמה יצאו?

יוסי אדלשטיין: לא בדקתי כמה יצאו.

יעקב כץ: אם כי האריכו להם עד יוני-יולי.

יוסי אדלשטיין: חבר הכנסת חרמש, היתה איזה סוגיה שבשנת 2009, במסגרת ההשלמות לחקלאים, נכנסו חלק מאלה שאישרנו להם וחלק פתאום נתקעו בתאילנד בגלל כל מיני ויכוחים כאלה ואחרים.

יעקב כץ: אני מבקש, מר שפיגלר, תשלים את הדברים ותרומם אותם.

יעקב כץ: תן לנו נתונים, על מה שקורה בתאילנד, על מה שקורה עם ההברקות, מתי הם יגיעו, מתי יגיעו ה-2,000 הנוספים, איפה זה עומד.

יעקב כץ: באופן כללי, שנדע.

יעקב כץ: או שאין סיכוי שיגיעו.

מאיר שפיגלר: אני לא יודע.

מאיר שפיגלר: מר יוסי אדלשטיין אמר, ואני אצטרף לדבריו, אני לא יודע כמה נכנסו.

מאיר שפיגלר: אבל אם נכנסו, כנראה נכנסו על בסיס אולי של שחרור הנצרה מהצד התאילנדי, לגבי כל מיני לשכות פרטיות שייתכן והם ביצעו הברקות, אבל לא שחררו את האנשים בעבורם.

יעקב כץ: אתה, מר חבלין, נפגע מזה שנכנסו?

חיים חבלין: אני יודע נכון להבוקר, שמעתי את זה כמוהו, אני לא מכיר את העובדות.

יעקב כץ: אתה מכיר איזה חקלאי, אתה או מר חדד, שהגיע אליו עובד בימים האחרונים?

דניאל אברהם: ---ביום שישי וראשון, כך הבנתי מהחברות, שבתאילנד הטילו עליהם חרם.

דניאל אברהם: זה מה שאני הבנתי.

יעקב כץ: הוא אמר שנכנסו 400, אני שואל---

יגאל דוכן: אני יכול להגיד לך, מה-27 לינואר ועד היום נכנסו 447---

יעקב כץ: שחולקו לאן?

יגאל דוכן: אני לא יודע איפה חולקו.

יעקב כץ: אתה מדבר על עובדים בחקלאות.

יגאל דוכן: כן, 447 איש, מתוך 23 חברות.

יגאל דוכן: זאת אומרת שלצורך העניין מרב ההברקות של שנת 2009 נכנסו, ואני יכול להגיד לך עוד נתון אחד, ש-91 מעסיקים ביטלו את ההברקות שלהם אחרי איזוני התיקים.

שי חרמש: כי הם לא צריכים את העובדים?

יגאל דוכן: נכון.

יוסי אדלשטיין: יכול להיות שבגלל שהורידו להם את ההיתר, אז הוא כבר ביטל את ה...

דובר: מר דוכן, מתוך סך ההברקות שאושרו, כמה מומשו?

יגאל דוכן: אני אגיד לך בדיוק.

יגאל דוכן: 1,352.

חיים חדד: עד שהוא יברר, אדוני היושב ראש, יש פשוט הנחיה חדשה של שר הפנים לסגור את כניסת העובדים מתאילנד.

חיים חדד: בוא נשים את זה על השולחן.

יעקב כץ: אין הנחיה כזאת.

יעקב כץ: אני מדבר עם שר הפנים כל יום.

יעקב כץ: הוא מתאמץ מאוד מאוד ויודע את זה מר דוכן ורינה שזה בדיוק הפוך, יש הוראה להכניס ולהקל על החקלאים, במסגרת הזאת של השלמת המכסות, לא מעבר לכך, כמה שיותר.

יעקב כץ: זה לא נכון, אבל בוא תאמר את הדברים.

מאיר שפיגלר: אז קודם כל אני מאושר לשמוע שנכנסו לא מעט עובדים נוספים, אני מניח שאלה עובדים שהיו על כבש המטוס במרחק נגיעה ולא נכנסו עד כה וכרגע שחררו אותם, וזו בשורה טובה.

מאיר שפיגלר: אנחנו אף פעם לא מנענו כניסה, מדינת ישראל מעולם לא מנעה כניסה של עובדים מתאילנד שסיימו את כל הליך ההברקה כדי להגיע משם לכאן.

מאיר שפיגלר: מעבר לזה, זה נכון, אין שום הוראה של השר, לפחות למיטב ידיעתי, לחסום מדינה מסוימת להביא עובדים.

מאיר שפיגלר: מה שכן, ישנה הנחיה מפורשת, ולא רק של השר, אלא של נציגים משבעה משרדים ממשלתיים, שהיו בשתי ישיבות אצל השר, לפעול ברוח חוקי מדינת ישראל בכל דבר ועניין שנוגע גם להבאה והברקה של עובדים זרים.

יעקב כץ: אנחנו מדברים עדיין על השלמה של עוד 2,400 עובדים שצריכים להגיע, לפי המכסה שמדינת ישראל קבעה.

יעקב כץ: לכן אני שואל.

יעקב כץ: עוד 2,000 אחרי שנכנסו 400.

מאיר שפיגלר: אז אני רוצה לומר לכבוד היושב ראש, ראשית, בהחלטת ממשלת ישראל נקבע במפורש שגם נכון להיום אי אפשר להביא את כל העובדים מתאילנד, אלא צריכים להביא 20% מהעובדים לכל הפחות, מכל מדינה אחרת.

יעקב כץ: אבל בשביל מה היתה התוספת הזאת שישבו שבעה שרים, שזה כשלעצמו דבר מפלצתי, שבנושא הזה מתעסקים כל כך הרבה שרים.

מאיר שפיגלר: לא ישבו שבעה שרים, אמרתי נציגים.

יעקב כץ: או נציגים, זה דבר מפלצתי כשלעצמו, גוף שיש לו שמונה ראשים זה מפלצת.

יעקב כץ: אז אני אומר, גם אם כל הראשים הם יפים, זה שכל הזמן צריך ששמונה אנשים יטפלו, הסיכוי שדברים ייפתרו, בחיים הם לא ייפתרו.

יעקב כץ: אבל לא משנה, זו אולי אחת הסיבות שזה לא נפתר.

יעקב כץ: אבל אני שואל שאלה, למה הוספת 'הכל לפי חוקי מדינת ישראל', אנחנו מדברים פה על חיסרון של 2,000 עובדים, או 2,400 עובדים, למה התוספת הזאת?

מאיר שפיגלר: משום העובדה שאנחנו חיים במדינה שיש לה כללי התנהגות מסוימים, ויש חקיקה שאתה אמון עליה, בין היתר, כמונו, וברגע שישנן סיבות---

יעקב כץ: אני רוצה להוסיף עוד 5,000 עובדים בחקלאות.

מאיר שפיגלר: בבקשה, שהממשלה---

יעקב כץ: אבל אני אומר קודם כל שיעמדו במכסה שקבעו.

יעקב כץ: בוא נשאל את השאלה אחרת, מר שפיגלר, מה אתם עושים כדי להביא את ה-2,000 הנוספים?

יעקב כץ: תענה לי תשובה בשביל שאני אלך עם זה קדימה, אפילו אם אתה לא עושה שום דבר, תגיד לי 'אני לא עושה כלום'.

יעקב כץ: קודם כל אני רוצה להבין, עד שאני לא מבין, אני לא מתקדם, מה אתה עושה, כאיש משרד הפנים, כדי לדאוג לכך שקודם כל מדינת ישראל תעמוד במכסה שלה?

יעקב כץ: כמו שהיא דורשת מהאזרחים שלה לשמור על החוק, איך היא שומרת על החוק?

יעקב כץ: זו השאלה שאני שואלת.

מאיר שפיגלר: היא מאפשרת לחקלאים, שהם אמורים להיות זכאים לקבל את השחלופים, כלומר להביא עובדים זרים מ---

יעקב כץ: אז הוא דיבר על 91 ביטולים, אבל עדיין יש---

מאיר שפיגלר: רק רגע, אני לא יכול לכפות על בן אדם לממש זכות.

מאיר שפיגלר: זכות זה דבר אלמנטרי שלו, אם החקלאי---

יעקב כץ: לא, לא, לא, אתה טוען שה-2,000 האלה לא מגיעים בגלל שאין דרישה?

מאיר שפיגלר: לא, אני לא טוען.

מאיר שפיגלר: שאלת מה אנחנו עושים, אנחנו עושים את הכל כדי שאם אין מגבלות חוקיות, עובדים זרים מכל מקום שרוצים ללכת לאתר אותם ולהביא אותם, יביאו אותם למדינת ישראל.

יעקב כץ: מר דוכן, סליחה, תגיד לי, ה-2,000 האלה שחסרים, הם בגלל העובדה שאין דרישה אליהם מצד החקלאים?

יגאל דוכן: בגלל שהם צריכים לעשות איזון תיקים.

יוסי אדלשטיין: ה-2,000 האלה, אנחנו צריכים קודם כל לזהות אצל מי הם חסרים.

יוסי אדלשטיין: אני כרגע יודע מספר גלובלי שחסרים 2,000, אני לא יודע אם זה חסר אצל...

יוסי אדלשטיין: האיזון תיק יגיד לנו למי זה חסר.

יגאל דוכן: אני אמרתי שאיזון התיק ייתן לך את המידע למי חסר.

יעקב כץ: מר חדד, למה אמרת שלא יהיה איזון תיקים?

חיים חדד: אדוני היושב ראש, הכל פה משחק של מלים.

יעקב כץ: אל תחלק ציונים, בלי להגיד 'משחק מלים'...

יעקב כץ: אני אומר לך מהניסיון שלי, מר חדד, ואני מכיר את כולם במערכת פה, ואנחנו יושבים פה הרבה הרבה ישיבות, ועם כולם נפגשתי אישית, חכמינו ז"ל, ועמך כולם צדיקים, אז אני אומר לך מניסיון שלי, הם לא פחות צדיקים ממך.

יעקב כץ: דבר לעניין, אל תחלק ציונים.

יעקב כץ: מה הסיבה שלא יהיה איזון תיקים עד ה-25 למרץ?

חיים חדד: אני עוד פעם חוזר לעניין הזה של פתיחת שמים, אמרו לנו אתמול במפורש בישיבה, שהיה גם המנהל הכללי של משרד החקלאות, וגם המנהל הכללי של הרשות, שיש כרגע איזה שהיא בעיה לעשות הברקות לתאילנד, מכיוון שתאילנד לא עובדת על פי חוקי מדינת ישראל.

חיים חדד: ואמרו את זה על השולחן.

יעקב כץ: אבל הביאו אתמול 400 אנשים, אני שואל אותך שאלה---

חיים חדד: לא, זה מההברקות הקודמות.

יעקב כץ: ---הוא אומר לך ש'אני צריך כדי להתמודד עם המספר של 2,400 ששייכים למכסה, שעדיין חסרים לפי החוק ולפי ההדרכה של מדינת ישראל, אני מבקש שייגמרו איזוני התיקים', ואתה אמרת 'לא ייגמרו'.

יעקב כץ: תסביר לי למה לא ייגמרו, כי בלי איזון תיקים אתה לא יודע את הדרישה, וזה נשמע לי הגיוני.

חיים חדד: זה לא הכי מדויק ואני אגיד לך למה.

חיים חדד: בסוף 2009 הם סיימו את איזון התיקים והם יודעים בדיוק כמה עובדים חסרים לכל אחד.

יעקב כץ: אבל ביקשו שיהיה איזון תיקים מחודש, מה זה משנה כרגע?

חיים חדד: אדוני היושב ראש, תהליך איזון התיקים נמשך בערך שלושה חודשים, אנחנו ביקשנו שבתהליך החדש שיעשו אותו, יעשו אותו בהליך מקוצר, והצענו להם איך לעשות את זה.

חיים חדד: המנהל הכללי של הרשות לקח את זה על עצמו ואמר 'אני הולך לבדוק איך עושים את זה'.

חיים חדד: אבל אמרנו, שברגע שחקלאי מגיע לתהליך איזון התיקים מול הרשויות, במקום שהוא יגיע לארבעה משרדים, יגיע לרשות אחת, שזה הלשכות של משרד הפנים, ישלם, ידווח, יעשה כל מה שצריך, אבל בסוף האיזון הזה הוא צריך לצאת עם ואוצ'ר להבאת העובד.

יעקב כץ: מר אדלשטיין, מר דוכן, מר שפיגלר, מישהו שיענה לי רגע, למה העניין של איזון התיקים לוקח זמן?

יעקב כץ: ויש לנו את הנתון של איזון התיקים של 2009.

יעקב כץ: עד שהחקלאים יסיימו את איזון התיקים הזה, וחסרים לפי איזון התיקים הקודם, דרישה ל-26,000 עובדים, ויש לנו רק 22,900 שנמצאים, למה שלא ניבנה על איזון התיקים הקודם?

יוסי אדלשטיין: כבוד היושב ראש, אני אסביר לך.

יוסי אדלשטיין: אני לא יכול להביא לארץ ולהנחית בנמל התעופה בן גוריון 2,000 איש ולהחזיק אותם שם בטרמינל ולחכות, למי חסר?

יעקב כץ: הבנתי, אבל לפי דרישות של 2009?

יוסי אדלשטיין: אבל הדרישות של 2009 הן לא רלוונטיות, כי לי היתה דרישה, והיום אין לי.

יעקב כץ: הם השתנו, ואתה אומר שאנשים קיבלו את שלהם.

יעקב כץ: מר חדד, האם ניתן לעשות מאמץ לעמוד בדרישה שלהם עד 25 למרץ לגמור את העסק?

חיים חדד: כן, אם יבחרו את ההצעה של ההליך המזורז שלנו, יש אפשרות טכנית.

דובר: מה זה מזורז?

חיים חבלין: ראשית אני חושב שאפשר לגמור עד ה-25.3, אין שום בעיה.

יעקב כץ: ניקח את הערבה התיכונה שאתה אחראי עליה.

חיים חבלין: אין שום בעיה לערבה התיכונה לגמור את זה עד ה-25.3, וזאת לא הבעיה.

חיים חבלין: אני חושב שמשרד הפנים, מיידית במעמד האיזון, כל מי שבא לאזן ראשון, שני, שלישי, קודם כל לשחרר במעמד האיזון את ה-2,000 האלה, מה המניעה?

חיים חבלין: משרד הפנים יודע בוודאות שחסרים 2,000 עובדים, שחרר.

יעקב כץ: לא, הוא אומר שהוא עושה את זה.

חיים חבלין: לא נכון, אני שמעתי ממר אדלשטיין דבר אחד.

יעקב כץ: אתה מחכה, מר אדלשטיין, עד ה-25.3, שיהיה לך את הכל?

יוסי אדלשטיין: לא.

יעקב כץ: לא, זה הולך לפי ההתקדמות.

יוסי אדלשטיין: אם באת היום, סיימתי איתך, קיבלת את הפתק.

חיים חבלין: במעמד האיזון אתה נותן לי הברקה להביא עובד מחוץ לארץ?

יוסי אדלשטיין: כן.

יעקב כץ: מר דוכן, הוא אומר שעם האיזון אתם מיד מבריקים.

יגאל דוכן: שום בעיה, שיביא להשלמות, נעשה---

יעקב כץ: מה הבעיה?

חיים חבלין: יש בעיה, כי אני שמעתי ממר אדלשטיין, 'ייגמר איזון התיקים ואז נעשה את ההשלמה'.

מספר דוברים: לא, לא.

חיים חבלין: רבותיי, חבר'ה, אני שמעתי מצוין.

יוסי אדלשטיין: לא, שמעת את זה גם אתמול בישיבה אצל המנהל הכללי של משרד החקלאות, וגם עכשיו אני חוזר על זה.

יעקב כץ: רבותיי, יש 3,500 עובדים, אני שמעתי מצוין, שצריכים לעבור מאחד לשני.

יעקב כץ: אתם רושמים?

יעקב כץ: מישהו מקליט פה את הכל?

יעקב כץ: הכל מוקלט.

יעקב כץ: כי מר יוסי אדלשטיין כבר מוקלט אצלי על הרבה דברים שהוא הבטיח ולא קיים.

יעקב כץ: אבל אני חייב לציין את האומץ שלו.

יעקב כץ: אין לו שום בעיה, כל פעם מחדש.

יעקב כץ: אז מר אדלשטיין, שאתה אומר עכשיו, ועם ישראל שמע, כי יוציאו את הפרוטוקולים האלה בעוד 30 שנה ויתברר שאמרת.

יעקב כץ: ..

יעקב כץ: זאת אומרת שאתה אומר שעם גמר האיזון---

שי חרמש: ואז יראו ששום דבר לא השתנה 30 שנה.

יעקב כץ: אני מבקש, מר חבלין, תגיד לי על מישהו שאוזן ולא הוברק.

יעקב כץ: מה שקורה בתאילנד אחר כך זו בעיה אחרת, זה כבר לא ביכולתנו.

יעקב כץ: בבדיחותא, משנכנס אדר מרבין בשמחה, אני חייב שמר חבלין הגיע לפה לפני שנה, כשאני נכנסתי לתפקיד, ראיתי אדם כועס, נסער, אני חייב לציין שהיום אחרי שנה שאנחנו מטפלים בו, נראה שהם הרבה יותר רגועים, הרבה יותר שמחים והרבה יותר שלווים.

יעקב כץ: זו כבר התקדמות גדולה.

יעקב כץ: רק שתראה מי מטפל בחקלאים.

חיים חבלין: חשוב באמת לדעת שמה שקרה באיזון הקודם, שבמעמד האיזון, החקלאים קיבלו הברקה ואחר כך זה הגיע לנמל התעופה בן גוריון, מר יגאל דוכן, ובוטלו הרבה מאוד הברקות.

חיים חבלין: בוטלו הברקות, רק בשביל שהחקלאים לא יזעמו.

חיים חבלין: עכשיו אני אומר באמת, יש 3,500 עובדים שצריכים לעבור מיד ליד, אין לי בעיה שהעובדים האלה יעברו בתנועה.

חיים חבלין: יש מידע מוצק שחסרים 2,000 עובדים, ואני יודע, זה הוקלט, ונרשם, ונרשם והוקלט, תנו לעובדים האלה להיכנס במיידית, לא---

יגאל דוכן: אתה יודע למי להביא אותו?

יעקב כץ: הוא שאל שאלה.

יעקב כץ: מר דוכן יודע שאני אתקשר אליו מחר.

יוסי אדלשטיין: כבוד היושב ראש, אנחנו כל הזמן חוזרים על אותם דברים, שיעשו איזון תיק, יקבלו פתק---

יפרח סבלדי: יש משפחות חדשות, כבר שנתיים לא קיבלו.

יפרח סבלדי: להם אתה יודע להביא בלי שום קשר אם להעביר או לא.

יפרח סבלדי: תן למשפחות החדשות שאין להן כלום, קודם כל תן להן.

יפרח סבלדי: הם לא צריכים לעשות איזון, כי אין להם כלום.

יוסי אדלשטיין: גם לא היו להם היתרים עד עכשיו.

יפרח סבלדי: היו להם היתרים.

יוסי אדלשטיין: לא היו להם היתרים, ואני נתתי לכם עובדים למרות שלא היו לכם היתרים.

יפרח סבלדי: זו גם כן בעיה, אבל תן להם.

יעקב כץ: מר סבלדי, רק שנייה, לאט לאט.

יעקב כץ: יגיד לך חבר הכנסת ניצן הורביץ, דברי חכמים בנחת נשמעים מזעקת מושל בכסילים.

יעקב כץ: נכון?

חיים חבלין: יש הברקות משנת 2008 שבגלל ביורוקרטיה יותר נוחה למשרד הפנים, ואני מכבד את זה, החליט עד היום לא לתת את ההברקות האלה.

חיים חבלין: עכשיו החליטו פתאום שזו איזה שהיא החלטה---

יעקב כץ: מר חבלין, יש לך ניסיון איתי.

יעקב כץ: נמצא פה מר דוכן, נמצא פה מר אדלשטיין, נמצא פה מר שפיגלר, אני סומך עליהם.

יעקב כץ: אני אומר לך את האמת, הניסיון שלי הוא טוב איתם ואני מבקש שאם למישהו נגמר איזון ויש עיכוב, אין לי שום בעיה להרים טלפון למר דוכן ועל המקום הוא יענה, או למר אדלשטיין, ואתה תראה שהדברים ייפתרו.

יעקב כץ: עברנו את זה, כי הם אומרים מיד 'תביא לי איזון, קיבלת עובדים'.

יעקב כץ: בוא נבדוק את זה.

יעקב כץ: בוא נלך הלאה.

נועה שחק: הייתי פה בכיסא הזה, שאמרו לי בדיוק אותו דבר, 'עד דצמבר אנחנו גומרים איזון תיקים, כולם יקבלו מה שמגיע להם'.

נועה שחק: נגמר דצמבר, עכשיו ינואר, שנה חדשה, אומרים לי עוד פעם---

יעקב כץ: כשאת איזנת תיקים, לא הבריקו לך את העובדים?

נועה שחק: לא, עבר דצמבר, בנובמבר הייתי באיזון תיקים, עכשיו ינואר, אומרים לי 'תבואי עוד פעם לאיזון תיקים', מה השתנה?

יעקב כץ: יש תשובה לדבר הזה?

יוסי אדלשטיין: אנחנו חוזרים על התשובה הזאת שלוש פעמים.

יוסי אדלשטיין: משרד החקלאות עשה מפקד, לא אני ביקשתי את המפקד ואני לא יודע אם הוא עמד במפקד ומבחינתי שיישארו---

יעקב כץ: מאיפה את?

נועה שחק: ממושב חצבה.

יוסי אדלשטיין: עשו מפקד ושינו את ההקצאה.

נועה שחק: לא יודעת, היינו פה, היינו פה---

יוסי אדלשטיין: המפקד הזה גרם לי להרבה עבודה ויכול להיות שלטרחה לכולם, אבל אלה העובדות של משרד החקלאות---

יעקב כץ: עזבי את מה שהיה בעבר.

יעקב כץ: אני שומע מה שאת אומרת, אבל אני רוצה לראות איך אנחנו.

יעקב כץ: ..

יעקב כץ: יש לנו זמן לא רב לעבוד, ואני רוצה לנצל את הזמן.

יעקב כץ: אני רוצה לדבר מכאן ולהבא, כי מה שחשוב זה כרגע.

יעקב כץ: אם גברתי נועה שחק, תודיעי לי מחר שהתיק שלך אוזן, אליי תעבירי, אני אתן לך את הכרטיס שלי, אני אישית מטפל בך, תגידי לי 'איזנתי ומר אדלשטיין לא העביר'.

יעקב כץ: גמרנו.

יעקב כץ: יש לך טלפון פרטי שלי, אני מטפל אישית.

יעקב כץ: מר שפיגלר, אני מטפל אישית?

יעקב כץ: יפה.

יעקב כץ: ואני לא ביקשתי שתצביעו לי בבחירות הבאות.

שי חרמש: יש גבול כמה אני מוכן לשלם על עובדים זרים.

יעקב כץ: אני מטפל לך אישית, התקדמנו עם הדבר הזה, זה נגמר, זה אחרינו, כי הם אומרים שאם אוזן תיק, הם ישלחו.

יעקב כץ: מה קורה אחר כך בתאילנד, זה שתאילנד מתעכבת, זו בעיה אחרת שלא בידינו ולא ביכולתנו, אבל לגבי המכסות שעומדות בתחום האיזון, קודם כל נגיע ל-2,400 ואחר כך נדבר על כך שממשלת ישראל דורשת שגם האזרחים יהיו שומרי חוק.

יעקב כץ: נעשה את המאמצים קודם כל להשלים את המכסות ואחר כך ללכת הלאה.

יעקב כץ: את הנקודה הזו סיימנו, אלא אם יש מישהו מחברי הכנסת שרוצה לומר איזה מלה.

יעקב כץ: חבר הכנסת חרמש, אין לך מה לומר?

שי חרמש: הוצאת את המלים מפה.

יעקב כץ: ולנסוע לתאילנד, לא סידרו לך להיות במשלחת?

שי חרמש: לא הציעו אפילו.

יעקב כץ: דר' נתן גלעד, שהוא המוכשר והלב שלנו והנשמה שלנו.

נתן גלעד: כדי שלא נעמוד פה בשנה הבאה, אני דבר אחד לא הבנתי, למה משרד החקלאות לא העביר עוד, בתוך 2009, את 2010 ואיזון התיקים לא נעשה ב-2009?

נתן גלעד: מה נעשה כדי ששנה הבאה לא נעמוד עוד פעם, בפברואר 2011, ונשמע שעושים איזון לתיקים.

דובר: למזלנו פעם בשנתיים יש עדכון, לא פעם בשנה.

יעקב כץ: מר שפיגלר, תענה, כי דר' גלעד נתן שאל.

מאיר שפיגלר: קודם כל המשתמע מהשאלה, מבחינה עובדתית, נכון מאוד, זאת אומרת זה צריך להיות תמיד לפני הזמן ולא לאחר הזמן.

מאיר שפיגלר: אבל בשנת 2009, כזכור לך, היו בחירות וההיתרים לראשונה, על בסיס החלטת ממשלה, ניתנו רק בסדר גודל של יולי שנת 2009, זאת אומרת שהמדינה, כדי לא לפגוע בחקלאים---

יוסי אדלשטיין: 12 למאי.

שי חרמש: אז חתמנו את ההסכם.

מאיר שפיגלר: לא, אבל לקח זמן עד שהוצאתי את ההיתרים.

מאיר שפיגלר: זאת אומרת שזה לא שנה רגילה, זו היתה שנה שבכל זאת היו בה כל מיני דברים נסיבתיים.

מאיר שפיגלר: אי אפשר היה להוציא את ההיתרים, כי הממשלה לא קיבלה החלטה לעניין ההיתרים.

מאיר שפיגלר: זאת אומרת, אם אני אעשה את זה בצורה קצת יותר ברורה, היו עובדים זרים בחקלאות, במדינת ישראל, מבלי שהיו היתרים כדי שהם יהיו במדינת ישראל, עד לאותו רגע שיצאו ההיתרים.

מאיר שפיגלר: לאחר מכן, כתוצאה מכך היה עוד מצב עובדתי, שהחקלאים החזיקו בעובדים ואפילו לא יכלו, גם אם הם רצו, לשלם את מה שמדינת ישראל מחייבת אותם לשלם בעבור החזקת העובדים במחיצתם.

שי חרמש: כי לא היתה החלטת ממשלה.

מאיר שפיגלר: נכון.

מאיר שפיגלר: אני אומר את זה שזה נגרר מהתוצאה שלא נתנו את ההיתרים.

מאיר שפיגלר: לאחר מכן יצאו במבצע של איזון התיקים, זה נעשה אליבא לדעתם של החקלאים ונציגי החקלאים בצורה מופתית, מהירה, יעילה כאחד, וזה היה לגבי שנת 2009.

מאיר שפיגלר: אנחנו נמצאים בהתחלת 2010, עוד פעם כתוצאה מכך, משרד החקלאות עשה מפקד, את התוצאות של המפקד משרד החקלאות גיבש ב-20 לדצמבר 2009, ובסוף דצמבר 2009 היו היתרים במערכת, כל ההיתרים, על פי המפקד החדש של משרד החקלאות.

מאיר שפיגלר: זאת אומרת, זאת תולדה של מה שהיה.

מאיר שפיגלר: הרעיון, הרצון הוא כמובן לעשות את זה בסוף שנה, לקראת השנה הבאה, ולא ללכת ולעבור את התהליך שהיה, כמו שאמר דר' גלעד, והוא צודק במאת האחוזים, וזה מה שרוצים לעשות.

יעקב כץ: אני מבקש בקשה, ודר' גלעד ומר חבלין, אל תענו לי, אתם תעשו מצדכם מאמצים לעודד את החקלאים לרוץ ולגמור את איזוני התיקים.

יעקב כץ: יש לכם היום הרבה לשכות שפתוחות ברחבי הארץ, זה לא נמצא רק בנמל התעופה בן גוריון, היום פתחו הרבה לשכות.

יעקב כץ: מבדיקות שעשינו וישבתי עם האנשים, ראיתי גם אצל מר דוכן וגם אצל אחרים רצון גדול מאוד מאוד.

יעקב כץ: כולם מבינים, מראש הממשלה ועד אחרון השרים, אני פה רוצה לתקן אותך, כולם כולם כולם מבינים היום שהחקלאות בעוכרינו, צריך לתקן את המצב הזה, וכל הפקידים עושים את עבודתם נאמנה, מוסרים את הנפש על כך ואני חייב לציין את זה, ואני רוצה לומר שכולם כולם, אני שומע מכולם את הרצון לסייע.

יעקב כץ: אז לא להיות בגדר המתלוננים, בוא נהיה בגדר המסייעים ונגמור את הסיפור הזה.

יעקב כץ: אני רציתי לשאול אותך עוד שאלה אחת.

יעקב כץ: אתה תמיד בגדר המסיימים, כי מאז שאני מכיר את החדר, אני רואה אותך כל הזמן.

יעקב כץ: אמרתי בלילה, אני כל הזמן רואה אותך, כשאני יודע שיש ועדה.

יעקב כץ: אני מתהפך בחלומי ואני רואה את הפנים שלך כל הזמן מולי.

יעקב כץ: אני רוצה, מר שפיגלר, עוד דבר אחד.

יעקב כץ: המשלחת שיצאה לתאילנד, למה יצאה, מי יצא ומה התפקיד שלה ומה אמור להיות שם.

מאיר שפיגלר: אני אגיד לך מה שאני יודע.

מאיר שפיגלר: יצאה נציגת אגף התקציבים, בחורה בשם מיכל צוק, המנהל הכללי של הג'וינט, מר ארנון מנבר, גב' שושנה שטראוס---

שי חרמש: מה הג'וינט עושה שם?

שי חרמש: העובדים התאילנדים הם יהודים?

שי חרמש: חבר'ה, אני בהלם, מה הג'וינט עושה שם?

מאיר שפיגלר: זו משלחת של הג'וינט, חבר הכנסת חרמש.

מאיר שפיגלר: היא אורגנה על ידי הג'וינט.

שי חרמש: לא, מר ארנון מנבר בחור נפלא, נא לא להבין לא נכון, רק מה הג'וינט עושה שם?

יעקב כץ: מתוך סיבה לדבר בשבחו מדבר בגנותו.

יעקב כץ: עכשיו לך תדע מי הבן אדם.

מאיר שפיגלר: גב' שושנה שטראוס מהלשכה המשפטית, נייף אינו, מיחידת הפיקוח והאכיפה של יחידת הסמך לעובדים זרים.

יעקב כץ: מה התפקיד שלהם?

מאיר שפיגלר: רק שנייה אחת, מר חיים חושן יצא מטעם משרד החוץ, ונציגה שיצאה מטעם משרד החקלאות.

מאיר שפיגלר: ממה שאני יודע, הם יצאו לבחון ולבדוק את כל התהליכים שכרוכים וקשורים בהבאת עובדים זרים ובטיפול בעובדים זרים מתאילנד וסרילנקה לכאן, ומעבר לזה, אני מניח שהיו---

יעקב כץ: היו לכם פעם עובדים מסרילנקה?

דוברת: לא.

יעקב כץ: אתם לא יודעים מה מעמדם, יכולתם, או דברים מעין אלה.

מאיר שפיגלר: כל אלה נפגשים עם נציגים כנראה, כאלה או אחרים, של ה-IOM לעניין היכולת לרתום אותם לכל המערך של---

יעקב כץ: למיטב ידיעתך כרגע, עדיין ממשלת תאילנד מתעקשת שהעבודות ייעשו דרך מספר קבוצות?

מאיר שפיגלר: נכון לאתמול, למיטב ידיעתי, בגדול ההחלטה במאקרו לא שונתה, יכול מאוד להיות שהחליטו להכשיר עוד כמה חברות ישראליות, אבל במאקרו ההחלטה---

יעקב כץ: הבנתי.

יעקב כץ: יש בנושא הזה של המוברקים, איזוני התיקים, קודם כל מר חדד ואחר כך תגיד אתה.

חיים חדד: בעניין הזה לפחות יש לי דיווח מהבוקר, על המשלחת הזאת, שממשלת תאילנד החליטה לשחרר את כל החברות הישראליות אחרי שסיימה את כל הבדיקות שלהן, וממה שאני הבנתי, שדווקא בישיבה הזאת, שהיתה עם הצוות, הם החליטו לחתום על אותו הסכם שדובר עליו כל כך הרבה, בעניין של שיתוף הפעולה על הפיקוח, לא על ההעברה, על הפיקוח של ה-IOM על ההעברה.

שי חרמש: ה-IOM זה רק פיקוח?

שי חרמש: עוד מישהו ייקח כמה גרושים.

חיים חדד: העיקר שיבואו עובדים, חבר הכנסת חרמש.

יעקב כץ: זאת אומרת שאתם, החקלאים, רואים איזה שהוא אור בקצה המנהרה, אם הדברים הולכים ונפתרים עם הקבוצות.

חיים חדד: אדוני היושב ראש, אני אגיד ככה, אנחנו פה כבר שנה וחצי איתך בישיבות, ואנחנו כל הזמן משתדלים לדבר בצורה אופטימית.

חיים חדד: נכון לעכשיו, אף פעם לא היה מצב שמכסת העובדים היתה מלאה במדינת ישראל, של החקלאים.

חיים חדד: אנחנו משלמים את כל הכספים שצריכים לשלם, בפועל אף פעם לא היינו במצב שכל העובדים---

יעקב כץ: בוא נראה מה יהיה עד פסח.

יעקב כץ: אנחנו נעשה מאמצים להשלים לכם...

יעקב כץ: תבואו עם דרישות ל-26,000 עובדים ונראה אם אין הברקות עד הכמות הזו.

יעקב כץ: אני יותר מכך אומר לכם, ואני מרים את ידי ואומר לכם את זה, אני לא יודע מה דעתו של חבר הכנסת חרמש וחברי חבר הכנסת ניצן הורביץ, אבל אני אומר שאם יתברר שחסרים, ועל זה גם דיברתי וקיבלתי גם פנייה מלשכת ראש הממשלה שהם רוצים להיפגש איתי בנושא הזה, ופה אתם צריכים להוכיח, עליכם חובת ההוכחה, שאם תהיה דרישה לעובדים נוספים בתחום החקלאות, מעבר ל-26,000, שצריך 28 ו-30, אני רוצה לדרוש ממנו שתהיה החלטת ממשלה של שינוי בנושא של החקלאות, וישנו את החלטת הממשלה, כי אני רואה את הנושא של החקלאות כדבר הכי הכי הכי חשוב, מ-1001 סיבות שכבר נקבתי בהן.

שי חרמש: בנוגע לפרוטוקול, אם אתה מביא את זה, אני אתפטר ואתה ראש הלובי החקלאי.

מאיר שפיגלר: סליחה, כבוד היושב ראש, אתה לא צריך לחכות לתשובה.

שי חרמש: חיים, אם הוא מביא את זה, אני מתפטר והוא ראש הלובי החקלאי.

חיים חדד: לא, אם הוא מביא את העובדים, לא את ההצעה.

מאיר שפיגלר: שאלת שאלה, אני אשיב לך עכשיו, לא לחכות.

מאיר שפיגלר: במפקד, שהוא בעצם הכלי הכי משמעותי מבחינת הצורך, אליבא לגידולים ולצרכים של החקלאים, היה ביקוש של כ-42,000 עובדים ואנחנו התכנסנו להחלטת הממשלה ל-26,000.

מאיר שפיגלר: כלומר התשובה ידועה.

מאיר שפיגלר: אנחנו יודעים את התשובה.

יעקב כץ: אוקי, נבדוק את זה.

יעקב כץ: אבל אני רוצה לראות, כי יכול להיות שבמשך הזמן הם הסתדרו עם עובדים כאלה ועובדים אחרים, ויכול להיות שיש מיכון וכזה.

יעקב כץ: אנחנו התכנסנו פה היום בנושא של---

דובר: רק תנו לאחרים.

יעקב כץ: רק שנייה, אני לא רוצה שנסטה מהנושא.

יעקב כץ: אמרתי לך, אתה תדבר בסוף.

יעקב כץ: בנושא הנוטשים---

שי חרמש: הברחנים.

יעקב כץ: לא.

יעקב כץ: אני אומר מלה, אתה תכבד את המלים.

יעקב כץ: כתוב 'הבהמה הטהורה והבהמה אשר איננה טהורה', אומרים חז"ל שהוסיפה התורה שמונה מלים, שמונה תיבות, כדי לא לדבר בלשון לא נקייה, אלא לדבר בלשון נקייה.

יעקב כץ: אז אנחנו נקרא להם נוטשים ולא ברחנים, כי הוסיפה התורה שמונה מלים כדי לא לדבר בלשון לא נקייה.

שי חרמש: חיים, אתם מאשרים את זה?

חיים חדד: כן, כן.

יעקב כץ: יש לנו פה כמה אנשים---

שי חרמש: כי יש לי חוק בעניין, צריך לשנות את הכותרת של---

יעקב כץ: חבר הכנסת חרמש, אתה מפריע.

שי חרמש: לא, אני מסייע לך.

יעקב כץ: אני מבקש, הגיעו לפה כמה אנשים שיש להם סיפורים על נוטשים, אז מי מתחיל?

יפרח סבלדי: אני אין לי סיפורים.

יעקב כץ: אז אני לא רוצה לשמוע.

נועה שחק: אני אספר.

נועה שחק: האמת היא שהסיפור שלי כבר סופר בדצמבר בישיבה.

יעקב כץ: את כל הזמן חוזרת לדצמבר.

שי חרמש: הסיפור לא השתנה, מה אתה רוצה?

יעקב כץ: תספרי עוד פעם ובצורה מתומצתת.

נועה שחק: בצורה מתומצתת ביותר.

נועה שחק: עובדת שלי ביקשה לחזור הביתה, לטפל באביה החולה, לפני שהיא היתה בתום תקופת הוויזה שלה.

נועה שחק: היא עלתה על המטוס בהקדם האפשרי ובעצם הודענו למשרד הפנים שהעובדת יצאה לפני תום תקופת העבודה.

נועה שחק: נאמר לנו שמקבלים מהמאגר, עובד שלא סיים 36 חודשים, המתנו 4.5 חודשים, עד שבכלל מהמאגר הגיעו.

נועה שחק: 4.5 חודשים זה אומר שיש עבודה בשדה, אני מזכירה לך.

יעקב כץ: אבל אחרי 4.5 חודשים קיבלתם?

נועה שחק: קיבלנו, עבד שבוע והלך, ונטש.

נועה שחק: נותרנו עם עבודתנו.

נועה שחק: זה קרה ביוני 2008.

נועה שחק: יש תאריך, את הפקס הראשון, את הפקס השני, את הפקס החמישי ואת הפקס השביעי שאנחנו מודיעים שאותו עובד יצא.

יעקב כץ: הבנתי.

יעקב כץ: יש לי פה שאלה, כל עוד שלא הגענו למכסה של 26,000, שזה, אגב, שם הוויה, י-ק-ו-ק, לא הגענו ל-26,000, מה הבעיה אם מישהו עזב לבקש במקומו ולהבריק מישהו אחר, במידה ובאמת האדם זקוק לעבודה חקלאית ואין במאגר?

יעקב כץ: אני רוצה להדגיש, כי לא הגעתי למכסה הידועה, זו השאלה שלי.

יעקב כץ: אם עברנו את המכסה, שאמרנו במספרים.

יעקב כץ: .. אתה הבנת את השאלה שלי?

יעקב כץ: אולי העורך דין רוצה לענות?

דניאל סלומון: הציגו את הנתונים כרגע, יש בערך 2,000 עובדים במה שמכנים המאגר.

דניאל סלומון: כלומר יש 2,000 עובדים ש---

יעקב כץ: לא, אבל נניח, יש פה סיפור אמיתי שחקלאי צריך את זה לעבודה שכולנו רוצים שהעבודה שלו תצליח, בוא נדבר על מדינת ישראל, היא רוצה מסיבה אחת, שייכנסו לה הרבה יורו והרבה דולרים, לפי התקציב של היצוא, אנחנו חיים גם בהוצאות התקציביות של מדינת ישראל, היא בונה את התקציב שלה ב---

נועה שחק: גם שילמתי על הוויזה הזאת.

יעקב כץ: לא על זה אני מדבר, דיברתי על משהו אחר.

יעקב כץ: אני אמרתי, מדינת ישראל בונה את התקציב שלה שבין היתר מהחקלאים ייכנסו 200, 300 מיליון יורו, תאר לך שבגלל נוטשים אנחנו פתאום נמצאים עם כניסה של 100 במקום 200, אז כולנו רוצים שייכנסו לה עובדים על מנת שהפירות לא יישארו, הירקות לא יישארו תלויים על העצים, ואנחנו לא נמצאים בתוך המסגרת המכסה, מה הבעיה, מר דוכן, להוציא הברקה ולהביא מישהו אחר במקום?

יעקב כץ: זו שאלה שאני שואל עכשיו.

נועה שחק: אם אין, תוך זמן סביר לתת, שבועיים, שלושה.

דניאל סלומון: אני רוצה לענות בצורה מסודרת.

דניאל סלומון: התופעה של הנוטשים היא לא תופעה ייחודית, או משהו שצריך להתפלא בכל פעם מחדש, ולכן מעבר לאיזה ועדת חריגים על מקרים נורא נורא חריגים, צריך להבין מה ההתנהלות הרגילה בהקשר הזה.

דניאל סלומון: מה הנוהל.

דניאל סלומון: אנחנו לא נשלוף פתרון לכל אדם---

חיים חבלין: כמה פעמים הוועדה התכנסה בשנה האחרונה?

יעקב כץ: מר חבלין, הוא בחור מאוד נימוסי, תן לו לסיים ואחר כך תגיד את דבריך.

דניאל סלומון: אנחנו מדברים על מצב תיאורטי של מכסה מלאה, למשל 26,000 מכסה ו-26,000 עובדים.

דניאל סלומון: קם עובד אחד ונוטש את מעסיקו ונמצא בארץ במקום שאנחנו לא יודעים איפה הוא, מה הפתרון?

נועה שחק: לא, אנחנו מזכירים שזאת עובדת שלי חוקית יצאה מהארץ, לא נוטשת.

יעקב כץ: עכשיו זה מפריע לי.

נועה שחק: אבל היא לא נוטשת.

יעקב כץ: אבל את מפריעה לי.

יעקב כץ: דר' גלעד,על כמה נוטשים---

יוסי אדלשטיין: אז היא לא נוטשת, אז מה הבעיה?

דניאל סלומון: היא לא נוטשת, וזו באמת לא הסוגיה, אבל נגיע גם למקרה שלך.

יוסי אדלשטיין: אבל זה לא שייך, הוא שואל על נוטשים והיא מספרת לו סיפור אחר.

יעקב כץ: סליחה, פעם הבאה אני אתן על הראש.

יעקב כץ: מדובר בקרוב ל-1,000 נוטשים, ידידי עורך הדין, זו כמות לא מבוטלת.

יעקב כץ: זה אמנם רק 3.5%, אבל זו כמות לא מבוטלת, כאשר כל אחד למשפחה שננטשת זה עולם ומלואו---

דניאל אברהם: זה בגלל החוסר---

יעקב כץ: רק שנייה.

דניאל אברהם: חשוב להדגיש את זה.

יעקב כץ: זה מפריע לי.

דניאל אברהם: כולם מתפרצים ואתה לא אומר.

יעקב כץ: אני העליתי פתרון, שאלתי, כל עוד שלא מדובר שמדינת ישראל לא מילאה את מכסתה, מה הבעיה הטכנית באותה שנייה לעשות הברקה ולהביא מישהו אחר כדי להקל על הבן אדם?

יעקב כץ: נשאלת השאלה.

דניאל סלומון: אנחנו מדברים על המצב הנוכחי?

דניאל סלומון: אתה רוצה לדבר על המצב הנוכחי או על מצב תיאורטי?

יעקב כץ: חבר'ה, אני מסיים את הישיבה.

יעקב כץ: אני רוצה לעזור לכם ואתם לא נותנים לי.

דניאל אברהם: תבקש ממני סליחה עכשיו על המקום.

דניאל אברהם: אתה לא קבעת איתי שום פגישה.

דניאל אברהם: תתנצל עכשיו במקום.

דניאל אברהם: אתה לא קבעת איתי פגישה.

דניאל אברהם: תראה לי בבקשה שאני רשום אצלך לפגישה.

דניאל אברהם: מה השם שלי, אתה יודע?

יעקב כץ: סליחה.

יעקב כץ: אם לריב, בחוץ.

יעקב כץ: תן לי תשובה.

דניאל סלומון: אתה רוצה לדבר על המצב הנוכחי?

יעקב כץ: אני רוצה שתדבר על המצב הנוכחי ותגיד לי למה...

יעקב כץ: בוא נדבר מכאן ולהבא.

יעקב כץ: הלוא מה שהיה היה, אני רוצה לראות איך, כי מדובר בכמות כזו גדולה של נוטשים, היא לא כמות קטנה, כאשר לכל חקלאי---

דניאל סלומון: המצב הנוכחי שמענו שיש כרגע בערך 3,500 עובדים זרים בישראל שנמצאים בעודף אצל המעסיקים הלא נכונים וצריכים לעבור למעסיקים אחרים, לכן זה בוודאי הפתרון לכל הסוגיה הזאת.

דניאל סלומון: אבל מכאן ולהבא אני רוצה להסביר את העיקרון, ניקח מצב---

יפרח סבלדי: מי אחראי לפתור את הבעיה הזאת של---

יעקב כץ: פיקי, אתה מפריע לי לנהל את הישיבה.

יעקב כץ: אני לא יכול... תראה, אתם באים לפה, אני, תאמין לי, פיקי, כל ההתכנסות היא כדי לסייע לכם, ואני אומר לכם שהפקידים פה שיושבים כל פעם הם מותקפים מחדש, הם יושבים פה סביב השולחן, הם עדינים ונימוסיים וחוטפים בליסטראות וזה חלק מהעבודה הציבורית שלהם.

נועה שחק: אבל הם---

יעקב כץ: אל תחלקי להם ציונים.

יעקב כץ: הם מקבלים תלוש משכורת בצדק ולא בחסד, הם עובדים קשה.

שי חרמש: בזכות, לא בצדק.

יעקב כץ: בזכות.

נועה שחק: אין לי מי שיעבוד.

יעקב כץ: תסלחי לי, אבל אנחנו לא נתקדם, לפעמים אני מבקש לכבד את עובדי הציבור.

יעקב כץ: את יודעת מה זה ציבור?

יעקב כץ: צדיקים, בינוניים ורשעים, זה ראשי תיבות, וקשה לאיש ציבור לעבוד---

שי חרמש: איפה אתה בתוך הרשימה?

יעקב כץ: אני החלק של הרשעים, אבל לא משנה, מי שיושב פה בכנסת---

שי חרמש: מודה ועוזב ירוחם.

יעקב כץ: אני מבקש לכבד את אלה שמדברים.

יעקב כץ: סליחה, מר חבלין, אתם מפריעים.

יעקב כץ: בבקשה.

דניאל סלומון: אז כפי שהובהר לגבי המצב הנוכחי, גם אתמול בישיבה אצל המנהל הכללי של משרד החקלאות, פורסמו כבר באינטרנט כל אותם מעסיקים שמחזיקים עובדים בעודף ומולם, אותם אלה שמחזיקים בחסר, על מנת שאם הם יכולים להסתדר בינם לבין עצמם, יעשו את זה.

דניאל סלומון: ככל שהם לא יצליחו, בסוף תהליך---

יעקב כץ: תדבר על זה שנייה, איפה זה עומד, הנושא של הניוד, שיש גם על זה תלונות ולא מעטות, שהניוד יהיה יותר קל ויעבוד יותר מהר.

דניאל סלומון: זה פורסם באתר בחלוקה לפי ישובים, עד כדי כך שכל מעסיק שיגיע לעשות איזון תיק, יוכל באותו יום לראות מי יש לו ביישוב שלו בעודף, ייקח ויעביר.

דניאל סלומון: אומרים החקלאים, אנשים לא רוצים להעביר אחד לשני, ככל שהם לא יעשו את זה בעצמם, בסופו של התהליך המדינה תצטרך בצורה כזאת או אחרת לכפות את ההעברה הזאת.

יעקב כץ: מר חבלין, בנושא הזה רק תגיד לי במלה אחת, יש התקדמות בניוד?

יעקב כץ: תגיד בכן ולא, אל תגיד מעבר לזה.

חיים חבלין: יש.

יעקב כץ: זהו, זה מה שרציתי לשמוע, יש התקדמות.

דניאל סלומון: זה לגבי השנה.

דניאל סלומון: עכשיו אני חוזר לסוגיה העקרונית.

דניאל סלומון: ניקח מצב תיאורטי של מכסה של 26,000 עובדים זרים וברגע נתון 26,000 עובדים נמצאים בארץ.

דניאל סלומון: קם עובד זר אחד, או אלף עובדים ועוזבים את המעסיק ונמצאים איפה שהוא בתוך ישראל.

דניאל סלומון: אני לא יכול להבריק, לאשר הברקה או כניסה של עובד זר נוסף, כי בזה עברתי את המכסה.

דניאל סלומון: מה שיקרה בסופו של דבר זה שיום אחד העובד הזה יעזוב, והמעסיק יגלה שהוא עזב, החשבון שלו יזוכה.

טל שפירא: אחרי חמש שנים או עשר שנים.

יעקב כץ: שנייה אחת, לכן שאלתי בחכמה, תאמין לי, ואני לא סתם שאלתי, כי מעבר ל-26 הבנתי את התשובה שלך, אבל תענה לי בתחום ה-26,000.

יעקב כץ: לגבי הניוד, הבנתי, לגבי הנושא של חיפוש, הבנתי.

יעקב כץ: והיה ואותו חקלאי, איקס, וואי, זד, ניסה לקבל בניוד, לא הצליח, ניסה לקבל במאגר, לא היה ולא נמצאים במסגרת של ה-26,000 האלה, ויש לנו ירקות שתלויים על העצים ויש לנו חממה שמחכה להצלה ואני לא נמצא במסגרת של ה-26,000, איפה פה---

טל שפירא: אבל זה לא מעניין אותם.

יעקב כץ: תשמע, אני הקדמתי ואני אומר את זה עוד פעם באחריות, אני מודיע לך, מבדיקה שלי עד כאן, כל האנשים שמתעסקים בעניין הזה, את כולם זה מעניין.

יעקב כץ: אני אומר לך את זה באחריות.

יעקב כץ: תדע לך את זה.

טל שפירא: תשאל אותו אם מעניין אותו שהפלפל שלי נרקב---

יעקב כץ: כן, כן, זה מעניין אותו.

טל שפירא: אני רציתי להביא לפה היום פלפל רך, שיראה איך זה נראה.

טל שפירא: שיבין מה זה פלפל רך.

טל שפירא: שיבין.

יעקב כץ: אז אני אומר לך, אפשר להיות סנגור ואפשר להיות קטגור, ואני מכיר את העובדים פה ואני אומר לך---

טל שפירא: לא, החבר'ה האלה צריכים לבוא לערבה ולראות את זה בעיניים בשביל להבין את זה, שייכנס להם מפה.

טל שפירא: אתה מבין?

טל שפירא: כמה שאני מדבר איתו, זה לא יעזור.

יעקב כץ: תקשיב, ובזה אני רוצה לסיים את הנקודה הזו.

יעקב כץ: כולם היו בערבה, ואני מעיד על כולם שכולם רוצים לעזור, ואני שואל שאלה עכשיו, מר אדלשטיין, האם יש אפשרות, מכאן ולהבא, בוא לא נדבר על העבר, בוא נראה מכאן, אנחנו לא עומדים במכסה של 26,000, וקם איזה חקלאי, חיפשנו במאגר, חיפשנו בניוד, לא עלה בידו, הוא אומר 'אני עומד אובד עצום', ואומר מר חבלין ביושרו, הוא בחור ישר 'יש התקדמות', אני שואל, והיה ולא הצלחנו, על מנת שזה לא ייקח ארבעה חודשים, כי ארבעה חודשים התקופה נגמרת, כבר כל הירקות נרקבו, איפה נכנסת הנקודה של הטיפול החכם, לא מעבר ל-26,000, אנחנו בפחות מ-26,000, כדי לראות שבאותה שנייה שלא מצאת את הפתרון, לא מצאת פתרון כזה, לא מצאת פתרון כזה, תבריקו.

יעקב כץ: אני פה שואל שאלה של עזרה.

יעקב כץ: ..

יעקב כץ: לא, אני לא אתן לך, אני רוצה שמר אדלשטיין יענה לי.

יעקב כץ: אני רוצה מכאן ולהבא, לא מה לא היה טוב, אלא איך אתה מבטיח לי, כמו שהבטחתם לי היום שעם האיזון, מיד יוברק, תגיד לי 'כצל'ה, אני מתחייב לך פה שבמידה ותוך שבוע-שבועיים מרגע שאדם הודיע על נטישה של עובד והוא נמצא במצב של אס.

יעקב כץ: או.

יעקב כץ: אס, אין לו פתרון, אנחנו נעשה את המאמץ, אם לא עברנו את ה-26,000 להבריק ולעזור לו'.

יעקב כץ: עזרה ראשונה, תגידו לי 'כן', ואני מתקדם קדימה.

יוסי אדלשטיין: אני אומר לך לא, כי פשוט מאוד אתם לא מצליחים להבין את הלוגיקה של המערכת.

יעקב כץ: אז תסביר לי.

יוסי אדלשטיין: ואני אחדד את זה.

יוסי אדלשטיין: ה-2,000 האלה שחסרים היום, שאתה כל הזמן מתבסס עליהם, על הפער הזה, הם חסרים אצל חקלאים ספציפיים, שמחר הוא יבוא לאיזון התיק, אני אצטרך לתת לו את התמורה לחוסר שלו, העובד הנוטש הזה, הוא נמצא בארץ, אז אם אני אתן תמורת הנוטש הזה, מחר יבוא אחד שיש לו זכאות, הוא לא יקבל, לכן אני לא יכול לעשות את המשחק הזה.

יוסי אדלשטיין: זה נכון---

דובר: אבל כל עוד אתה לא חורג?

יוסי אדלשטיין: מה זה לא חורג?

יוסי אדלשטיין: אם אני אתן לו עכשיו, אני אחרוג אצל ההוא שיבוא, שחסר לו.

נועה שחק: להבהיר את הנקודה, הנקודה היא---

דובר: שהלבינו אותו---

יוסי אדלשטיין: נוטש שהלבינו אותו ירד לך מהמצבה.

שי חרמש: חבר הכנסת כץ, תן לי רגע להסביר את מר אדלשטיין.

יעקב כץ: מר חבלין, יש לך שליטה על החבר'ה שלך?

שי חרמש: חבר הכנסת כץ, תן לי רגע להסביר.

יעקב כץ: לא עליו, עליהם, יש לך שליטה?

שי חרמש: מר יוסי אדלשטיין אומר כך, יש לנו כמו מכסה בבנק, יש לנו קו אשראי של 26,000---

יוסי אדלשטיין: נכון.

שי חרמש: אני מסביר את יוסי, אני לא מצדיק, אני מסביר את העניין.

שי חרמש: יש לי כל מיני לקוחות, יש לקוח אחד בחסר, לקוח אחד בעודף, עכשיו לחבר הכנסת הורביץ, בא מישהו ואומר 'שמע, חסר לי אחד', אבל אצלו, ב-26,000, שזו מסגרת האשראי שלו, אותו אחד נמצא באיזה שהוא מקום.

שי חרמש: ברגע שהוא נותן לך מתוך כך שיש איזה שהוא רגע עודף, יבוא מחר לקוח אחר, אני מדבר במונחים של בנק, שמגיע לו שני עובדים, ויגיד לו יוסי 'מצטער, אני עברתי את ה-26,000', הוא אומר 'למה אני אשם?' הוא אומר 'כי נתתי למישהו אחר'.

דובר: והיה והולבן?

יעקב כץ: אז בואו נראה---

שי חרמש: מר אדלשטיין, הסברתי בסדר?

יוסי אדלשטיין: אני הבנתי.

יפרח סבלדי: המעילות שיש בבנק, לא מכניסים אותם לאשראי.

יפרח סבלדי: ותאילנדי שבורח הוא בעצם מעל בבנק, הוא עבר סטטוס, הוא כבר לא עובד, הוא עבריין.

שי חרמש: מר יפרח סבלדי (פיקי), זה לא שאני מצדיק, אני מסביר את הלוגיקה.

יפרח סבלדי: לא, אבל ההסבר הזה, שבמקרה של הברחנים זה מעילה בבנק, שלא נכנסת למסגרת אשראי.

יעקב כץ: מר יוסי אדלשטיין, תקשיב.

יעקב כץ: והיה ואני השר שלך, ואני שואל אותך, אתה דיברת עכשיו על משהו תקנוני, אתה דיברת על לוגיקה של תקנון, על לוגיקה של מערכת שבנויה לפי מסגרות שקבענו, דרך של עבודה, ואני אומר לך שלא נמצאים כרגע בתחום המסגרת של ה-26,000, אני נמצא באשראי, יש לי אשראי פתוח של 2,000 עובדים כרגע שלא נוצלו, ואני עכשיו השר שלך ואני אומר לך 'יוסי, תגידו לי איך כן, מה צריך לתקן', בצו, בחוק, בסעיף, איפה התיקון שיאפשר לי שאם חקלאי נמצא במצוקה וזה לא חקלאי אחד, מדובר פה על 900 כאלה, ויכול להיווצר לי מצב של 20, 30, 40 ואני עשיתי את כל המאמצים, אני ומר דוכן וכל החבורה בלשכות ניסינו וחיפשנו והבן אדם זועק לעזרה, אס.

יעקב כץ: או.

יעקב כץ: אס, והוא אומר 'חבר'ה, הפלפל נרקב, ניסיתי במאגר, ניסיתי בניוד, לא הצלחתי', אני מבקש שכל עוד שלא עמדתי במכסה, מה צריך לתקן בתקנון כדי לאפשר לך שיאפשר לי כן להביא את---

יוסי אדלשטיין: כמו שחבר הכנסת חרמש אמר, שיגדילו את מסגרת האשראי.

יוסי אדלשטיין: אין פטנט אחר.

יעקב כץ: רק זה?

יוסי אדלשטיין: אין פטנט אחר.

יעקב כץ: מר שפיגלר, אתה גם חושב ככה?

יעקב כץ: אני רוצה לשאול אותך, אתה רואה דרך בתוך המסגרת עצמה, כשהאשראי לא מנוצל?

מאיר שפיגלר: קודם כל אני טוען שאין בעיה שאין לה פתרון.

מאיר שפיגלר: בוא נתחיל ככה.

מאיר שפיגלר: רק מיד כנגד זה, יש לך גם אילוצים, צרכים.

מאיר שפיגלר: כדי לעשות את מה שאתה רוצה, ותמיד יש אפשרות לעשות יותר ממה שנעשה, צריך כלים.

מאיר שפיגלר: כלים, בין היתר, בסוף גם מגיעים לנושא של כח אדם, מישהו צריך לנהל את זה.

יעקב כץ: לא, שאלתי שאלה.

דניאל סלומון: לא, מאיר, צריך להסביר שזה יבוא על חשבון חקלאי אחר.

יוסי אדלשטיין: נכון, אין לי בעיה לתת, מישהו אחר---

דניאל סלומון: אתה צריך להצביע על החקלאי שלא יקבל בגלל זה.

דניאל סלומון: הרי הוואוצ'רים כבר אצלנו מוכנים, צריך למחוק למישהו.

יעקב כץ: את הבנת מה שהוא אמר, קודם כל?

יעקב כץ: אני רוצה להסביר מה שהוא אמר, שאם הוא לא הצליח למצוא לך בניוד, או מהמאגר הקיים, כי התאילנדי שנטש עדיין מסתובב כאן---

נועה שחק: הוא לא נטש, היא עזבה את הארץ לטפל באבא שלה, חוקי לגמרי.

נועה שחק: הראשונה.

שי חרמש: מה הדין אם הוא יצא?

יעקב כץ: שאלה, אם הוא יצא?

דניאל אברהם: ---שלוש שנים נמצא במאגר.

דניאל אברהם: לא, אבל כצ'לה---

יעקב כץ: אני לא אתן לך להיכנס, אתה מפריע לי.

יעקב כץ: באמת.

יעקב כץ: אני אומר לך.

דניאל אברהם: לא, זאת נקודה חשובה שאני חייב להגיד אותה.

דניאל אברהם: עובד שעזב לפני שלוש שנים, הוא לא יכול לקבל, רק מאגר.

יעקב כץ: מר אדלשטיין, שאלה---

יוסי אדלשטיין: כבוד היושב ראש, אני מבקש להפריד.

יוסי אדלשטיין: אנחנו כל הזמן מסתובבים סביב עצמנו, אנחנו לא מתקדמים ואתה עוד מעט הולך.

יוסי אדלשטיין: אני עוד פעם אומר, אנחנו מדברים על סוגיה של נוטש.

יוסי אדלשטיין: לגברת הנכבדה הזאת יש מקרה פרטני שהוא לא נוטשים, אז בוא נגמור עם הנוטשים ונטפל במקרה הפרטני של הגברת.

נועה שחק: לא, הראשון היה---

יעקב כץ: את צועקת והורסת לכל החברים שלך, כי אני לא יכול לנהל את הישיבה.

יעקב כץ: אני אומר את זה בפעם האחרונה, אני מבקש שלא תדברי יותר.

יעקב כץ: תסלחי לי שאני ככה מתנהג.

יעקב כץ: מר אדלשטיין, אני רוצה לשאול שאלה---

חיים חבלין: אבל היא צודקת באלף אחוזים.

יעקב כץ: תאמין לי, אם היא לא היתה צודקת, לא הייתי מעלה את זה, אבל היא לא מאפשרת לפתור את הבעיה.

יעקב כץ: אני אמרתי, יושבים פה אנשים שרוצים לסייע, אם לא תתנו לי לנהל פה את העסק...

יעקב כץ: אני רוצה להבין ממר אדלשטיין, המקרה הזה הוא פרטני, תענה לי על המקרה הפרטני---

יוסי אדלשטיין: אני לא דן כרגע במקרה הפרטני.

יעקב כץ: שאלתי שאלה.

יוסי אדלשטיין: אני לא מכיר אותו ואני לא יכול לדון בו.

יעקב כץ: לא המקרה הפרטני הזה, נניח שבאותו יום נפטרו עשרה אבות של תאילנדים והם עזבו את הארץ, קורים דברים כאלה, מישהו פתאום נהיה חולה בחוץ לארץ, אדם רוצה לבקר את ההורים שלו---

יוסי אדלשטיין: אז הם נוסעים לבקר וחוזרים.

יעקב כץ: רגע, רגע, רגע.

יוסי אדלשטיין: לכן אני אומר, כבוד היושב ראש, המקרה הפרטני, זה לא השולחן לפתור בעיות של מקרים פרטניים.

יעקב כץ: לא, תסלח לי.

יעקב כץ: יוסי, אתה תענה לי.

יעקב כץ: עד עכשיו אתה שמרת על חיוך, אז תמשיך לחייך.

יוסי אדלשטיין: לא, כי אנחנו דשים כל הזמן באותו מקום.

יעקב כץ: תענה לי.

יעקב כץ: אמרתי לך, דברי חכמים בנחת נשמעים, בלי להתעצבן, תהיה רגוע.

יעקב כץ: שאלה, אתה אומר שבמקרה שאדם נסע לחוץ לארץ, זה מקרה שונה, שצריך טיפול בצורה שונה.

יעקב כץ: זה לא מקרה נטישה.

יוסי אדלשטיין: זה לא מקרה נטישה.

יעקב כץ: אוקי, בסדר, הבנתי.

יעקב כץ: במקרה של הנוטשים, כיוון שאתה דיברת על מאגר שהוא כמו בנק, שברגע שאני נותן לחקלאי אחד, אני עלול לפגוע בחקלאי אחר, בזכותו של חקלאי אחר, אז אתה אומר שאתה לא יכול להביא על האשראי הזה מישהו אחר, כי הוא מסתובב וזהו.

יעקב כץ: היום, כשבן אדם פונה למאגר ולניוד ולא מוצא, מה הפתרון, כממשלה?

יעקב כץ: כי אתם הממשלה.

יעקב כץ: אני חבר כנסת, אבל אתם הרשות המבצעת, אני שואל שאלה, אתם הפקידים שאחראים על הביצוע, מה הדין לחממות שעומדות עמוסות לעייפה ולא נמצא פתרון מהמאגר ולא נמצא פתרון מהניוד, מה הדין לגבי החממה הזו?

יוסי אדלשטיין: כבוד היושב ראש, כמו שציינתי, יש כרגע, כנתון עובדתי, 3,400 עובדים בתחום החקלאות, שהם אמורים להיות בסבב בין החקלאים.

יוסי אדלשטיין: כדי להקל על כל המערכת, על החקלאים ועל כולם, אני פרסמתי באינטרנט קובץ אחד של החקלאים שיש להם עודף וקובץ אחד של החקלאים שיש להם חוסר, גם מיינתי את זה לפי ישובים, שכל אחד יוכל להסתכל בתוך היישוב שלו, אצל השכן שלו---

יעקב כץ: ואומר מר חבלין שיש התקדמות בנושא.

יוסי אדלשטיין: מאה אחוז.

חיים חבלין: כבוד היושב ראש, אני חייב להגיד לך, עולות פה בעיות ואני רוצה שיונה מזור, מגדל תבלינים, גם יעלה את הבעיה שלו, שמפסיק לגדל תבלינים בגלל הבעיות האלה של הנוטשים, ואני רוצה להגיד לך שעולות פה הבעיות והוועדה, לא נעים לי להגיד, איפה שהיא היא אוטמת את ה...

חיים חבלין: אתה חייב לשמוע גם בסיפור של גב' נועה שחק, יש הרבה יותר מסיפור אחד---

יעקב כץ: כן, אבל אתה יכול לשמוע סיפורים, אתה צריך אבל לראות---

חיים חבלין: יש פה הקשיה של נהלים, הקשחה בשרירותיות של משרד הפנים, ויכול להיות שגם להם לא נעים לשמוע את הסיפורים ולא נח להתעסק עם כל מקרה לגופו---

יעקב כץ: אבל תגיד איך פותרים, אל תגיד לי את כל הבעיות.

יעקב כץ: תגיד מה הפתרון.

יעקב כץ: אני שאלתי מה הפתרון, תגיד לי מה הפתרון ואני מוכן לשמוע.

יעקב כץ: אם אין לך פתרון---

חיים חבלין: אז קודם כל נשמע את מר יונה מזור.

יעקב כץ: נשמע את מר יונה מזור ואחריו ידבר ידידנו טל שפירא, ואחר כך את תדברי---

דובר: גם אני מחכה, כי לנו גם יש פתרון.

יעקב כץ: כן, ידברו על נטושים ואחר כך---

שי חרמש: נוטשים, נטושים אלה החקלאים.

יעקב כץ: אמרתי, ידברו---

דובר: מה זה הדבר הזה?

דובר: אנחנו מייצגים אזרחים שרוצים ל---

יעקב כץ: סליחה.

דובר: אז תחכו בסבלנות, יהיה דיון עליהם.

יעקב כץ: חבר'ה, שנייה, ידברו על נטושים ואחר כך תדבר אתה.

יונה מזור: כבודו, דבר ראשון, ישבתי פה בשקט כל הישיבה ואני מבקש לתת לי שתי דקות ואני מבקש לא להפריע לי, כי אני אתרכז ואמצה את הדברים.

יונה מזור: דבר ראשון, אני בעין יהב מראשית הקמת הערבה, 40 שנה, גידלתי משק לתפארת, אני ראשון מגדלי התבלינים, אני בין הגדולים בארץ שמייצא תבלינים בסכום נכבד ביותר.

יעקב כץ: בערך, תן היקפים.

יונה מזור: בהיקפים של 6 מיליון שקל בשנה יצוא, רק יצוא, לא עושה גרם אחד לארץ.

יונה מזור: בשנים האחרונות התחילו לקצץ לי בתאילנדים, לקצץ בתאילנדים, זה עבודה רבה שרק תאילנדים יכולים לבצע אותה, דיוק מקסימלי, הקניין רוצה קת 19, הוא חייב לקבל קת 19, אם הוא יקבל קת 20, הוא מחזיר את הסחורה, וזה רק תאילנדים יודעים לקטוף נענע, 19 סנטימטר, כל הארגז אותו דבר.

יונה מזור: פלסטינאים לא יודעים לעשות את זה, מה לעשות.

יונה מזור: עכשיו קיצצו, קיצצו, קיצצו, בשנה האחרונה---

יעקב כץ: מה זה קיצצו?

יעקב כץ: תן מספרים.

יונה מזור: היה לי בהתחלה מכסה של קרוב ל-30 תאילנדים, קיצצו לי ב-2008, קיצצו ל-2009.

יעקב כץ: לכמה הגעת?

יונה מזור: הנה הנקודה, הגעתי עכשיו למצב שב-2009 היו לי 23 תאילנדים, הורידו לי את היצואנים 5, נשארתי זה, עכשיו, ב-2010 הורידו לי לעוד 4, כי למגדלים הגדולים הורידו הכי הרבה, אז הורידו לי בעוד 4, נשארתי על 16 אנשים, כבר לבד הבנתי שממשלת ישראל לא רוצה שאני אעשה יצוא, ממשלת ישראל רוצה שאני אגדל חצילים, כמו כשבאתי לעין יהב לפני 40 שנה.

יונה מזור: אז התחלתי לגדל חצילים, ואני מגדל מלונים, עכשיו אני מגדל מלונים לתפארת עם ישראל, אני חקלאי מצוין, תראו את הידיים שלי, אני עובד, חורש, עושה, יש לי יבולים פנטסטיים, הנה, עוד שבועיים עומדים מלונים להיקטף ליצוא, אני לא יודע מי יקטוף אותם.

יונה מזור: מה הסיפור?

יונה מזור: יש לי שלושה ברחנים---

יעקב כץ: נוטשים.

יונה מזור: שנטשו לא בגללי, נטשו, אחד רב עם בעל הבית שלו, התאילנדי, רב על איזה בחורה ונגמרו לו החמש שנים אוטוטו, לקח את הבחורה ונטש איתה ביחד, אני לא יודע איפה הם, הוא יושב על התיק שלי, כל פעם שאני בא לאיזון תיקים, אומרים לי יש לך 'ברחן', תודה רבה, 'תתפסו אותו', לא, כבר שלוש שנים לא תופסים אותו.

יונה מזור: אני יודע איפה הוא, הוא בתל אביב, ושלא יספרו לי סיפורים, כל התאילנדים בתל אביב נמצאים בשני אזורים, לכו תיקחו אותו, לא לוקחים אותו, עושים לנו פשיטות בערבה באמצע הלילה, מתאכזרים, מעירים, אבל לתל אביב לא ניגשים.

יונה מזור: אחרי זה יש לי עוד אחד שהסתכסך עם חברים שלו על הימורים.

יונה מזור: לא בזכותי, אני נתתי לו את כל ההימורים.

יונה מזור: הימורים, היה חייב להם כסף, פחד, היה מכות, הוא פחד שירצחו אותו, נטש.

יונה מזור: כבר שני.

יונה מזור: ועכשיו, לפני חצי שנה עוד אחד נטש, אני אפילו לא יודע למה, היה בחור נחמד, באמת, חביב הקהל.

יונה מזור: מי נטש?

יונה מזור: זה שלפני שלושה חודשים קיבלתי אישור לקחת אותו מהמאגר, נסעתי לכלא ברמלה, שילמתי עליו כסף, נסעתי 300 קילומטר הלוך וחזור עם האוטו, בזבזתי יום עבודה---

יעקב כץ: פנית לניוד?

יעקב כץ: הוא אומר שבתוך היישובים עצמם יש אנשים ש---

יונה מזור: לא, משרד הפנים כתב לי מכתב, 'אתה יכול לבוא לכלא היום?' אמרתי להם 'כן', הייתי כל כך לחוץ, 'אני אבוא', נסעתי לכלא---

יעקב כץ: אני שואל שאלה, תרשה לי.

יעקב כץ: אומר מר יוסי אדלשטיין, אני פרסמתי באתר שלי, יש בתוך היישובים עצמם חקלאים שמחזיקים עובדים שהם לא נזקקים, הם בעצמם דיווחו שהם לא משתמשים בהם.

יונה מזור: אני עונה לך.

יעקב כץ: אני אגיד לך למה, כי היו אצלי חקלאים מהדרום ומהצפון שמתאמים ביניהם העברה של עובדים כל הזמן---

יונה מזור: אז אני עובד עם משרד כח אדם מאוד מסודר, באו אליי לפני שבועיים, אמרו לי 'תשמע, הורידו לך 4 תאילנדים מהמכסה, אתה צריך למסור', אמרתי, 'תמסור', מסרתי.

יונה מזור: נתתי להם 4 שמות, לקחו אותם, ניידו אותם למישהו שיש לו היתרים.

יונה מזור: באמת הם עשו את זה.

יונה מזור: עדיין לא פתרו את הבעיה האישית שלי, שיושבים לי שלושה נוטשים ואני מתוך 16 נשאר עם 13.

יונה מזור: אני, שצריך להפעיל את המשק שלי בסביבות 20 איש, נשארתי עם 13 אנשים.

יונה מזור: אני נוסע בשבוע הבא לאיזון תיקים, חיכיתי, עכשיו יש לי עוד שלושה שצריכים לחזור לתאילנד בתום חמש שנים, ואז אני נפטרתי מהשישה עודפים שהיו לי, כאילו ירדו לי מהמכסה שישה עובדים---

יעקב כץ: לא האריכו לכם את זה, אגב, עד יולי?

יונה מזור: הם כבר היו מוארכים, הם כבר רוצים לעזוב.

יונה מזור: זהו, הם רוצים לעזוב.

יונה מזור: אז הם עוזבים, במשק שלי אישית עזבו שלושה שנתתי, עוד שלושה.

יונה מזור: ..

יונה מזור: השאלה איך אני יכול להזדכות מהשלושה ברחנים שיושבים לי פה, שאני משלם עליהם, והם לא נמצאים בשטח, הם לא קוטפים מלונים.

חיים חבלין: כבר עברו חמש שנים מאז שהם נכנסו פעם ראשונה לארץ?

יונה מזור: חלקם כן, חלקם עברו.

יונה מזור: אני שואל פה את כל המכובדים---

יעקב כץ: אם עברו חמש שנים, אז הם יורדים מה---

שי חרמש: הוא לא חוקי, הוא שוהה בלתי חוקי.

יונה מזור: כבוד היושב ראש, ביקשתי שלוש דקות, נתת לי חמש.

יונה מזור: אדון מאיר, אני מבקש מכם לתת לי תשובה אחת, מדברים פה על 2,000 ועל 3,000, זה גדול עליי, אני רוצה שלושה ברחנים, שחררו אותי, הם לא אצלי, משטרת ההגירה, תטפלו בהם, קחו אותם, תעבירו אותם למשטרת ההגירה, את המכסה שלהם, את השלושה האלה, הם לא אצלי, תבדקו, תיקחו אותם, תרשמו אותם כשייכים למשטרת ההגירה.

יונה מזור: שהם יתפסו אותם.

יונה מזור: תזכו אותי, תיקחו אותם למשטרת ההגירה.

יונה מזור: זה הפתרון שלי.

יעקב כץ: שאלה.

יונה מזור: אני נותן לך פתרון.

יעקב כץ: שאלה.

יעקב כץ: אני הבנתי מה שאתה אומר.

יונה מזור: אני סוגר את המשק בסוף העונה הזאת.

יעקב כץ: אוי ואבוי.

דובר: אתה לא היחידי.

יונה מזור: אני סוגר את המשק, רבותיי.

יונה מזור: אני סוגר את המשק, אחרי 40 שנה, סוגר את המשק, מוציא את הרישיון סמיטריילר שלי והולך לעבוד במפעלי תובלה, להוביל פוספטים למפעל שהממשלה מכרה לבן אדם פרטי.

יונה מזור: זה מה שרוצים.

יונה מזור: בגיל 63, זה מה שאני צריך לעשות.

אורי שתיל: אתה צעיר, אני בן 73.

יונה מזור: לא, באמת, עד כאן.

יונה מזור: כמה אפשר להיות באבן הריחיים הזאת שכל הזמן לוחצת עליך, לוחצת עליך, לוחצת עליך, אתה נשבר! היושב ראש, אתה נשבר, אני נשברתי.

יעקב כץ: אתה לא נשברת ואתה חזק, תקשיב לי.

יונה מזור: לא, אני לא חזק, אני כבר לא חזק.

יונה מזור: יש לי שבעה ילדים, אני לאחד לא אגיד 'אל תעזוב את הארץ', בחיי.

יונה מזור: הבן שלי עובד בחברה באוסטרליה, אני אומר לו 'תישאר שם', קצין בצה"ל, מ"פ בצה"ל, אני אומר לו 'אפיק, אל תחזור, אין לך למה לחזור, המשק הזה נסגר, אין לך...

יונה מזור: אני לא נותן לך את המשק הזה'.

יעקב כץ: יוסי, אתה רוצה לשאול אותו משהו?

יעקב כץ: תשאל אותו, מה אתה מציע לו?

יונה מזור: זה אישי שלי, לא 2,000, לא 3,000, לא 5,000, אני, אישית, הולך לבכות פה.

יונה מזור: אתם רוצים שאני אבכה?

יונה מזור: אני אבכה.

יעקב כץ: שמייצא ונסגר המשק שלו, מה התשובה שלך?

יעקב כץ: מה התשובה?

יונה מזור: שלושה יושבים לי, שהם אינם, קחו אותם אליכם.

יונה מזור: קחו אותם אליכם, תרשמו אותם בתור חוב אבוד, כמו בבנק.

יעקב כץ: אתה רוצה להתייחס בתחום---

גדעון כהן: אני רוצה להתייחס, למה אני חושב שיש לי פתרון.

יעקב כץ: רק אם יש לכם פתרון.

יעקב כץ: רק להגיד למה אתם לא יכולים, אז אני לא רוצה.

גדעון כהן: קודם כל יש פה אי דיוק.

גדעון כהן: אנחנו לא משטרת ההגירה, אנחנו יחידת 'עוז'.

גדעון כהן: יחידת 'עוז' הוקמה לפי החלטת ממשלת ישראל, מטרתה לצמצם את מספר השוהים הבלתי חוקיים בישראל.

גדעון כהן: שוב, ההגדרה של שוהים בלתי חוקיים היא הגדרה חוקית, והיא הגדרה שאנחנו לא מגדירים אותה, אנחנו רק מנסים לאכוף את העניין, גם לאתר שוהים בלתי חוקיים, גם לצמצם את התופעה, זאת אומרת אם אנחנו צריכים לסייע בניודים שלהם וגם להרחיק אותם בפועל.

גדעון כהן: לגבי הנוטשים, מהניסיון שלנו הנוטשים בדרך כלל לא הולכים לתל אביב, הנוטשים פשוט עוברים לחקלאים אחרים, נורא פשוט, ולכן מאחר ויש פה סולידריות ויש פה גוף שלם שיש לנו סימפתיה ענקית אליו, ואגב, אני רוצה לדבר תיכף על שתי תופעות מאוד חמורות שאני אבקש התייחסות כאן, גם אנשי יחידת 'עוז' הם מלח הארץ, אנשים מלאי נחישות ומוטיבציה, בוגרי יחידות קרביות בצה"ל ופועלים בשליחות ממשלת ישראל.

גדעון כהן: מה שאני מציע, אנחנו גם מקבלים דיווחים על נטשנים, ואיפה שאנחנו מקבלים דיווחים על נטשנים, אנחנו מנסים לאתר אותם---

יונה מזור: כבר קרה שהחזרתם נטשנים?

גדעון כהן: היו גם מקרים כאלה.

גדעון כהן: מה שאני מציע, כפתרון, זה קודם כל שהחקלאים לא יעסיקו שוהים בלתי חוקיים.

גדעון כהן: אני חושב שצריך למלא את החוקים.

יוסי אדלשטיין: אתה שמעת מה שהוא אמר?

יוסי אדלשטיין: הוא מעסיק את הנוטש שלו ו... הבנת?

יוסי אדלשטיין: זו הבעיה.

יוסי אדלשטיין: אני לא רציתי להגיד את זה, הוא אמר את זה.

יוסי אדלשטיין: הוא אמר את זה, לא אני אמרתי את זה.

דניאל אברהם: ---הבעיה, הוא אמר את זה, 20% מהעובדים לא מגיעים---

יוסי אדלשטיין: שמעת, כצל'ה?

יוסי אדלשטיין: זה שורש הבעיה, שהם מעסיקים את הנוטש שלו.

דניאל אברהם: מה אתה רוצה שהוא יעשה?

יוסי אדלשטיין: מה אני רוצה?

יוסי אדלשטיין: אני לא רוצה שום דבר.

דניאל אברהם: יוסי, כל אחד רוצה לצמצם את הנזק שלו, גם הוא יוכל להעסיק ברחנים, מה חשבת, הוא לא יעסיק?

יוסי אדלשטיין: בסדר, אז תעסיקו ברחנים.

יוסי אדלשטיין: תסבלו עם עצמכם.

דניאל אברהם: ויש להגדיל את המכסה, זאת האמת.

יעקב כץ: מה אתה רוצה ממנו?

יעקב כץ: מה אתה צועק?

יעקב כץ: מה אתה צועק?

יעקב כץ: בן אדם מדבר, אתה מפריע ואני אתן לך הוראה לא---

דניאל אברהם: לא, אני לא מפריע, החוסר במכסה זאת הבעיה.

יעקב כץ: אני אומר לך שאני אתן הוראה לא להכניס אותך יותר לישיבות, שמעת?

דניאל אברהם: אוקי, תן הוראה.

יעקב כץ: שמעת אותי?

יעקב כץ: את לא תזמיני אותו יותר.

יעקב כץ: את לא תתני לו להיכנס.

דניאל אברהם: תחרים חקלאים.

יעקב כץ: אתה מפריע לי עכשיו בישיבה.

דניאל אברהם: אני חקלאי, 90% מפה הם לא חקלאים, אני מעסיק---

יעקב כץ: אתה לכל ישיבה בא ומפוצץ אותה.

דניאל אברהם: אני מעסיק.

דניאל אברהם: ..

דניאל אברהם: אני מגדל 400 דונם פרחים ואתה תיתן לי לדבר.

יעקב כץ: אפשר להוציא אותו?

יעקב כץ: אפשר להוציא אותו?

יעקב כץ: תקראי לסדרנים, שיוציאו אותו.

דניאל אברהם: אני יכול לצאת, אתה לא צריך סדרן.

יעקב כץ: אז תצא, אז תצא, תצא ואתה מפריע.

דניאל אברהם: חוצפה.

יעקב כץ: ואתה מפריע.

יעקב כץ: אתה מפריע, תצא החוצה.

דניאל אברהם: אתה יודע מה?

דניאל אברהם: עם כל הכבוד לך, עם כל הכבוד לך, אני מגדל 400 דונם פרחים, והם לא.

דניאל אברהם: לי אתה תקשיב.

דניאל אברהם: הוא חקלאי, הוא חקלאי, קולם יישמע, זה נכון.

יעקב כץ: תקראי לסדרן להוציא אותו.

דניאל אברהם: אני יוצא, אני לא צריך סדרן.

יעקב כץ: תקראי לסדרן, אני מבקש להוציא אותו.

יעקב כץ: ואני מבקש לא להזמין אותו לשום ישיבה יותר.

דניאל אברהם: אל תזמין אותי.

יעקב כץ: אם היתה תכנית לנסוע אליו, אני לא רוצה לנסוע אליו.

יעקב כץ: הוא בא לפה כל פעם לפוצץ את הישיבות.

יעקב כץ: הוא מפוצץ את הישיבות פעם אחרי פעם.

יעקב כץ: אין ישיבה שהוא לא בא ומפריע.

דניאל אברהם: אני מפריע?

יעקב כץ: כן.

דניאל אברהם: ההתנהגות שלך מתחת לכל ביקורת.

דניאל אברהם: אתה מדבר עוד?

יעקב כץ: בבקשה.

גדעון כהן: לכן הפתרון, אני שוב אומר, הוא קודם כל באי העסקת שוהים בלתי חוקיים.

גדעון כהן: שוהים בלתי חוקיים מוגדרים כחוק.

גדעון כהן: זאת אומרת יש חוק מה זה שוהים חוקיים ומה זה שוהים בלתי חוקיים ומרגע שמגדירים שלא מעסיקים שוהים בלתי חוקיים, אז גם 'נטשנים' מן הסתם לא יילכו לעבוד במסעדות בתל אביב, הם הולכים לעבוד אצל החקלאי השני.

גדעון כהן: לכן זה פתרון.

גדעון כהן: זו סוגיה אחת.

גדעון כהן: סוגיה שנייה שאני מדבר עליה, אם כבר אנחנו נכנסים לפינה הזאת, ואני חוזר ואומר, יש לנו סימפתיה מלאה לחקלאים וחלק מאנשי 'עוז', כמו שאמרתי, הם גם אנשים בעלי משקים וכולי.

גדעון כהן: ותופעה חמורה מאוד שהיתה לנו בחצבה, שפורסמה בהרחבה, של תקיפה, כמעט מעשה לינץ' חמור, בפקחים, בעובדי מדינת ישראל, עובדים מסורים של מדינת ישראל---

יפרח סבלדי: זו הוצאת דיבה.

גדעון כהן: זו לא הוצאת דיבה, זה פשוט מעשה לינץ'.

גדעון כהן: תקיפה של פקחים, אפילו פקחית, שכמעט שברה את היד.

גדעון כהן: בחורה עדינה, אבל לא ניכנס לעניין הזה, אני חושב שברגע שיש לנו, ואנחנו לא נכנסים לנושאים המקצועיים, מרגע שהוחלטו דברים, כמובן שיש לאפשר לנציגי החוק, אם הדברים שקופים והכל בסדר, צריך לאפשר---

שי חרמש: תסלח לי, זה סדר עדיפויות?

שי חרמש: להגיע בחמש בבוקר לערבה התיכונה?

גדעון כהן: זה לא רלוונטי.

שי חרמש: פתרנו את בעיית מרכז תל אביב ואת נווה שאנן?

גדעון כהן: כבוד חבר הכנסת---

שי חרמש: זה היה סדר העדיפות---

יעקב כץ: לא נפתור את הבעיה שלהם.

שי חרמש: זה אנחנו מסוגלים לנסוע, 300 קילומטר, למצוא שני עובדים---

גדעון כהן: כמו שאמרתי, אם יש שם אולי נטשנים שהגיעו ממקום אחר, אז אולי כן כדאי לעשות את זה.

שי חרמש: באתם לשני עובדים בלתי חוקיים, 300 קילומטר, עם כח גדול בחמש בבוקר, זה היה סדר העדיפויות?

שי חרמש: לא שזה לא---

יעקב כץ: חבר הכנסת חרמש---

שי חרמש: יש לי חסינות.

שי חרמש: זה סדר העדיפויות?

שי חרמש: לא, ברצינות.

שי חרמש: תראה איזה מצוקות יש פה, ירדתם למטרת נקודה, שני עובדים זרים---

גדעון כהן: אני יכול לענות לך, אדוני חבר הכנסת?

שי חרמש: אני מדבר ברצינות.

יעקב כץ: הלוא מחר אתה בממשלה ואולי ימנו אותך להיות שר הפנים---

שי חרמש: אם אני אהיה שר החקלאות, אני אטפל בזה.

שי חרמש: כי אני לא שר החקלאות, אני לא יכול לטפל בזה.

שי חרמש: זה הכל.

שי חרמש: אם אני אהיה שר הפנים, אני אטפל גם במר יוסי אדלשטיין.

יעקב כץ: אני רק מבקש, זה לא הנושא שלנו היום.

גדעון כהן: כפי שאמרתי, המטרה שלנו לצמצם את מספר השוהים הבלתי חוקיים, ואם יש שניים או שלושה, זה לא משנה המרחק, יש לנו פרישה בכל הארץ, כולל יחידה בדרום, ומר יוסי חדד, הוא סגן מנהל היחידה שלנו בדרום, ואני חושב שאנשים שעושים את מלאכתם נאמנה, בהתאם לחוק, צריך להעריך אותם, ובטח שלא לתקוף אותם.

גדעון כהן: זו היא דעתי.

יעקב כץ: התייחסת לנקודה שאותי מעסיקה בדיון הזה, שאתה אמרת שיש 'נטשנים' שעוברים ממקום למקום.

יעקב כץ: פעם הם עוברים מדרום לצפון, פעם הם עוברים מצפון לדרום, ובסופו של יום, כשחקלאי מציע להם עבודה, אולי עם יותר כסף, אז הוא ננטש והוא מרוויח, אבל זה הדדי.

יעקב כץ: יש לפעמים חבר'ה מהצפון שעוברים דרומה, כי מציעים שם יותר כסף.

יעקב כץ: הבנתי.

גדעון כהן: עדיין, אבל אם אתה רוצה לצמצם את התופעה, אתה צריך להגדיר שאנשים לא יעסיקו את אותם נטשנים.

יעקב כץ: כשאתה מדבר על צמצום התופעה, אתה מדבר על מכיוון מאוד מאוד מצומצם, משום שאם היה יושב פה מישהו שהיה רואה את כל הבעיה באופן כללי, אז הוא היה יכול לדון גם במקרה שלך ולבוא ולהגיד שגם להקפיד על הדבר הזה.

יעקב כץ: אבל אם אנחנו רק נקפיד על לחפש את הנטשנים ממשק למשק ובמקביל לא תהיה הבאת עובדים שעומדים במסגרת המכסות, אז מר יוסי אדלשטיין יכול להגיד 'כצל'ה, זו הבעיה', אבל זה לא רק זה הבעיה.

טל שפירא: אני כמו מר יונה מזור, מבקש חמש דקות ויש לי גם פתרון מעולה בסוף.

טל שפירא: קודם כל, נעים מאוד לכולם, אני חקלאי, מצופר, מגדל פלפלים.

טל שפירא: בספטמבר, השנה הזו, נטש אותי, ברח לי ביום שישי בתשע וחצי בערב, ברח לי תאילנדי שהיה אצלי שנתיים ושלושה חודשים.

טל שפירא: הבחור היה בחור זהב, באמת בחור מעולה, רק שתבינו, קונה בצרכניה ב-500 שקל, כשתאילנדי ממוצע קונה ב-1,200 שקל, רוב הכסף שולח לאשתו, לא שותה, לא מעשן, גם אין לו כמעט חברים, נקי, מסודר, תאילנדי באמת לתפארת מדינת ישראל.

טל שפירא: באמת.

שי חרמש: לתפארת תאילנד.

טל שפירא: לא, משהו יוצא מן הכלל, באמת.

טל שפירא: לפני שנה, וזה קשור לעניין, הוא בא אליי, בארבע בבוקר, 'טל, אני מתעורר כל בוקר, אני מת מכאבים', לקחתי אותו למרפאה, קופת חולים, בדיקות, בקיצור, עשו לו ניתוחים בשתי הידיים, יש פה עצב שנוגע, הוא היה מסגר, נסעתי איתו שש פעמים לסורוקה, תור לפני ניתוח, תור ניתוח, שש פעמים בסורוקה, הלוך חזור, סידרו לו את שתי הידיים, במשך שלושה חודשים עם הפסקה של חודש, ואחרי כל ניתוח כזה שבועיים הוא לא עבד וקיבל את כל הכסף.

טל שפירא: זה היה לפני שנה, הבן אדם יצא חדש, זה קורה אצל הרבה אנשים, יצא חדש.

טל שפירא: יום שישי הבן אדם התאדה, נעלם.

טל שפירא: לא הבנתי, הרגשתי כאילו מישהו בא, והכניס... אני 18 17 שנה בצופר, אף פעם לא היה לי דבר כזה, הם מקבלים הכל, יש להם חדרים ומזגנים, ודי.וי.

טל שפירא: די וכל מה שהם רוצים, וטיפול רפואי והכל, והרגשתי כאילו מישהו בא והכניס לי סכין בלב.

טל שפירא: העלבון היה כל כך גדול, שרציתי להעמיד את התאילנדים שלי בשורה, להגיד להם 'חבר'ה, עכשיו בעיטה לתאילנד, אני לא רוצה לראות את הפרצוף שלכם'.

טל שפירא: ירד לי כל האמון במכה.

טל שפירא: לא מסוגל להאמין שקרה לי דבר כזה.

טל שפירא: על מה?

טל שפירא: על מה?

טל שפירא: אתה לא מקבל משכורת?

טל שפירא: לא שילמתי לך?

טל שפירא: לא עשיתי לך ניתוחים בידיים?

טל שפירא: לא לקחתי אותך שש פעמים.

טל שפירא: ..

טל שפירא: קרה משהו?

טל שפירא: על מה?

טל שפירא: אני עכשיו קם בבוקר, הוא ברח ביום שישי בתשע וחצי בלילה, בשבת בחמש בבוקר מתקשר אליי תאילנדי, הוא אומר 'תשמע, טל, צ'מבון לא פה', אני קם בבוקר ואין צ'מבון, יש לי חמישה, נשארתי עם ארבעה.

טל שפירא: אותו דבר יכול להיות שהיה קורה עם כל החמישה ביחד, שתבינו, ואני לבד, ואף אחד במדינת ישראל לא מסוגל לעזור לי.

טל שפירא: ואתה לא יודע מאיפה להתחיל.

יעקב כץ: מה הפתרון?

טל שפירא: אני אגיע.

טל שפירא: פקססתי לחבר'ה האלה, פקססתי למשרד הפנים ולאיפה שאתה רוצה, דוח נטישה ודוח פה ודוח שם.

טל שפירא: אחרי בערך חודש התאילנדי הזה מתקשר לתאילנדי שלי.

טל שפירא: כשאני מתקשר אליו, הוא מנתק לי, והוא אומר לו 'כן, אני עובד בצ'רי, אני מקבל 6,000 שקל'.

טל שפירא: אצלנו עוד לא התחילה העונה, זה בפלפל, אנשים קיבלו שם בסביבות 5,000 שקל.

טל שפירא: איפה אתה עובד, בצ'רי?

טל שפירא: אמר לו 'בבאר שבע'.

טל שפירא: זאת אומרת הוא עוד חימם אותם, מה אמר התאילנדי שלי?

טל שפירא: עוד לא התחלנו את העונה לקטוף, הוא קושר פלפלים, הוא אומר 'אה, אני מקבל עכשיו 5,000, וואלאק שווה לברוח', עוד חימם אותם.

טל שפירא: בקיצור, אחרי חודשיים נודע לי שהתאילנדי הזה נרשם על שם חקלאי אחר במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

טל שפירא: אני גם מביא לך את האישור.

טל שפירא: זה כבודו שברח.

טל שפירא: בחור נהדר, דרך אגב.

טל שפירא: זה אדון אברהם עטייה, התקשרו אליי מיחידת 'עוז', 'טל שפירא מצופר?' 'כן', 'יש לך נוטש?

טל שפירא: ' 'כן', 'אתה יודע איפה הוא?' 'איפה, הלוואי', הייתי יודע, הייתי מודיע לו, אפילו שאלתי אותם, 'אם אני יודע, אני יכול לקחת אותו?

טל שפירא: לבוא?' אמרו לי 'לא, שלא תעיז, תודיע לנו', 'אין בעיה, אם אני אדע, אני אודיע לכם'.

טל שפירא: אדון אברהם עטייה, ממושב פריגן, דרך אגב, התאילנדי הזה היום נמצא במושב עמיעוז, אצל דוד שלו, אדון יהודה עטייה.

טל שפירא: אדון אברהם עטייה ממושב פריגן, רשם את התאילנדי שלי ב-30.9 במשרדי התעשייה, המסחר והתעסוקה בבאר שבע.

טל שפירא: אני הלכתי לאיזון תיקים שמח וטוב לב, ב-1 לנובמבר, 31 יום אחרי זה, למשרד הפנים באילת.

טל שפירא: כשאני הלכתי כבר ידעתי שהוא נרשם, זאת אומרת, זכיתי, לא כמו יונה, אם הוא נרשם והלבינו אותי, יופי, מגיע לי אחד חדש.

טל שפירא: אני כבר לא רוצה את התאילנדי, ברח לי, השפיל אותי, בגד בי, לא רוצה אותו, זכיתי, זה שגנב אותו, שחרר אותי, אותי שחרר במזל.

טל שפירא: הגעתי למשרד הפנים באילת, היא אומרת לי 'אדון טל שפירא, הוא רשום על שמך'.

טל שפירא: אמרתי לה 'לא, תבדקי במשרד התעשייה, הוא לא רשום על שמי', בקיצור, חזרתי הביתה, הלכתי דרך חברת ביטוח, עליתי על זה דרך חברת הביטוח שלו, כי גם מי שיגנוב אותו, הוא חייב לעשות לו ביטוח רפואי, כי כל יום בבית חולים זה 3,000 שקל.

טל שפירא: עליתי איפה הוא נמצא דרך חברת הביטוח, אחרי צעקות ועניינים והכל, וזאת שרשמה אותו, שלחה לי את הטופס הזה.

טל שפירא: עכשיו אני שואל אתכם, באיזה זכות משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, או משרד הפנים, רושם את התאילנדי הזה כשהוא מופיע אצלה במחשב טל שפירא, בלי להרים לי טלפון?

טל שפירא: אין לי בעיה---

דניאל סלומון: הוא לא עבד שלך, הוא יעבור לאן שהוא רוצה.

טל שפירא: רגע, תקשיב רגע.

טל שפירא: אין לי בעיה---

דובר: אתם מצדיקים את זה?

דניאל סלומון: אנחנו מעודדים את זה, מה זה מצדיקים את זה?

דניאל סלומון: הציעו לו שקל יותר, שיעבור.

דניאל סלומון: מה, הוא עבד שלו?

טל שפירא: הוא לא עבד שלי, תקשיב לי עד הסוף.

דניאל סלומון: תראה איך הוא מדבר, ברח לו, נטש אותו.

טל שפירא: תקשיב לי רגע.

טל שפירא: איך קוראים לו?

טל שפירא: אני לא מאמין.

טל שפירא: תן לי לגמור.

יעקב כץ: אתם רוצים שאני אסיים את הישיבה?

יעקב כץ: שנייה, שנייה.

יעקב כץ: יוסי, למה לא זוכה, כפי שהוא אמר?

דובר: שיעבור למי שהוא רוצה, אבל ש---

טל שפירא: תן לי לסיים.

יעקב כץ: אתה אמרת שאלה, אני רוצה לברר משהו.

טל שפירא: תן לי לסיים.

יעקב כץ: לא, אני רוצה שתירגע שנייה.

טל שפירא: אני מוכן שהוא יילך, אני לא מחזיק אף אחד, מוכן.

טל שפירא: אתה לא רוצה לעבוד איתי?

טל שפירא: אין בעיה, בוא נעשה את זה בצורה מסודרת.

טל שפירא: יש לך חקלאי אחר?

טל שפירא: בוא נלך למשרד הפנים, נרשום מה שצריך ונגמר הסיפור.

טל שפירא: אין לי בעיה.

טל שפירא: אני לא מחזיק אף אחד בכח, הוא לא עבד שלי, אני לא רוצה אותו, טיפלתי בו, הכל.

טל שפירא: הבעיה היא שברגע שהוא בא למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, ורושמים אותו, טל שפירא---

דוברת: משרד הפנים לא יודע.

טל שפירא: קודם כל, זה מופיע לי.

דניאל סלומון: הוא נרשם שם, אתה מזוכה, גמרנו.

טל שפירא: לא---

נועה שחק: לא, הוא בא ל... ואמרו לו לא.

דובר: יש בעיה במחשב?

דובר: אני מתווכח איתו על בעיה במחשב?

טל שפירא: קח תראה, אני שלחתי, אני הודעתי למשרד הפנים.

יעקב כץ: אני אסיים את הישיבה.

יעקב כץ: אני אסיים את הישיבה.

טל שפירא: עכשיו הפתרון הוא כזה.

יעקב כץ: לא, אני מסיים את הישיבה.

יעקב כץ: אני מסיים את הישיבה, כי אתה מזיק לעצמך.

יעקב כץ: אתה אמרת את הדברים שלך בסערת נפש, ואני מקבל אותם.

טל שפירא: הפתרון הוא כזה; אני מציע פה לכל הגורמים, באמת לכל הגורמים, חקלאי שתפסו אצלו 'ברחן', מקבל קנס של 50,000 שקל, תאילנדי שתפסו אצלו 'ברחן', מקבל קנס של 50,000 שקל, ואז נראה אם מישהו יברח אחד לשני.

טל שפירא: זה הפתרון שלי ותעשו את זה בחוק.

יעקב כץ: אוקי.

טל שפירא: אני לא מחזיק אף אחד בכח, אבל לא יכול להיות שאני אקום---

יעקב כץ: אבל, מר שפירא, אתה מפריע---

טל שפירא: שתבינו את המצב של החקלאים.

יעקב כץ: אני הבנתי.

טל שפירא: אני לבד, אף אחד לא עוזר לי.

טל שפירא: הנה, קח בבקשה, זה הטופס שהוא נרשם.

טל שפירא: למה משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה נותן לזה יד?

טל שפירא: למה משרד הפנים נותן לזה יד?

יעקב כץ: טל, טל, טל.

טל שפירא: למה לא אומרים לי איפה הוא?

יעקב כץ: טל, תירגע.

טל שפירא: הנה, אני רק מראה לך.

טל שפירא: שתבינו, אני קם בבוקר ואין תאילנדי, ולאף אחד לא אכפת, ואתם נותנים לזה יד על ידי זה ש...

טל שפירא: למה נתנו לאדון אברהם עטייה לרשום אותו?

יעקב כץ: טל, תשמע, אני יכול לסיים את הישיבה.

יעקב כץ: מר טל שפירא, אתה רוצה שאני אסיים את הישיבה?

טל שפירא: לא, לא, תשאל אותו רק למה הם נתנו לו לרשום אותו.

יעקב כץ: פעם אחרונה.

טל שפירא: למה נתת לו לרשום את התאילנדי הזה על שמו?

טל שפירא: בלי להגיד לי כלום.

יעקב כץ: מר שפירא, אני הזמנתי אותך לישיבה---

טל שפירא: רק תשאל אותו---

יעקב כץ: לא, אני רוצה להגיד לך משהו.

יעקב כץ: אני כינסתי את הישיבה הזאת, ואני אכנס פעם אחר פעם, וזו לא ישיבה ראשונה.

יעקב כץ: אתה אולי פעם ראשונה---

טל שפירא: אבל משרדי ממשלה נותנים לזה יד.

טל שפירא: ואני לבד.

טל שפירא: תבין אותי.

יעקב כץ: אבל אתה תקשיב לי שנייה אחת.

טל שפירא: אני מקשיב.

דובר: צא להירגע.

טל שפירא: אני רגוע.

יעקב כץ: לא, אתה לא רגוע.

טל שפירא: אני ג'ינג'י ואני ככה.

טל שפירא: אל תדאג.

טל שפירא: הלב שלי חזק.

יעקב כץ: אנחנו כינסנו את הישיבה פה, כדי לפתור, ויכול להיות שזה מצריך עוד ישיבות ועוד---

טל שפירא: אבל הבנת את הבעייתיות?

טל שפירא: הבנתי שמשרדי ממשלה נותנים לזה יד?

יעקב כץ: טל, אני אסיים את הישיבה.

טל שפירא: אני שואל.

יעקב כץ: אני מסכם את הישיבה, כי מר שפירא לא רוצה שנטפל, ואתה, מר חבלין, אין לך שליטה.

יעקב כץ: אתה מביא אנשים לפה ואתה מפוצץ את הישיבה.

יעקב כץ: אני רוצה תשובות.

יעקב כץ: במקרה הזה אני מבקש ממר שפיגלר, תן לי תשובה שתענה על כאב הלב שדיבר עליו מר יונה מזור ועל הבקשה שלו.

יעקב כץ: מה עושים מבחינה זו שהאדם כבר רשום במקום אחר, איפה ניתן, כמו שאמר העורך דין, אנחנו לא ב---

טל שפירא: ולמה לא נותנים לי חדש?

יעקב כץ: סליחה.

טל שפירא: מגיע לי חדש.

יעקב כץ: סליחה, סליחה.

יעקב כץ: אתה מפריע לי.

יעקב כץ: אנחנו לא נמצאים, כמו שיגיד לך עורך דין, בכבילה, אין פה עבדות, אבל צריכה להיות פה לפחות הגמישות שאם בן אדם נרשם במקום אחר, לפחות שיתירו לו לקבל אדם אחר במקומו.

יעקב כץ: בבקשה, מר שפיגלר.

מאיר שפיגלר: אתה שאלת לפני כן שאלה, אני עניתי, ודניאל הגיב.

מאיר שפיגלר: הכוונה שלי היתה לגבי האפשרות, מבלי לחרוג מהמכסה, לתת מענה, פתרון נקודתי, שכמובן מצריך אנרגיות נוספות, כי הרי אם אתה נותן פתרון נקודתי ואחר כך מישהו אחר צריך לקבל את הבן אדם, אז יש צורך כמובן לעשות פעולה נוספת אחר כך.

מאיר שפיגלר: אבל לענייננו, הקים ראש הרשות ועדת חריגים, וועדת החריגים אמורה לדון בכל מרחב הבעיות---

יעקב כץ: הוועדה הזאת התכנסה פעם אחת?

מאיר שפיגלר: היא עדיין לא התכנסה, היא התכנסה כעת.

נועה שחק: היא---

דובר: למה---

יעקב כץ: תסלחי לי.

יעקב כץ: חבר'ה, אתם לא מבינים שאתם מזיקים לעצמכם.

יעקב כץ: יש לכם יושב ראש ועדה שאוהד את העניין, רוצה לסייע, מכנס ישיבה אחרי ישיבה, כל היום אני עוסק רק ב---

דובר: אני מאמין לך.

יעקב כץ: אל תאמין לי, אני לא עושה את זה בשבילך, אני עושה בגלל שאני יהודי ציוני ולאומי ואוהב את עם ישראל, אבל אני רוצה לעזור לכם, אם אתם בידיים שלכם הורסים, אני לא... אתם יכולים לצעוק אלף פעמים, היא תראה את הבעיה שלה, אתה תראה את הבעיה שלך, אני אומר לכם שגם הנציגים שיושבים בממשלה רוצים לסייע והעניין הוא החיבור והקישור והעבודה המתאמת.

יעקב כץ: גם לחברי הכנסת חרמש וניצן הורביץ שישב פה, יש רצון לסייע, זה ייקח עוד קצת ואנחנו נפתור את הבעיות, אבל קודם כל---

דובר: התאילנדים

יעקב כץ: ---להקשיב.

יעקב כץ: אתה מסוגל להקשיב?

דובר: אני מקשיב.

יעקב כץ: אז תקשיב עוד אלף פעמים ועוד עשר ישיבות, עד שנפתור את הבעיות.

מאיר שפיגלר: ועדת החריגים אמורה לטפל בעצם בכל המצוקות של החקלאים, ואני אומר לכם---

דובר: זו הוועדה שהוקמה אתמול?

מאיר שפיגלר: לא, לא אתמול, היא הוקמה כבר לפני כשבועיים, נכון, דניאל?

מאיר שפיגלר: היא הוקמה לפני מספר שבועות, אני לא זוכר בדיוק מתי.

מאיר שפיגלר: דניאל יושב ראש הוועדה.

דניאל סלומון: בוועדת חריגים הרעיון הוא פשוט, הודיעו כאן על לוח הזמנים של סיום איזון תיקים, כדי שנדע מה מצבנו בסוף האיזון, נדע כמה יש, כמה אין, כמה חסר, מה סוג הבעיות שמעלים ונדע מה יש בקופה, ואז אפשר יהיה לכנס את הוועדה ולדון.

דניאל סלומון: אני לא מדבר על---

טל שפירא: ואז נוכל לקבל חדשים?

דניאל סלומון: לא, לא.

דניאל סלומון: מר שפיגלר דיבר את דבריו קודם, אין לזה שום קשר לאיש הזה, ומערבבים פה בין הרבה דברים.

דניאל סלומון: חריגים יש בכל תחום ולכן צריך ועדת חריגים, אבל אנחנו פה לא מדברים על החריגים, אלא על התפיסה הבסיסית של איך עובדים.

דניאל סלומון: ואני חייב להעיר פה שהיחס האדיב אולי שמקבלים כאן חקלאים, ממך, גורם לזה שאחד אומר שהם לא יבואו לעשות איזון תיקים, השני אומר שהם יעסיקו---

יעקב כץ: הוא לא אמר את זה.

דניאל סלומון: הוא אמר את זה.

יעקב כץ: הוא לא אמר את זה.

דניאל סלומון: חיים אמר, הוא אמר את זה ותבדוק.

דובר: אין חקלאי אחד שלא---

דניאל סלומון: אחד אומר שהם מעסיקים שלא כדין, השלישי מסביר ושמענו את הדברים, ולא סתם נטש חבר הכנסת הורביץ, לדעתי, את הדיון, כי הבנו את היחס של העובדים.

דניאל סלומון: צריך לשים לב למה שקורה פה, אי אפשר כל הזמן לתת את הרושם למעסיקי העובדים הזרים שאפשר לפתור כל סוג של בעיה.

דניאל סלומון: אי אפשר לפתור.

דניאל סלומון: יש בעיה שהיא במגרש הממשלתי וזה המגרש הפוליטי, של מה אנחנו רוצים כדי להעלות או להוריד את המכסה הכוללת.

דניאל סלומון: וזה נכון, אפשר להחליט שמחר יהיו 40,000 עובדים זרים ואז, גם אם יהיו נוטשים והפתרונות יהיו אותם הפתרונות, בסך הכל יהיו יותר.

דניאל סלומון: זה דבר אחד.

דניאל סלומון: אבל אי אפשר לחזור אל הפקידות ואל עובדי הממשלה כל הזמן ולומר 'תפתרו בתוך', 'תפתרו בתוך'---

יעקב כץ: אל"ף, כן אפשר.

דניאל סלומון: אפשר, ובלבד שאנחנו יכולים להבין את הנהלים ולהסכים עליהם שהם חוקיים, שקופים, והגיוניים, לא לחפש פתרונות בחריגים כאלה ואחרים, כי זה לא פתרון---

יעקב כץ: אתה אמרת דבר אחד נכון, ואני מקבל אותו, ויש דברים שאני חולק עליך.

יעקב כץ: אתה אמרת דבר אחד נכון, שצריך לדון במדיניות הכללית, ואתם דנים בה, ואתה אמרת שיש ועדת חריגים שדנה בדיונים הפרטיים.

יעקב כץ: אני לא מסכים איתך שלא ניתן לפתור ולא צריך לרדת לכל פרט ופרט.

יעקב כץ: זה הציווי שלנו, כעובדי ציבור, ואני אומר את זה כאיש ציבור שאני יושב יום ולילה, ואני לא ישן בלילות, ולא בימים, רק בגלל שמעסיקים אותי הפרטים.

יעקב כץ: גם כקצין וגם כמפקד, אני עמדתי על בדיקות הפרטים, ולכן הייתי מפקד טוב, תבדוק עליי.

יעקב כץ: כן, מר שפיגלר, דבר.

מאיר שפיגלר: הנקודות כאן הועלו, בשביל ההגינות---

יעקב כץ: אני מאוד מבקש כן לצאת מהכלים, וכן להיות יוצאים מ...

יעקב כץ: ואני יודע שאתם עושים את זה, אתם עושים את זה, אני כל הזמן מדבר בשבחכם, אני אומר צריך כן לצאת מהכלים כי לפעמים מקרה פרטי של אדם, פרטי או פרטי, זה מצטבר למקרים כלליים, ואנחנו, כאנשי ציבור, פה בדיוק באה הנקודה המיוחדת של איש הציבור שיוצא מגדרו גם בשעות ומחפש גם בפרט שהוא לא במסגרת החריגים אפילו לפעמים, ואומר 'אני לא אתן לדבר הזה לנוח ולא אשקוט, עד שאני אראה את האדם הזה.

יעקב כץ: ..' וכולנו אנשי ציבור כל חיינו וזה כמעט כמו טיפול בילדים, יש טיפול סטנדרטי, יש ילד חריג ויש הורים שיוצאים מכליהם על כל פרט ופרט, והרווח והתוצאה הן בתוצאות אחר כך של החינוך.

יעקב כץ: פה אני רק אומר שאני יודע שאתם עושים את זה ולכן אני רוצה שרק אנחנו.

יעקב כץ: ..

יעקב כץ: כי אתה יודע שאני לא שר הפנים, ולא ראש הממשלה, אבל אני מאוד מאוד מאוד רוצה לסייע, ואני מאוד מדבר בשבחכם, ואני לא אומר את זה בצורה צבועה, אני ממש חושב שאתם מתאמצים.

יעקב כץ: אתם באים לפה לכל ישיבה ועושים מאמצים ושומעים גם תלונות מכאן עד להודעה חדשה, ואתם מגיבים די בנימוסיות ובעדינות.

יעקב כץ: אני חושב רק שכן צריך לתת לכל פרט ופרט ואני חייב לציין שזה מה שקורה.

יעקב כץ: אני פניתי למר אדלשטיין הרבה פעמים במקרים חריגים, אני לא יכול להגיד שפעם אחת הוא לא נענה לבקשה שלי.

יעקב כץ: אני פונה לשפיגלר מדי יום, משגע לו את השכל יום ולילה, נכון?

יעקב כץ: גם בלילות וגם בימים, וגם למר יוסי אדלשטיין בלילות ובימים.

יעקב כץ: יוסי היה בחוץ לארץ כשהתקשרתי אליו פעם אחת, והם תמיד עונים בחביבות.

יעקב כץ: גם אנשי 'עוז' עושים מאמצים, כמו שהוא אמר, לכבד את המתיישבים, ומאז שהבטיחו שלא יהיו פשיטות על המתיישבים בערבה, הם לא חזרו על זה ולא היה את הדבר הזה.

יעקב כץ: בוא נחפש, לפחות בוועדה פה, איך איש את רעהו יעזרו ולאחיו יאמר חזק, ודווקא המקרים החריגים, אני רוצה לומר לך, עורך דיננו, שדווקא במקרים החריגים, כשאדם זועק, פה באה לידי ביטוי הדרישה והמיצוי של איש הציבור.

יעקב כץ: כך אני חושב.

יעקב כץ: כן, בבקשה, מר שפיגלר.

מאיר שפיגלר: אני אומר שיש את המיקרו ויש את המאקרו.

מאיר שפיגלר: על המיקרו אתה דיברת ודיבר גם דניאל.

מאיר שפיגלר: כן, אני חושב, בדיוק כמו שאמרת, שכל מקרה, מבחינת הבן אדם, הגורם, הוא מבחינתו המקרה בה"א הידיעה, זה מאה אחוז של בעיה וצורך לקבל מענה, ויש את הסוגיה במאקרו, קרי מדיניות, ומה שאני הבנתי גם ממר יוסי ישי, המנהל הכללי של משרד החקלאות, וגם ממר אמנון בן עמי, שהוא המנהל הכללי של רשות האוכלוסין, שהנושאים האלה ילובנו בין השניים כדי לקבל החלטות לעניין העתיד, כשהמוטיבציה היא בפירוש להקל ככל שניתן, ולא להכביד, על החקלאים ועל המצוקות שאני רוצה לומר מפי אני, כן, יש להם מצוקות אמיתיות, אובייקטיביות, והרעיון של המערכת, למצוא איזה שהוא סידור בתחום כמובן המותר, לתת להם מענה לבעיות שאיתן הם מתמודדים.

חיים חדד: רק דקה אני מבקש.

חיים חדד: סוגיה מאוד מאוד קשה, אני באתי במיוחד בשביל הסוגיה ה זאת לדיון של היום ואני רוצה להעלות אותה, ואני מבקש עשרים שניות רק להקשיב לה.

חיים חדד: אחת הבעיות הקשות שמבחינתנו, שקשה לנו להגיע לאיזון תיקים, אותם חקלאים שיש להם נוטשים וכמות המכסה שלהם ירדה.

חיים חדד: זאת אומרת אם בעבר היה לי אישור להעסיק ארבעה עובדים, ויש לי נוטש אחד, יש לי כרגע שלושה עובדים, והיום הורידו לי מכסה והיום יש לי היתר לשלושה עובדים.

חיים חדד: כשאני מגיע לאיזון התיקים, מבקשת ממני המדינה לוותר על אחד העובדים שיש לי כיום במשק.

חיים חדד: זאת אומרת, אם המכסה שלי ירדה היום לשלוש, ויש לי נוטש, הם מבקשים ממני להוציא עכשיו עובד מהמשק ולשלוח אותו החוצה, וזה בלתי אפשרי.

יעקב כץ: ואז אתה נשאר עם שניים.

חיים חדד: ואז אני נשאר עם שניים.

דובר: כי יש לו נוטש---

חיים חדד: ופה הם צריכים לתת את הדעת, לפחות בשלב הזה של איזון התיקים, לשים את אותו נוטש, לשים אותו כרגע בבירור, ולתת לי את הזכות---

יעקב כץ: יש לזה תשובה, מר אדלשטיין?

יוסי אדלשטיין: אנחנו כל הזמן---

יעקב כץ: הוא שואל שאלה---

יוסי אדלשטיין: תראה, השאלה היא אותה שאלה והתשובה היא אותה תשובה.

יוסי אדלשטיין: לי יש 26,000, אז זה משנה, אם אני אזכה את חיים על הזה, אני אחייב אותו.

יוסי אדלשטיין: אני חייב---

דובר: אני צריך את העובד בשביל לתת לו.

דובר: אם לא, אני לוקח לו, אז הוא יבוא לדבר בוועדה.

יוסי אדלשטיין: אתה מבין?

יוסי אדלשטיין: בתוך ה-26,000, אני אקח ממנו, אני חייב מישהו אחר.

יונה מזור: בוא נראה מה עם הנוטשים, יוסי, מה עם הנוטשים שלי?

יונה מזור: כששלושה נוטשים.

יונה מזור: ..

יונה מזור: מה אני עושה?

יוסי אדלשטיין: לך יש שלושה, לו יש אחד, והם נמצאים בתוך ה-26,000.

טל שפירא: אומרים לי במאגר---

יוסי אדלשטיין: למה שאני אתן לך חדש?

יוסי אדלשטיין: תסביר לי.

יוסי אדלשטיין: תן לי נימוק אחד.

טל שפירא: כי אותו חקלאי---

יוסי אדלשטיין: לא, מי אמר את זה?

יוסי אדלשטיין: גם לך יש מכסה פנויה, אז אתה מקבל מחוץ לארץ?

טל שפירא: למה לא מגיע לי?

יוסי אדלשטיין: למה?

יוסי אדלשטיין: תסביר לי למה.

טל שפירא: אני מסביר לך, הוא גנב את שלי---

יוסי אדלשטיין: הוא לא גנב את שלך.

טל שפירא: הוא היה הולך למשרד הפנים, הוא גנב את שלי---

יוסי אדלשטיין: הוא לא גנב את שלך, העובד יכול לעבור למי שהוא רוצה, העובד יכול לקום בבוקר ולעבור לעבוד אצל מי שהוא רוצה.

טל שפירא: אין בעיה, אבל הוא תופס מקום של---

יוסי אדלשטיין: הוא לא תופס שום דבר.

טל שפירא: תן לי לדבר, הוא תופס מקום של אחד חדש מתאילנד.

יוסי אדלשטיין: הוא לא תופס שום דבר.

טל שפירא: בטח, כי אותו אחד לא יקבל שום דבר.

טל שפירא: הוא לא מבין אותי.

טל שפירא: אתה יודע מה?

טל שפירא: אתה מבין טוב מאוד, אתה מתחמק.

טל שפירא: אותו אחד שהוא---

יעקב כץ: אני רוצה לקרוא את הסיכום של הישיבה.

טל שפירא: ---היה הולך למשרד הפנים, הוא היה מקבל---

יעקב כץ: אני גמרתי את הישיבה, טל.

יוסי אדלשטיין: גם לך יש מכסה פנויה.

טל שפירא: אז מגיע לי חדש.

יוסי אדלשטיין: לא.

יוסי אדלשטיין: מגיע לך חדש, תיקח מהארץ.

יעקב כץ: אתה אמרת ואמרת עשרים שניות.

חיים חדד: במשפט אחד.

חיים חדד: הם טענו שהם לא יכולים להעביר כי יש מכסה של 26,000.

חיים חדד: הטענה שלהם היתה צודקת במאה אחוז, אם היו פה 26,000, אבל אין פה 26,000.

יעקב כץ: אני שאלתי את השאלה.

יעקב כץ: הוא אמר לך, זה בנק, זה אשראי, הוא מתייחס לכמות, וזו שאלה שצריך לברר אותה בנהלים מבחינת הבנקאות, איך מתייחסים לאשראי שעומד פתוח.

יעקב כץ: מר יפרח סבלדי (פיקי), מלה אחת, בלי לצעוק.

יפרח סבלדי: אני חושב שכל הנושא של ה-26,000 זה מכסה לעובדי חקלאות.

יפרח סבלדי: ברגע שבן אדם נוטש, כמו שהגדיר את זה מר שפיגלר, הוא שוהה בלתי חוקי, הוא בכלל לא עובד חקלאות, הוא יצא מסטטוס של עובדי חקלאות והוא עבר לסטטוס של שוהה בלתי חוקי, שהרשויות יטפלו בו.

יפרח סבלדי: מכיוון שכך הוא גם יוצא מהמכסה הזאת של---

יוסי אדלשטיין: מחר תדווח על 15,000, אני אביא לך 15,000 אחרים.

יפרח סבלדי: אבל שיתפסו אותם.

נועה שחק: שההגירה תתפוס אותם.

יעקב כץ: פיקי, זה לא פתרון.

יעקב כץ: רצית להגיד מלה, בבקשה?

יוסי חדד: ברשותך, דקה.

יוסי חדד: קודם כל סיבות הנטישה, כמו שהוא העלה, ואני מרכז מודיעין וסגן מנהל של מרחב דרום, בקרב התאילנדים החדשים, הצעירים שמגיעים, זה נושא הסמים.

יוסי חדד: היום נעצר אחד מהערבה, בדימונה, נושא הסמים, נושא הקזינו, הבחורות.

יוסי חדד: כל האלמנטים הפליליים האלה בקרב התאילנדים גורמים להם לנטוש.

יוסי חדד: נצא מנקודת הנחה שהמעסיקים בסדר, זאת אומרת שהם משלמים את השכר הראוי והכל, הנושא הפלילי היום מביא לעלייה באחוז הנטישה.

יוסי חדד: תאילנדי שנוטש, בניגוד לסיעודי שנוטש, הולך לעבוד בחקלאות.

יוסי חדד: זאת אומרת חקלאי אחר מעסיק אותו, זאת אומרת שיהיה דו שיח בין החקלאים.

יוסי חדד: פונים אליי חקלאים, ברשותך, ואומרים לי 'תשמע, התאילנדי שלי נמצא אצל חקלאי במושב ליד, התקשרתי אליו, הוא ניתק לי את הטלפון בפנים, תוך כדי כמה קללות.

יוסי חדד: בבקשה, לך תבצע אכיפה'.

יוסי חדד: יש מנגנון באכיפה של המתנות, של כמה זמן הוא נוטש, כמה זמן הוא לא נוטש, שעל פיהם אני יכול לפעול.

יוסי חדד: הפקס שלנו זמין---

טל שפירא: כמה זמן?

טל שפירא: חמישה חודשים?

יוסי חדד: שנייה, אין לי זמן.

יוסי חדד: אם יהיה לי זמן, אני אדבר יותר.

טל שפירא: שיגיד כמה זמן.

יוסי חדד: הפקס שלנו זמין.

יוסי חדד: אני לא יודע אם פנית, לאן, אנחנו כן מבצעים...

יוסי חדד: לצערי בערבה כרגע אנחנו לא מבצעים אכיפה מסיבות לא הוגנות, ואם חקלאי במושב אחר, קרי לכיש, אומר שיש לו נטשן בערבה, דינו כיום זה שאני לא עוזר לו.

דובר: אנחנו לא ניסע 300 קילומטר---

יוסי חדד: ואני לא נוסע 300 קילומטר, כי אני לא יוצא מתל אביב.

יוסי חדד: עכשיו, אם פונה אליי חקלאי ואומר לי 'תשמע, אני יודע איפה התאילנדי נמצא, יש לי את הטלפון שלו', ב-99.9% מהמקרים, ויש לי את הכל רשום כמרכז מודיעין, אני מצליח לתפוס את אותו תאילנדי.

יוסי חדד: אנחנו מצליחים לבצע את האכיפה.

יעקב כץ: הבנתי.

יוסי חדד: הבעיה בנטישות למרחקים ארוכים, נקרא לזה.

יוסי חדד: מתי שהוא הם באים מהערבה והם הולכים לתותים בנתניה, ומתי שהוא מהתותים בנתניה---

יעקב כץ: הבנתי, יש לנו בעיה.

יעקב כץ: לא נצליח לרכז את הכל בשעה הזו.

יעקב כץ: אנחנו נצטרך לעשות עוד דיון.

יעקב כץ: אני רוצה, ביני וביני, לעשות דיונים גם עם הפקידות הבכירה של משרד הפנים, שמתעסקת בדברים, אולי לשבת עם שר הפנים בישיבה סגורה שלנו, ולראות איך אנחנו באים לדבר הזה עם רעיונות מקוריים, יותר חדשניים.

יעקב כץ: יכול להיות שצריך פה את הראש היהודי שממציא לנו פטנטים.

יוסי חדד: דבר אחרון, ברשותך.

יוסי חדד: העובדים הנטשנים, כמו שאנחנו מכנים את זה, עוסקים, ובסוף עובדים, לפני שממציאים להם ויזה חדשה, זאת אומרת ברגע שהוא מוגדר כנטשן, כשוהה בלתי חוקי, המעסיק שמעסיק אותו מנצל גם את הסטטוס הזה.

יוסי חדד: לעתים הם נוטשים אחרי 52 חודשים, כי אז הם יודעים שהמעסיק, אם הוא מעסיק בסדר, הוא ישלח אותם לתאילנד, ואז הם עובדים אצל מעסיק אחר במקום אחר.

יוסי חדד: הם עובדים בתת תנאים, הם לא ישנים במגורים, כיוון שהם יודעים שיחידת 'עוז' תבוא למגורים, הם ישנים בחממות ותנאי ההעסקה שלהם הם תת תנאים.

יוסי חדד: השלב הראשון, לטעמי, זה שיהיה, זה קצת דמיוני, אחווה בין החקלאים---

טל שפירא: חקלאי כזה, תכניסו אותו---

יוסי חדד: גם בערבה מעסיקים נטשנים של לכיש.

יוסי חדד: ובלכיש מעסיקים נטשנים של נתניה.

יעקב כץ: הבנתי, הבנתי.

טל שפירא: 50,000 קנס, אני אומר לך בתור חקלאי---

יוסי חדד: טל, אני באתי לבצע אכיפה בערבה, פעם אחת עצרו אנשים עם סמים, ומר חבלין שיתף איתנו פעולה ולא היה ברדק, פעם שנייה באנו והתנהגו כלפינו באלימות, קרוב ללינץ', שברו אצבע לפקחית, שברו מצלמה, ושני התאילנדים שנכנסו לישראל במרמה, שוחררו ויצאו מהטרנזיט.

יעקב כץ: טוב, אני שומע מה שאתה אומר.

יפרח סבלדי: אתם באים עם חבלין כל פעם---

יוסי חדד: לא, סליחה, אנחנו לא עושים את זה בשום מושב.

יוסי חדד: מה פתאום?

יעקב כץ: אני רוצה להגיד כמה מלים לפני שאני עושה את הסיכום של הישיבה.

יעקב כץ: היתה ישיבה מאוד טעונה משום שיש לנו בעיה.

יעקב כץ: הבעיה הראשונה שלנו שלא לימדנו את בני ישראל לעבוד בעבודה, והם נצרכים לידיים עובדות---

דובר: יש חבר'ה ישראלים שעובדים.

יעקב כץ: תן לי לסיים.

יעקב כץ: יש לנו את החבר שרצה לומר, תגיד בשני מלים, כי אני רוצה לכבד אותך.

ארז וגנר: לנו יש מאגר ואנחנו טורחים, אנחנו לא רק באים בטענות, אנחנו חושבים שהממשלה עשתה פה עוול נוראי לחקלאים, כי היא לא מתקצבת את זה.

ארז וגנר: במקביל, בשביל לתקצב את זה, היא נותנת כאילו מתנות, עובדים מתאילנד.

ארז וגנר: לנו יש מאגר של נשים שמחפשות עבודה, אנחנו גם מלווים אותן את כל הדרך---

יעקב כץ: אתה מדבר על ערביות.

ארז וגנר: נשים ערביות.

ארז וגנר: כן, הן צריכות לחזור הביתה בסוף היום, כן, הן יכולות להתמקח על השכר שלהן ויש לנו את כל הרשימה הזאת.

יעקב כץ: אתה העברת אליי את הרשימה?

יעקב כץ: אליי לא העברת.

ארז וגנר: אני יכול להעביר.

שי חרמש: אתה יודע שלחקלאים ערבים במשולש יש הקצבות של תאילנדים?

שי חרמש: שמעת על זה?

שי חרמש: ארז וגנר אנחנו נלחמים גם בחקלאים ערבים שמעסיקים לא---

יעקב כץ: אוקי, אוקי.

יעקב כץ: חבר'ה, אני רוצה לפני שאני מסכם את הישיבה.

יעקב כץ: אל"ף, אני לקחתי את הדברים ללב, מר טל שפירא, אתה לא אומר מלה, כי אני אגיד למר חבלין שלא ייתן לך להיכנס יותר לבניין הזה.

יעקב כץ: אני אומר לך, מבחינתי.

יעקב כץ: אני מבקש ממך, יש פה עוד אנשים, איזהו מכובד?

יעקב כץ: המכבד את הבריות.

יעקב כץ: אתה רוצה שיכבדו אותך?

יעקב כץ: אז תכבד אחרים.

יעקב כץ: אני ביקשתי ממך, וזה לא הולך בכפייה ולא בכח, בחכמה.

יעקב כץ: בחכמה.

יעקב כץ: דברים שיוצאים מן הלב, נכנסים אל הלב.

יעקב כץ: אחת הסיבות שאני מתעסק בזה יום ולילה, וזה לא רק אני, כל החבורה שיושבת פה סביב השולחן, אני אומר את זה באחריות, כולם, אפילו זה שיושב לימיני פה, כולם מתעסקים בעניין הזה בכל הלב ומכל הלב.

יעקב כץ: יש בעיות אובייקטיביות קשות מאוד.

יעקב כץ: קציני 'עוז' המכובדים והנחמדים והאהובים שלנו, דיברו על זה כרגע ודיברו על השוליים.

יעקב כץ: איך אומרים?

יעקב כץ: טול קורה מבין עיניך, טול קיסם מבין שיניך, קשוט עצמך תחילה.

יעקב כץ: הבעיה הזו היא בעיה של כולנו, היא של החקלאים בדרום, והיא של החקלאים בצפון וכולה מתחילה מהעובדה שקבעו מכסה, צמצמו את המכסה ויצרו מצב שהשמיכה נמשכת לכל הכיוונים.

יעקב כץ: לכן אני אמרתי גם ליושב הראש הכנסת, והוא יבוא איתי עם אוטובוס הכנסת, ואמרתי לו 'חייבים להגדיל את מכסת העובדים בתחום החקלאות, שתהיה כמות כזו שגם אם יהיו נוטשים, או יהיו נמשכים, או יהיו עוזבים, תהיה לנו האפשרות לספק את העובדים בכמות הנדרשת'.

יעקב כץ: ברגע שצמצמו וצמצמו מתוך מחשבה שבאיזה שהוא שלב זה יעבור למיכון או יעבור לדברים אחרים, וזה לא עבר למיכון, וכמו שאמרת, אין תחליף לידיים.

יעקב כץ: אני מתחייב גם בזמן הזה, עד שנכנס את הוועדה פעם נוספת כדי לדון בעניין, הוועדה קוראת למשרדי ממשלת ישראל ולפקידיהם, ולעצמנו, לאמץ גישה אוהדת כלפי חקלאי המדינה, כפי שהיה בעת ייסודה, כשראינו בחקלאים גואלי אדמות העומדים על משמר הארץ ומפריחי השממה.

יעקב כץ: מובילי ההיי טק החקלאי הישראלי הינם אידיאליסטים ושליחים של האומה, האמונים על פאר היצוא של המדינה וחלקם רב בהכנסות כספיות למדינה.

יעקב כץ: מתוך גישה זו צריכה מגמת משרדי הממשלה להיות כזו המצדיעה לחקלאים ומבקשת, מיוזמתה, את טובתם, ואף מציבה להם אתגרים כלכליים, תוך עידוד התפתחותם.

יעקב כץ: לא יעלה על הדעת שהחקלאים יצטרכו לכתת רגליהם, לבקש את האמצעים הטריוויאליים המגיעים להם.

יעקב כץ: יחד עם זה, אני רוצה לומר שאני מבקש גם מכם, הפקידים, ומאיתנו, אולי להאריך את השהייה של עובדים הנמצאים בארץ, לא עד סוף מרץ, כמו שנקבע, אולי עד סוף השנה---

נועה שחק: עונה חקלאית.

יעקב כץ: אני מדבר על סוף השנה, ותבדקו, מר אדלשטיין ומר שפיגלר ומר דוכן, לבדוק אם הדבר הזה אפשרי, להאריך הארכה נוספת, כדי שלא ניתקל בבעיה קשה, עכשיו באמצע עונה.

יעקב כץ: אני אל"ף מכבד מאוד את יחידת 'עוז', ואני רוצה לומר שחוק צריך לשמור ולכבד את אלו שמוטלת עליהם המשימה לבצע את מה שמבצעים.

יעקב כץ: מאידך, כולם צריכים להיות רגישים, והוא אמר לך שבגלל הרגישות לעובדי החקלאות הם לא עושים את עבודתם שלמה, ואולי הם פוגעים בחקלאים אחרים שנמצאים במקום וגם זה מובן.

יעקב כץ: אני אומר לכם שבשבוע-שבועיים הקרובים, ידידנו, מר יונה מזור, שעשית עלינו רושם נכבד מאוד, ואני רוצה לומר לך שאני לא אתן לך לסגור ולא אתן לך להישבר, אני אבקש, חיים, שאני אעמוד באופן אישי בעניין שלו.

יעקב כץ: אדם שעובד 40 שנה ומוסר את הנפש, צריך לראות איך פותרים את הבעיה.

יעקב כץ: אנחנו נעבוד ונראה איך נפתור את הבעיות הפרטיות.

יעקב כץ: אני חייב לציין שכל העובדים בתחום הפקידותי עושים מאמצים כבירים, בפגישות אישיות ופרטיות, ואנחנו נעשה מאמצים לפתור גם את הבעיות הפרטיות וגם את הבעיות הכלליות.

יעקב כץ: ואני מבקש לעמוד איתי בקשר.

חיים חבלין: יש הצעה של מר שפיגלר בנושא הנוטשים, שכדאי שהוועדה תעודד, שאחרי חמש שנים הוא מזוכה וזה עובר ל---

יעקב כץ: בסדר, אני אמרתי שאת זה אני---

דוברת: גם החמש שנים, אני מחכה ארבע שנים---

יעקב כץ: הישיבה הסתיימה.