ועדת הכנסת, כנסת 18, פרוטוקול מספר 72, 2010-02-16 13:00

יריב לוין: אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: אתחיל בנושא השני על סדר היום: קביעת ועדה לדיון בהצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (פטור מארנונה לבתי כנסת), התשס"ט-2009, פ/18/662, הצעת חבר הכנסת נסים זאב.

יריב לוין: המלצת הלשכה המשפטית היא להעביר את ההצעה לוועדת הכספים.

יריב לוין: במליאה היו הצעות להעביר לוועדות הפנים והגנת הסביבה, חוקה, חוק ומשפט או ועדת הכספים.

יריב לוין: חבר הכנסת אזולאי, יושב ראש ועדת הפנים, הודיע שהוא מסכים שההצעה תעבור לוועדת הכספים.

יריב לוין: יו"ר ועדת החוקה הודיע שההצעה אינה בסמכותו ויו"ר ועדת הכספים, חבר הכנסת גפני, ביקש להעביר את הדיון אליו.

יריב לוין: בהנחה שמקובל עליך ועדת הכספים, חבר הכנסת זאב, אני מציע שנצביע.

יריב לוין: מי בעד?

יריב לוין: מי נגד?

יריב לוין: הצבעה בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדת הכספים – 3 נגד – אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון בוועדת הכספים נתקבלה.

יריב לוין: שלושה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים, אושר להעביר את הצעת החוק לוועדת הכספים.

יריב לוין: 2.

יריב לוין: ערעורים על החלטת יו"ר הכנסת והסגנים שלא לאשר דחיפות הצעות לסדר-היום

יריב לוין: הנושא השני על סדר-היום הוא ערעורים על החלטת יו"ר הכנסת והסגנים שלא לאשר דחיפות הצעות לסדר-היום.

יריב לוין: נזדקק כאן לחבר הכנסת שאמה, סגן יושב ראש הכנסת ולחבר הכנסת מוזס.

מיכאל בן-ארי: זו הצעה דחופה שלי ושלו, השאלה היא אם אני יכול לטעון בינתיים.

יריב לוין: לך אין ערעור כאן.

יריב לוין: אין לי שום בעיה לשמוע את עמדתך בעניין הזה אבל אנחנו צריכים שבעלי העניין יהיו כאן.

יריב לוין: אני לא רואה טעם לקיים את הדיון בהיעדרם.

יריב לוין: אעשה הפסקה של שתי דקות עד שיגיעו.

יריב לוין: אני מחדש את הישיבה.

יריב לוין: הנושא הוא ערעורים על החלטת יו"ר הכנסת והסגנים שלא לאשר דחיפות הצעות לסדר-היום.

יריב לוין: הוגשו שני ערעורים, ערעור אחד, של חבר הכנסת טיבי, התייתר ונשארנו עם ערעור אחד, של חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס בנושא התפרעויות וידוי אבנים לעבר מתפללים בקבר שמעון הצדיק.

יריב לוין: אאפשר לחבר הכנסת מוזס להתייחס ואחריו לחבר הכנסת בן-ארי, שגם הוא ביקש להתייחס.

יריב לוין: לאחר מכן חבר הכנסת שאמה יביא את עמדת הנשיאות ומי שירצה להתייחס יוכל.

יריב לוין: בבקשה.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב ראש, כאחד שמבקר הרבה בקבר שמעון הצדיק, שהוא במרכז שכונת שמעון הצדיק, שנקראת היום משום מה "שיח' ג'ראח", שנים על גבי שנים המצב היה רגוע.

מנחם אליעזר מוזס: משום מה, באחרונה ממש התסיסו כל מיני חוגים ואנכרוניסטים, שאני לא יודע מאיפה מגיעים בכלל, את האווירה שם כאשר הציבור שלנו לא עשה כהוא זה.

מנחם אליעזר מוזס: כל מי שגר שם גר על פי החוק, זה בית שבנה ויש אפילו טאבו וקושאנים.

מנחם אליעזר מוזס: מה שקרה במוצאי שבת, שתושבת ערבייה יכולה הייתה לגשת לחבר הכנסת בן-ארי ולשפוך עליו מים, עליו ועל ילדיו, באותה מידה יכולה הייתה לשפוך חומצה או חלילה לנעוץ בו סכין.

מנחם אליעזר מוזס: ממש הפקרות מה שקורה שם באחרונה, שלא לדבר על זריקת אבנים ועל גלגול סלעים מלמעלה.

מנחם אליעזר מוזס: הרי מי שמכיר את האזור, מלמעלה אין שום גדר.

מנחם אליעזר מוזס: חיינו טוב כל השנים, לא היו שום בעיות.

מנחם אליעזר מוזס: היום המצב הוא שאין שום גדר, פשוט הם מגלגלים אבנים, לאחרונה זה קרה לי, ביום חמישי בלילה היינו קבוצה של מתפללים ופשוט מגלגלים עלינו אבנים ואין מי שיעמוד ויגן.

מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שהדבר הזה מספיק דחוף וחשוב, שבלב ירושלים - זה הלוא עומד על רחוב שמואל הנביא – לתת כזו הפקרות שם, התפרעויות ויידוי אבנים, אני לא יודע לאן זה יגיע.

מנחם אליעזר מוזס: מתי כן יכירו שזה דבר חשוב על סדר היום, כשיקרה חלילה אסון?

מנחם אליעזר מוזס: כשדם יישפך?

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו צריכים בעוד מועד להביא את זה לדיון בכנסת כהצעה דחופה לסדר-היום.

מנחם אליעזר מוזס: אני מבקש שהערעור יתקבל.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת בן-ארי, בבקשה.

מיכאל בן-ארי: נסעתי לשבת לשם עם המשפחה שלי.

מיכאל בן-ארי: אגב, יידעתי את גורמי הביטחון, את המשטרה, שאני מגיע לשם לשבת.

מיכאל בן-ארי: כשהגעתי לשם בערב שבת קיבלתי איומים מאנשים שהיו שם, הן אנשי שמאל והן ערבים, שיפגעו בי ויפגעו במשפחתי: תהיה לך שבת שחורה – כל מיני מילים וקללות.

מיכאל בן-ארי: דיווחתי למשטרה והם ליוו אותי במשך כל השבת.

מיכאל בן-ארי: ברגע שראו שאני אורז – ברוך השם, שבעה ילדים, להעלות אותם לאוטו ולקשור אותם זה תהליך, ולארוז, כי באנו על כל הציוד ולא נפלנו על הציבור, הבאנו אתנו את כל האוכל לשבת - המשטרה עזבה את המקום והתחדשו ההתפרעויות.

מיכאל בן-ארי: גברת אחת באה תקפה אותי.

מיכאל בן-ארי: אפשר לומר: מים קרים.

מיכאל בן-ארי: ראינו במקומות אחרים ששפיכת כוס תה הביאה למעצר של שלוש שנים.

מיכאל בן-ארי: יש קלות של המערכת ואני חושב שהנושא הזה צריך לעלות על סדר-היום לא בגלל בן-ארי, כי הייתי שם כדי להציף את העניין.

מיכאל בן-ארי: אנשים שם חווים יום-יום, שעה-שעה, התנכלויות לילדים שלהם, למשפחות שלהם.

מיכאל בן-ארי: אתה יכול לתאר לעצמך מצב שמעל ילד קטן מישהו משחק – רק משחק – עם איזה מוט ברזל שמסתובב מעל הראש שלו.

מיכאל בן-ארי: אתה בא לשם ואומרים: הוא לא נגע בו.

מיכאל בן-ארי: אתה לא יכול לעשות כלום.

מיכאל בן-ארי: הצקות יומיומיות לאנשים, ממש התשה.

מיכאל בן-ארי: לכן הנושא צריך לעלות על סדר-היום.

מיכאל בן-ארי: הפגיעה בחבר כנסת, בתעוזה כזאת, בליבה של ירושלים - והיא ידעה בדיוק למי היא פונה – אני חושב שהיא חשובה, גם אם פנו שני חברי כנסת.

מיכאל בן-ארי: אני רואה שיש הצעה אחרת, של שיבושים בשידורי ישראל של חברי הכנסת נחמן שי וחמד עמאר שעולה, אז אני חושב שגם הנושא הזה.

מיכאל בן-ארי: אנחנו מאוד ערים לעניין של היחס לשלטון החוק ולבתי המשפט, שכולנו מסכימים על זה, אבל גם פגיעה בחבר כנסת ראוי לתת לה את המקום, כדי שהטיעון הזה, תשומת הלב והזרקורים יופנו לבעיה המאוד קשה, המאוד ביטחונית, שלשמחתנו כרגע מסתיימת רק בהצקות, אבל היא יכולה להסתיים ביותר מזה אם לא נפנה את הזרקור המתאים.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: אאפשר לחבר הכנסת שאמה להגיב ואז נפתח את הדיון.

יריב לוין: בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

כרמל שאמה-הכהן: מדי שבוע הנשיאות צריכה לבחור את ההצעות הדחופות לסדר-היום.

כרמל שאמה-הכהן: גם ההצעה שהתייחס אליה חבר הכנסת בן-ארי, והשתמע מהדברים שהיה ראוי לאשר את ההצעה שלהם במקומה - - -

מיכאל בן-ארי: לא במקום.

כרמל שאמה-הכהן: זה תמיד במקום, כי אנחנו מוגבלים.

כרמל שאמה-הכהן: היום יש עיצומים בערוץ הראשון, יש תוכניות שלא משודרות וחייבים להתייחס לכך בדחיפות, זה דברים אקוטיים.

כרמל שאמה-הכהן: אמנם זה לא אבנים ואין פה אולי סכנת נפשות, אבל יש פה דבר שנוגע לציבור רחב והוא בוער.

כרמל שאמה-הכהן: הנושא שאתם הצעתם, התפרעויות ויידוי אבנים בקבר שמעון הצדיק, אין ספק שהוא חשוב, השאלה היא מה מידת הדחיפות ומה קורה כרגע שם.

כרמל שאמה-הכהן: לא הוצגו טיעונים מיוחדים לדחיפות.

כרמל שאמה-הכהן: לפעמים בנשיאות אנחנו יכולים לאשר גם משהו אקסטרה או להחליף נושאים, אבל כשאני משווה בין זה לבין הצעה אחרת שאושרה, שזה הירי וההרג בשומרון, הרצח המזעזע – אז תיקח את הפרופורציות, חבר הכנסת בן-ארי.

כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שראוי שהכנסת והחברים יאמרו את דברם בעניין הזה.

כרמל שאמה-הכהן: אני מאמין שיום שני הבא יגיע עלינו לטובה - - -

מיכאל בן-ארי: הייתה תקיפה.

מנחם אליעזר מוזס: של חבר כנסת.

כרמל שאמה-הכהן: את זה לא ידעתי.

כרמל שאמה-הכהן: זה משהו שנגלה לי עכשיו.

יריב לוין: הכנסת דנה באירוע הזה?

מיכאל בן-ארי: לא היה מתי לדון, זה היה במוצאי שבת האחרון.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב ראש, אם זה מאושר פה אז זה מאושר בנוסף או במקום משהו אחר שאושר?

יריב לוין: בנוסף.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא מתנגד.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת זאב, בבקשה.

נסים זאב: במשך שנים רבות אני מתפלל שם מנחה, בבית-ספר שברוך השם זכיתי לבנות בנוות ישראל, זה ממש מעבר לכביש מס' 1.

נסים זאב: אנחנו הולכים ברגל לשמעון הצדיק, יש דווקא תחושה של ביטחון.

נסים זאב: אסור שמה שקורה בבילעין יקרה גם בשמעון הצדיק.

נסים זאב: יש כאן מגמה של אנשי שמאל שמנסים לכרסם ולהרוס את כל נושא הביטחון של אזרחי מדינת ישראל.

נסים זאב: בכל מקום שיש איזה ערבי שזועק, הם זועקים אתו.

נסים זאב: כמו תרנגולים, כשתרנגולת אחת מקרקרת כולם אחריה.

נסים זאב: עושים פה איזה מין - - -

מנחם אליעזר מוזס: כשכלב נובח אז כל הכלבים נובחים.

נסים זאב: לא תמיד.

נסים זאב: דווקא הכלבים מסודרים, הם קודם כול מאזינים לראות על מה הוא נובח ואחר כך הם נובחים.

נסים זאב: התרנגולים זה כולם ביחד, זה להקה .

נסים זאב: אני אומר לך, אדוני היושב ראש, אני רואה את זה כדבר חמור מאוד.

נסים זאב: מעבר לקבר שמעון הצדיק – כי אולי מדברים ברמה מקומית, נקודתית, שזה רק קבר בסך הכול - רוצים לקבור את ירושלים, שיהיה לך ברור.

נסים זאב: רוצים להרוס את המרקם של החיים בעיר הזאת.

נסים זאב: בשיטת הסלאמי, לאט-לאט, מנסים להשתלט על שכונות שבהן חיים יהודים לצד ערבים ואסור, אחרי הפסיקה של הבג"ץ, לתת לגיטימציה להמשך ההתפרעויות האלה כי נמצא את עצמנו בתוך זמן קצר שההפגנות של הערבים באות בתוך שכונות ירושלים ובשכונות בית ישראל.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת מיכאלי, בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, הבוקר חזרנו מסיור בכפר שילוח.

אברהם מיכאלי: לא ידעתי בכלל שההצעה הזאת אושרה, אבל זה ממש מתקשר אחד לשני ובדיוק אלה יצאתי מוועדת הפנים, ששם התקיים הדיון.

אברהם מיכאלי: הצהרה של חברי כנסת מסוימים, שנמצאים בבית הזה ובמפורש אומרים: אין מה לדבר בכלל על שליטה בירושלים, במיוחד במזרח ירושלים, כי היא שלנו.

אברהם מיכאלי: אומרים את זה חברי כנסת מהשמאל, חברי כנסת ערבים.

אברהם מיכאלי: אני חושב שאולי זה משמים העיתוי הזה, שגם תקפו חבר כנסת בתוך המתחם, אולי זה צריך לעורר אותנו לדון בסוגיה הזאת הפעם.

אברהם מיכאלי: בחודש האחרון מתנהלות שם הפגנות, היו הפגנות אלימות ולפעמים גם לא הבנתי על מה היו ההפגנות, כי אחרי פסיקת בית המשפט - פתאום גם לבית המשפט מתנגדים.

אברהם מיכאלי: לכן, אני אומר שחזרנו מבית יונתן היום בתחושה שיש פה הורדת ידיים, ממש הורדת ידיים.

אברהם מיכאלי: איפה שהמשטרה והפרקליטות לא יכולים להיכנס הם לא רוצים להיכנס, אבל איפה שנוח להם להיכנס הם נכנסים.

אברהם מיכאלי: לכן כדאי להעלות את הנושא הזה לסדר-היום, כדי שניתן את הביטוי של השייכות שלנו לירושלים בכל מקום, בוודאי אנחנו לא צריכים להירתע משום אחיזה שלנו, לא במזרח ירושלים ולא במקומות שלא פלשנו לשם ואנחנו נמצאים שם כדת וכדין.

אברהם מיכאלי: הנשיאות כנראה לא ידעה את הנסיבות המיוחדות של ההצעה הזאת היום.

אברהם מיכאלי: אין סיבה שזה לא יעלה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: אני מוכרח לומר שהמצב בקבר שמעון הצדיק הוא בעיניי חמור מאוד.

יריב לוין: ראוי שהנושא זה יטופל על-ידי גורמי אכיפת החוק כפי שצריך להיות מטופל, וזכותם של היהודים שחיים שם ואלה שמגיעים לשם לחיות בשקט ובביטחון ושהשלווה תישמר בצורה קפדנית.

יריב לוין: הגיע הזמן גם לטפל במה שנעשה שם, שהוא מבחינתי, במסווה של הפגנות, דברים אחרים לחלוטין.

יריב לוין: אני חושב שראוי שנגנה בכל לשון של גינוי את הפגיעה בחבר הכנסת בן-ארי, באשר היא פגיעה שמכוונת קודם כול כנגד יהודי באשר הוא, ולא פחות מכך, כנגד חבר כנסת וכנגד סמל שלטון שנמצא בביקור באזור בירושלים.

יריב לוין: על הרקע הזה אני מצטרף לדברים שנאמרו כאן בדבר העובדה שההצעה הזו היא הצעה חשובה ודחופה וראוי שהיא תידון.

יריב לוין: אני מודה ושמח על העמדה של סגן יושב ראש הכנסת, חבר הכנסת כרמל שאמה, שכאשר מלוא יריעת העובדות נפרשה בפניו הביע את הסכמתו לקבל את הבקשה.

יריב לוין: לכן הייתי מציע שהערעור הזה יתקבל והנושא יידון.

יריב לוין: אני גם מקווה שבעקבות הדיון תהיינה תוצאות שתורגשנה בשטח.

יריב לוין: מי בעד?

יריב לוין: מי נגד?

יריב לוין: הצבעה בעד אישור דחיפות ההצעות לסדר-היום – פה אחד נגד – אין נמנעים – אין דחיפות ההצעות לסדר-היום אושרה.

יריב לוין: שלושה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יריב לוין: חבר הכנסת מוזס אינו משתתף בהצבעה.

יריב לוין: לפיכך, הערעור התקבל.

יריב לוין: 3.

יריב לוין: הצעות לתיקון תקנון הכנסת

יריב לוין: נעבור לנושא הבא על סדר-היום: הצעות לתיקון תקנון הכנסת.

יריב לוין: אני מבין שהיום יעל מסיימת את ההתמחות, וזאת הזדמנות להגיד לה תודה רבה על כל העבודה המצוינת, העזרה והסיוע.

יריב לוין: המיקרופון שלך.

יעל סלנט: תודה.

יעל סלנט: הנוסח שעומד בפנינו היום הוא בחלקו חדש ובחלקו דנו בישיבה הקודמת.

יעל סלנט: יש שינויים קלים שהוכנסו בעקבות ההערות של הישיבה הקודמת, שמסומנים בהדגשה.

יעל סלנט: הסעיף הראשון שמונח בפניכם הוא סעיף שעוסק בתיקון שכבר עבר ועניינו התפלגות סיעות.

יעל סלנט: הסעיף עוסק בהתפלגות לפי מפלגות וקובע שחבר כנסת שנכנס אחרי שהמפלגה שלו התפלגה לפי הסכם שסוכם מראש ישתייך למפלגה שהוא היה רשום בה בהסכם, אלא אם סוכם אחרת.

יעל סלנט: הפרק הבא, שגם בו דנו בישיבה הקודמת, עוסק בסדר-היום.

יעל סלנט: הוא נמצא בחלק שעניינו עבודת הכנסת.

יעל סלנט: הסעיף הראשון קובע שיש סדר-יום כללי ויש סדר-יום מפורט.

יעל סלנט: באופן כללי ימים ב' ו-ג' יעסקו בנושאים של חברי הכנסת בימים של הממשלה ויום ד' יוקדש לנושאים של חברי הכנסת.

יעל סלנט: אפשר לדון גם בימים ב' ו-ג' בנושאים של חברי כנסת וביום ד' בנושא של הממשלה, אם נגמר סדר-היום.

יעל סלנט: סעיף קטן (ב), יש בו שינוי קטן.

יעל סלנט: הוא מדבר על שינויים בסדר-היום.

יעל סלנט: הסעיף הקודם קבע שהיו"ר צריך להודיע על שינויים בסדר-היום חצי שעה לפני שהנושא נדון.

יעל סלנט: בעקבות הערות שנשמעו בישיבה אנחנו קובעים שהוא יודיע על כך לחברי הכנסת ובעצם מורידים את פרק הזמן של חצי שעה.

איל ינון: יושב ראש הכנסת ביקש להכניס תיקון בסעיף 1(ה).

איל ינון: כתוב: "יושב ראש הכנסת רשאי לקבוע סדר-יום החורג מהוראות סעיפים קטנים (ג) ו-(ד) במקרים מיוחדים, לרבות - - - " ואז יש מספר דוגמאות למקרים מיוחדים.

איל ינון: הוא מבקש שבמקום שיהיה כתוב "במקרים מיוחדים" הנוסח יהיה יותר מצומצם: "בנסיבות המחייבות זאת" או משהו כזה.

איל ינון: דווקא משהו שמגביל את שיקול הדעת ומצמצם אותו.

איל ינון: המהות זה מה שאמרתי, לגבי הניסוח המדויק - - -

רונית חייקין-יעקובי: עכשיו עלה בדעתי הנושא של 40 חתימות.

רונית חייקין-יעקובי: יום ג' זה יום חברי כנסת, 40 חתימות זאת בכל זאת בקשה של חברי הכנסת.

רונית חייקין-יעקובי: אבל מה שקורה זה שדיון של 40 חתימות תמיד נופל ביום ד', או לפני החקיקה הפרטית או אחרי החקיקה הפרטית ולפני ההצעות לסדר-היום.

רונית חייקין-יעקובי: זה כאילו דיון שלנו, אבל מי שקובע את המועד זה הממשלה, זה נופל ממש על היום של חברי הכנסת.

רונית חייקין-יעקובי: אפשר אולי לעשות משהו בעניין?

רונית חייקין-יעקובי: אני יודעת שיושב ראש הכנסת אמר שלהבא זה יהיה בימי ג', אבל גם הבא הוא ביום רביעי.

איל ינון: קודם כול אענה לך באופן כללי ואחר באופן ספציפי למקרה שעכשיו עומד בפנינו.

איל ינון: באופן כללי, מן הטעם שימי ג' של הכנסת, כידוע, אינם מלאים תוכן ועניין, יושב ראש הכנסת חשב שהיה נכון וטוב להעביר את המוסד של 40 חתימות מימי רביעי לימי שלישי, ואף ניתנה הסכמה על כך ברמת העקרונית על-ידי לשכת ראש הממשלה, כמובן בכפוף ללו"ז ואילוצים.

איל ינון: זה לא קשור לעניין תקנוני, האם יום שלישי הוא יום של הממשלה או יום של חברי הכנסת.

רונית חייקין-יעקובי: זאת בעצם בקשה של חברי הכנסת.

איל ינון: בדיוק.

איל ינון: מבחינה תקנונית זה דווקא בסדר שזה ביום רביעי.

איל ינון: לגבי המקרה הספציפי האחרון - - -

רונית חייקין-יעקובי: אבל ברגע שהממשלה קובעת את המועד, זה הופך להיות ממשלה.

רונית חייקין-יעקובי: אני לא מדברת ספציפית, אני מדברת בכללי.

רונית חייקין-יעקובי: ברגע שהממשלה קובעת את המועד זה כאילו ימי ב' ו-ג'.

איל ינון: זה לא בדיוק הממשלה קובעת את המועד.

איל ינון: יש לוחות זמנים קבועים, שצריך להיכנס לתוכם.

איל ינון: לאחר מכן נעשה איזשהו תיאום בין הממשלה לבין המנגנונים בכנסת.

איל ינון: זה לא מוכתב על-ידי הממשלה בלבד.

רחל אדטו: זה רשום בסעיף 1(ד), וזה עונה על השאלה.

רחל אדטו: "על אף האמור, רשאי יושב ראש הכנסת להעמיד על סדר –יומה של הכנסת דיון בהצעות חברי הכנסת כאמור בימים ב' ו-ג'".

רחל אדטו: כלומר, הצעת חברי הכנסת של 40 חתימות יכולה להיכנס גם ביום ב' ו-ג'.

איל ינון: כן, היא גם תיכנס.

איל ינון: אין בעיה תקנונית להכניס אותה ביום ג', והיא גם תיכנס ביום ג'.

ארבל אסטרחן: היום אם מוסיפים נושאים של חברי כנסת בימים ב' ו-ג' זה צריך לבוא בסוף סדר-היום.

רונית חייקין-יעקובי: אולי שזה לא יהיה ביום ד', שהוא יום חברי הכנסת ממש.

איל ינון: היות ואין לנו יותר מדי סדר-יום ממשלה ביום ג', אלא הממשלה מרכזת את סדר-יומה בכנסת ביום ב', במישור הפרקטי לפחות אין שום בעיה לעשות את זה בימי ג' מצידה של הכנסת, וגם קיבלנו תשובה עקרונית שאין בעיה מצד לשכת ראש הממשלה היות ש-40 חתימות זה לא עניין שקורה כל שבוע אלא אחת לכמה שבועות.

איל ינון: בשבוע הבא זה לא יתאפשר קונקרטית.

איל ינון: סיעת קדימה ביקשה לדחות את זה בשבוע כי יום רביעי לא נוח להם, לכן נעשה את זה ביום רביעי בשבוע שלאחר מכן, כי בשבוע שלאחר מכן זה השבוע של פורים, שבו יום שלישי הופך להיות יום שני ולא רצינו שיהיה יותר מדי עומס – גם אי-אמון וגם 40 חתימות באותו יום.

ארבל אסטרחן: אפשר לחשוב על זה.

יעל סלנט: סעיף 2 הוא סעיף חדש, שלא קיים בתקנון היום.

יעל סלנט: הוא קובע שמזכיר הכנסת או אחד מסגניו ימסרו לכנסת במהלך ישיבתה הודעה בדבר מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת.

יעל סלנט: זה משהו שקיים היום בנוהג ומוצע לעגן אותו בתקנון.

יעל סלנט: הפרק הבא עוסק בסדרי הדיון, גם בזה דנו בישיבה הקודמת.

יעל סלנט: הוא קובע מתי יהיה דיון סיעתי ומתי יהיה דיון אישי.

יעל סלנט: בסעיף שעוסק בדיון סיעתי, סעיף קטן (2) נאמר שמסגרת הזמן לכל נואם לא תפחת משלוש דקות.

יעל סלנט: המשמעות של זה – זו תוספת שהוספה בעקבות הישיבה - שברגע שיש פחות משש דקות לא ניתן לפצל ליותר מנואם אחד.

יעל סלנט: עוד תוספת: מזכיר הכנסת יקבע את סדר הנואמים בין הסיעות לפי גודלן, ואולם חבר כנסת מסיעתו של ראש האופוזיציה ייקרא לנאום ראשון וחבר כנסת מסיעתו של ראש הממשלה ייקרא לנאום אחרון.

יעל סלנט: זה נוהג שקיים היום ורק מוצע לעגן אותו.

יעל סלנט: סעיף 5 עוסק בנוהל בדיון אישי.

יעל סלנט: שוב נקבע שמסגרת הזמן לכל נואם תהיה שלוש דקות.

יעל סלנט: היום, לפי התקנון, היו"ר קובע את מסגרת הזמן.

יעל סלנט: בנוגע לסעיף הבא, שעניינו פתיחת הדיון וסיכומו, מוצע לקבוע באופן מפורש שההוראות האלה יחולו על דיונים שהם לא בהצעות חוק.

יעל סלנט: זו גם הערה שנוספה בעקבות הדיון הקודם.

יעל סלנט: הסעיף שאחריו עוסק בהצעה לסדר, ניהול הישיבה וניהול ההצבעה.

יעל סלנט: זה סעיף שדיברנו עליו כבר.

יעל סלנט: גם בסעיף הבא דנו אבל הוכנסו בו שינויים שמצריכים תשומות לב.

יעל סלנט: מדובר על רשות דיבור של שר או סגן שר.

יעל סלנט: נקבע ששר אחד המדבר בשם הממשלה רשאי בכל שלב משלבי הדיון ובטרם החלה ההצבעה לקבל את רשות הדיבור.

יעל סלנט: אם שר נוסף רוצה לדבר בשם הממשלה, היו"ר יכול להתיר לו אבל מסגרת הזמן לא תעלה על חמש דקות.

יעל סלנט: לעניין הצעות חוק פרטיות, רשות הדיבור יכולה להינתן לשר רק אם המציע הסכים, ובכל מקרה מסגרת הזמן לא תעלה על חמש דקות.

יעל סלנט: הסעיף הבא עוסק בהודעות הממשלה.

יעל סלנט: גם הנוסח שלו נידון בישיבה הקודמת.

יעל סלנט: הבא אחריו עוסק בהודעות סיעה בנושאים שאינם הצעות חוק.

יעל סלנט: גם בזה דנו.

אברהם מיכאלי: דיברנו גם על השר המשיב, כמה זמן יש לו?

יריב לוין: כן, חמש דקות.

אברהם מיכאלי: נתנו לו יותר בשבוע שעבר.

אברהם מיכאלי: שר מטעם הממשלה - - -

יריב לוין: המשיב לא מוגבל.

ארבל אסטרחן: בסעיף 8 אמרנו שדברי פתיחה יהיו עשר דקות ודברי סיכום חמש דקות.

יריב לוין: אני דיברתי על 8(א), לא על 6.

יריב לוין: שם הוא לא מוגבל.

יעל סלנט: רק אם מתירים לשר נוסף, הוא מוגבל בחמש דקות.

אברהם מיכאלי: ושר שרוצה להתערב, איפה הגדרנו את זה?

יריב לוין: פה, סעיף 8(א) סיפא.

יעל סלנט: הוא רשאי להתערב בכל שלב משלבי הדיון ובטרם החלה ההצבעה.

יעל סלנט: סעיף 11 עוסק בהודעה אישית.

יעל סלנט: בעקבות הישיבה הקודמת הוספנו הוראה בסיפא של סעיף קטן (א) בנוגע להאשמה שנשמעת כלפי סיעה.

יעל סלנט: קבענו שבמקרה כזה רשאי אחד מחברי הסיעה למסור הודעה.

יעל סלנט: בסעיף קטן (ב) אמרנו שחבר הכנסת יעביר רק את התמצית של ההודעה שלו ליו"ר הכנסת ולא את כל ההודעה.

אברהם מיכאלי: זה יכול להיות בכותרת.

אברהם מיכאלי: אני מבין שעד עכשיו הנוהל היה לפרט את זה ממש.

יריב לוין: בתמצית, זה הנוהל.

יריב לוין: זה לא מילה במילה מה שהוא אומר אלא רק עיקרי הדברים.

יעל סלנט: כעת מוצע "תמצית".

אברהם מיכאלי: ארבל, מה קורה כשעולים להשיב?

אברהם מיכאלי: תארי לך שאחד הח"כים משיב ואז אחר רוצה לעלות שוב.

אברהם מיכאלי: הוא אומר: עכשיו אתה מאשים אותי.

איל ינון: זה קורה.

ארבל אסטרחן: יש שיקול דעת ליו"ר.

אברהם מיכאלי: מיקי היה באיזו ישיבה ואמר שאין היגיון בתקנה הזאת.

אברהם מיכאלי: כל אחד יחליט עכשיו שפוגעים בו, ונעשה פינג-פונג במשך שעות?

ארבל אסטרחן: לא השארנו שיקול דעת.

ארבל אסטרחן: כתבנו: חבר הכנסת רשאי למסור הודעה.

יריב לוין: הוא רשאי במובן זה שליו"ר שיקול דעת להחליט שלא הייתה הערה שבגינה יש - - -

אברהם מיכאלי: אני שואל על ההמשכיות.

אברהם מיכאלי: אם אותו חבר כנסת שהחזרתי לו תשובה אומר: עכשיו אתה פגעת בי, אני רוצה לדבר.

אברהם מיכאלי: צריך להיות איזה היגיון, להפסיק את זה לפחות באותו יום.

איל ינון: אולי כדאי להבהיר בניסוח שיושב ראש הכנסת רשאי להתיר לחבר הכנסת, לא שחבר הכנסת רשאי.

אברהם מיכאלי: למשיב הראשון או השני?

איל ינון: אני מדבר עוד מההתחלה, למשיב הראשון.

איל ינון: יכול מי שיבין שזה שיקול דעתו של חבר הכנסת להחליט אם הוא עולה להשיב או לא.

איל ינון: לכן כדאי להשאיר את זה ליושב ראש.

יריב לוין: הייתי עושה משהו שהוא באמצע.

יריב לוין: הייתי כותב שיושב ראש הכנסת יתיר לחבר כנסת, שנאמרה לגביו האשמה כך וכך.

יריב לוין: כלומר, הוא קובע אם היסוד העובדתי הזה התקיים, אבל במקום שבו הוא התקיים יש לו את ה- - -

ארבל אסטרחן: יתיר לחבר כנסת שביקש למסור הודעה בשל כך שחלה אי-הבנה.

אברהם מיכאלי: מהראשון אני לא מוטרד, אני חושש יותר מההמשכיות, שלא יהיה פינג-פונג.

יריב לוין: זה יסגור כי היושב ראש יגיד שזה כבר לא האשמות.

יעל סלנט: הסעיף הבא - הסיבה שאנחנו דנים בו עכשיו היא בגלל שאנחנו מבטלים את סעיפים 33 ו-52.

יעל סלנט: נעביר את ההוראות הרלוונטיות שלהם, שעוסקות בהצעות לסדר, לסעיף המתאים שנדון בו בהמשך.

יעל סלנט: מה שקבוע כאן זה שאם חלפו שלושה חודשים מיום שהכנסת החליטה לכלול בסדר-היום נושא מסוים הנושא יוסר אוטומטית, אלא אם כן חבר הכנסת ביקש אחרת.

יריב לוין: אני מציע שקודם כול נקיים הצבעה על כל המרכיבים האלה.

יריב לוין: יש לי שאלת הבהרה אחת: כאשר אנחנו מדברים על סעיפים שמחליפים סעיפים כך וכך, 57 וכך הלאה הולך עד הסוף, כולל פרק רביעי?

יריב לוין: אתם תטפלו בצד הטכני.

ארבל אסטרחן: כן, אני בודקת עם יש הפניות וסעיפים.

יריב לוין: מי בעד אישור הסעיפים שמונחים בפנינו בעמודים 1 עד 7, כולל 7?

יריב לוין: הצבעה בעד סעיפים 7-1 – 3 נגד – אין נמנעים אין סעיפים 7-1 אושרו.

יריב לוין: שלושה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יריב לוין: הסעיפים אושרו.

יריב לוין: אנחנו עוברים לעמוד 8, הפרק הרביעי, שעניינו הצבעות במליאה.

יריב לוין: בבקשה.

יעל סלנט: הפרק שעוסק היום בהצבעות במליאה בתקנון הוא פרק מיושן, שבכלל לא מכיר את הכלי של ההצבעות האלקטרוניות.

יעל סלנט: לכן מוצע להכניס את זה לתקנון, ויש עוד כל מיני שינויים שנדבר עליהם.

יעל סלנט: בסעיף 12(א) מוצע לקבוע שיושב ראש הישיבה יקבע את סדר ההצבעה.

יעל סלנט: היום בסעיף 60(א) כתוב שהרשות בידו להחליט ששאלה עקרונית תוצבע תחילה, ופה מוצע למחוק את הסיפא הזאת.

יעל סלנט: סעיף 60(ב) של התקנון היום קובע שהממשלה זכאית שהצעה שהגישה תוצבע תחילה.

יעל סלנט: מוצע למחוק גם את זה.

יעל סלנט: זה לא משהו שמתקיים.

יריב לוין: למעשה, להשאיר ליושב ראש הישיבה את הסמכויות.

יעל סלנט: כן.

יעל סלנט: סעיף קטן (ג) קובע שיושב ראש הישיבה רשאי להפסיק את הישיבה לפני ההצבעה או לדחות את קיום ההצבעה.

יעל סלנט: זו החלטה שקבועה היום בכוכבית.

יעל סלנט: זו החלטה של ועדת הכנסת משנת 60'.

יעל סלנט: היום המצב הוא שהפסקה או דחייה כזאת מוסכמת מראש, והשאלה היא אם רוצים להשאיר.

יריב לוין: זה עניין חשוב מבחינת האופוזיציה.

סהר פינטו: זה עניין מאוד חשוב.

סהר פינטו: הייתה תחושה, לפחות בתחילת הכנסת, שנעשה בזה שימוש בלי פרופורציה.

סהר פינטו: מצאנו את עצמנו – האופוזיציה – דנים עם עצמנו.

סהר פינטו: בכל פעם שהיה נושא עקרוני הפרידו את הדיון מההצבעה, ואז חברי הכנסת מטעם הקואליציה והממשלה לא טרחו להגיע.

סהר פינטו: ישבה האופוזיציה, דיברה עם עצמה, בידיעה שההצבעה תהיה בזמן אחר.

רונית חייקין-יעקובי: זה היה אתמול.

סהר פינטו: זה היה גם אתמול.

סהר פינטו: אני זוכר את הכנס הקודם, שזה קרה שוב ושוב.

איל ינון: זה קרה גם בכנסת הקודמת גם בכנסת הזאת, זה בהתאם לשיקולים שאנחנו מכירים.

איל ינון: אין הבדל בין הכנסת הקודמת לכנסת הזאת.

רחל אדטו: מדברים אל עצמכם, טוחנים מים.

איל ינון: הדבר נובע מכך שהסגנים וסגני השרים לא נמצאים פה בימי שלישי מצד אחד, ומצד שני את יום שלישי צריך למלא בתוכן - דיונים של נושאים שנכללו בסדר-היום או דיון כמו של אתמול, שהוא דיון בעקבות מסקנות של ועדה, שלא מתקיים הרבה בכנסת.

איל ינון: לפעמים זה גם משרת את צורכי האופוזיציה, כי גם חברי כנסת מהאופוזיציה לא תמיד נמצאים פה בימי שלישי.

איל ינון: ימי שלישי הפכו להיות ימים מאוד בעייתיים ומזה נובע העניין הזה.

רחל אדטו: אל תיתן לזה לגיטימציה.

רחל אדטו: ההיפך, אתה מגביר את זה, עד כדי כך, שהייתה ההודעה של היושב ראש על ביטול יום שלישי, הטיזר הזה.

רחל אדטו: מה שאתה עושה זה שאתה אומר:

רחל אדטו: אני משלים עם המצב הקיים, ולא די שאני משלים עם המצב הקיים, אני עוד מחזק אותו.

איל ינון: להיפך, לכן כתוב פה "הערה לדיון".

איל ינון: בדרך כלל דחייה כזאת מוסכמת מראש.

איל ינון: היום התקנון נותן זכות ליושב ראש לעשות את זה על דעת עצמו.

איל ינון: בפועל, לפחות בשלוש השנים שאני נמצא פה, זה לא מתקיים.

איל ינון: אם יש דחייה של הצבעה, הדברים האלה הם דברים שמראש יודעים עליהם, הם מסוכמים מראש, ברוב הפעמים זה על דעת הצדדים שדוחים את ההצבעה למועד אחר, הרבה פעמים זה בסיכום בין הממשלה למציע, כשמדובר בהצעת חוק פרטית.

איל ינון: לכן אתם צריכים לדון אם אתם רוצים להשאיר את הסעיף הזה או להוריד אותו.

סהר פינטו: אני חושב שצריך לחשוב על משהו מרוסן.

יריב לוין: נאזם, אני רוצה להתייחס למכתב שהעברת אליי ב-10 בפברואר 2010 בנושא של תיקון סעיף 19(ב).

יריב לוין: לפי מה שאני מבין מארבל, הדבר הזה לא אפשרי משום שזו הוראה שקבועה בחוק.

יריב לוין: לכן ההסמכה לתת סמכות ליושב ראש הכנסת לקיים את הישיבה בתקופת הפגרה איננה בתוך מסגרת הסמכויות שמוקנות לו.

יריב לוין: יכול להיות שצריך לתקן את החוק, ואני מוכן להרים את הכפפה ולנסות להוביל את זה.

יריב לוין: זה נראה לי תיקון שהוא בסך הכול נכון, אבל כרגע הוא בלתי ניתן לביצוע בנסיבות הקיימות.

נאזם בדר: אני חושב שבפועל זה נדרש.

קריאות: על מה אתם מדברים?

ארבל אסטרחן: על כך שיו"ר הכנסת יוכל לכנס את הכנסת בפגרה.

ארבל אסטרחן: היום החוק אומר שזה יכול להיות בעקבות בקשה של הממשלה או 25 חברי כנסת.

ארבל אסטרחן: נאזם מציע שגם היו"ר יוכל.

רונית חייקין-יעקובי: אגיד לכם מה היה קורה: יו"ר הכנסת היה פונה לאופוזיציה ולקואליציה.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: אני חושב שצודק נאזם, שנכון להסדיר את זה, אבל זה צריך להיות במסגרת - - -

איל ינון: בחוק.

נאזם בדר: לעניין של ההצבעות, זה מנוסח באופן כללי וצריך להחריג שני מקרים.

נאזם בדר: מקרה אחד שאיל הזכיר כרגע הוא תנאי 37(א) לתקנון, כאשר מדברים בהצבעות על הצעות חוק בקריאה טרומית ודחיית הצבעה.

נאזם בדר: הדבר השני הוא סעיף 93 - באותה מתכונת כאשר מדובר בהצעות לסדר-היום, בדרך כלל אנחנו לא מתעניינים בו.

נאזם בדר: דחיית ההצבעה היא בסמכות המליאה אם יש ערעור, לכן להגיד שהיושב ראש יכול בכללי לדחות הצבעה, זה לא מתיישב.

נאזם בדר: צריך להחריג בצורה זו או אחרת.

רונית חייקין-יעקובי: אם מלכתחילה כתוב בסדר-היום שההצבעה היא במועד מאוחר יותר - - -

נאזם בדר: אני קורא מה שכתוב בסעיף הזה, שהיושב ראש ידחה את קיום ההצבעה.

איל ינון: הנוסח הקיים היום מעניק ליושב ראש סמכויות שבפועל הוא לא עושה בהן שימוש, אבל הן קיימות והן גם סותרות את הסעיפים שנאזם מדבר עליהם, שיש בהם הסדרים ספציפיים לגבי דחיית הצבעות.

ארבל אסטרחן: צריך לזכור שהיום זה כוכבית.

ארבל אסטרחן: הדחייה הזאת לא כל כך פשוטה.

ארבל אסטרחן: למעט שני הסעיפים שנאזם הזכיר, שאז יש הוראה מפורשת שעל דחייה צריך החלטה של המליאה, רק לפי בקשה וכו'.

ארבל אסטרחן: אי-אפשר סתם לדחות הצבעה, בדרך כלל מתרצים את זה ואומרים: מי שמשיב צריך ללמוד את הנושא, אז תשובה והצבעה במועד אחר.

אברהם מיכאלי: אתמול השר כמעט השיב טעות.

אברהם מיכאלי: עלה להשיב, ואז לחשו לו באוזן שלא כדאי לו להשיב כי אז נצטרך לקיים הצבעה מיידית.

ארבל אסטרחן: נכון.

ארבל אסטרחן: השר אומר: אני צריך ללמוד את הדיון שהיה פה, תשובה והצבעה במועד אחר.

ארבל אסטרחן: רק לדחות הצבעה - זה מאוד בעייתי.

יריב לוין: טוב.

יריב לוין: מה העמדה שלכם?

סהר פינטו: אני חושב שחייב להיות משהו יותר מרוסן.

סהר פינטו: אם מדברים על כבוד הכנסת ואיך הכנסת נראית, זה סעיף שטומן בחובו את רוב המקרים שדווקא בנושא מהותי הכנסת היא: א.

סהר פינטו: ריקה; ב.

סהר פינטו: אין דיון אמיתי והצבעה אמיתית, כי בסוף קובעים שעה מסוימת, כולם מתייצבים לשעה המסוימת.

סהר פינטו: אומרים לאופוזיציה: תדברו כמה שאתם רוצים עם עצמכם.

סהר פינטו: ניתן לכם יום-יומיים, שלושה ימים, שבוע, תדברו, תעשו - - -

אברהם מיכאלי: אתה מציע שיהיה הקשב, שכולם יהיו בהמתנה ולא יסתובבו.

אברהם מיכאלי: יש בזה היגיון.

אברהם מיכאלי: מצד שני, חברי כנסת רוצים ודאות, לא רוצים הפתעות.

סהר פינטו: אז אני אומר שצריך למצוא נוסח שהיה הגיוני, אבל לתת כלי כזה בתקנון - - - הסעיף הקטן הזה הופך את הכנסת לחותמת גומי בצורה הכי ברורה, כי זה לא משנה מה הרוב שמתקיים באותו רגע בכנסת או מי חברי הכנסת שטרחו והגיעו לדיון והשתתפו בדיון.

סהר פינטו: פשוט מתאמים את מועד ההצבעה עם המועד שנוח לממשלה.

איל ינון: רק למען הסר ספק, זו כוכבית שקיימת היום.

איל ינון: זו לא הצעה להוסיף משהו.

יריב לוין: ההיגיון הוא ברור.

סהר פינטו: גם הכוכבית – החלטה מ-1960.

סהר פינטו: זה בא על רקע התחושה שנעשה שימוש רחב בסעיף הזה.

יריב לוין: אתם הייתם מתחמים את זה לפי שעות?

סהר פינטו: מה זאת אומרת?

יריב לוין: איפה זה מאוד נחוץ?

יריב לוין: זה מאוד נחוץ כאשר יש ישיבות שמתמשכות לתוך הלילה ועד הבוקר ולא יודעים מתי זה יסתיים.

יריב לוין: אז היושב ראש אומר שמסכמים שההצבעה תהיה בשעה 10:00 בבוקר.

ארבל אסטרחן: הבעיה היא כשהוא אומר: היום רק דיון וההצבעה בשבוע הבא.

רונית חייקין-יעקובי: תקציב זה ועדת הסכמות.

לימור ברמן: עבודת המליאה, אני מסתכלת על זה וחושבת על מה שהיה אתמול, למשל.

לימור ברמן: היה דיון מאוד חשוב, ועל זה דיברו גם מנהלות הסיעה האחרות, בסופו - בגלל שאין הצבעה על הודעת סיכום - כולם קמים והולכים.

לימור ברמן: יום שלישי נחשב ליום עבודה לכל חברי הכנסת, גם אם הם בממשלה וגם אם לא.

לימור ברמן: או שתעשו את הדיון הזה ביום שני או שתעשו את הדיון הזה ביום רביעי.

לימור ברמן: שיניתם את התקנון ברמה כזאת שעכשיו ידונו בכל ההצעות לסדר שעברו למליאה.

לימור ברמן: אז מה יהיה?

לימור ברמן: תקבעו חמישה דיונים באותו ערב, ולא יישארו בכלל ח"כים לדיונים האלה כי אין הצבעות על הודעות סיכום.

לימור ברמן: זה לא נותן כלום, ועל זה אני מסתכלת בסעיף הזה.

לימור ברמן: לגבי העניין של תקציב יש ועדת הסכמות ולגבי הצבעות אחרות - שיש עליהן מחלוקת, שהגישו הרבה מאוד הסתייגויות – אני חושבת שכולם צריכים להישאר פה.

לימור ברמן: הרי בסופו של דבר גם בזה מגיעים להסכמות של 45 שעות או 36 שעות ואז פחות או יותר כולם יודעים מתי יש הצבעות.

לימור ברמן: אבל, עם כל הכבוד, לא אמורים לתחום את זה בשעה.

לימור ברמן: אם סיימנו לדבר שעתיים קודם – הממשלה צריכה להיות פה וגם שאר חברי הכנסת, כי אנחנו עושים את הדיון הזה כחלק מהעבודה שלנו.

יריב לוין: הדיון – בסדר, השאלה היא אם הנוכחות של כולם ישנים פה בחדרים, הפארסה הזאת, היא דבר שיש לו משמעות.

רחל אדטו: אני חושבת שזה נכון לגמרי.

רחל אדטו: כל הזמן מדברים על איכות הדיונים, כמות המשתתפים בדיונים, איך אנחנו נראים בעיני הצופים בערוץ 99 כשהמליאה ריקה.

רחל אדטו: אני חושבת שכל לגיטימציה שניתנת על-ידי התקנות להגביר את עניין חוסר הנוכחות ולתת קלות לחוסר נוכחות היא בסופו של יום נגדנו, כחברי כנסת.

רחל אדטו: אין ברירה, צריכים ללכת בכיוון הזה של הגברת הנוכחות וההשתתפות, לא להקל בדברים האלה.

יריב לוין: את זה אני מקבל.

יריב לוין: ההסתייגות שלי נובעת מדיוני הלילה, שהרי אף אחד לא יישב במליאה בדיון הלילה, אז יישנו בחדר ויחכו שיקראו להם.

יריב לוין: אני חושב שזה פארסה, זה לא רציני.

איל ינון: לגבי הסעיף הזה, רצוי מאוד שתהיה פה נוכחות של יושב ראש הקואליציה.

איל ינון: להזכיר לסהר, נדמה לי שבכנסת הקודמת הוא היה יועצו של יושב ראש הקואליציה, לפחות לקראת סיומה של הקדנציה.

איל ינון: האינטרסים משתנים, ולכן אני אומר שאם רוצים לשלול את האפשרות של דחייה של הצבעה למועד אחר, כדאי לעשות את זה בפורום - - -

סהר פינטו: לא אמרתי שצריך לשלול את זה.

סהר פינטו: אמרתי שצריך למצוא נוסח.

סהר פינטו: בואו נחשוב מה הבסיס ומה המטרה של הסעיף הזה, כי אנחנו לא רוצים את הפארסה שיריב הציג ואנחנו גם לא רוצים את מה שקיים היום.

סהר פינטו: צריך למצוא את הנוסח שמאזן בין הדברים כי בסופו של דבר אנחנו רוצים שתהיה סמכות כזאת.

סהר פינטו: דיברנו על זה בהקשר אחר; למשל מציע בהצעה טרומית, תוך כדי הדיון, מגיע עם השר להבנות ומעוניינים לדחות את ההצבעה כי יכול להיות שעמדת הממשלה תשתנה – רוצים שיהיה את הכלי הזה.

סהר פינטו: זה כלי שיכול לשרת גם את המציע, אפילו מטעם האופוזיציה.

איל ינון: אבל מחר אתה מרכז את הקואליציה ומבין כנתון, כאילוץ של החיים, שחלק גדול מהקואליציה שלך, שהם שרים וסגני שרים, לא נמצאים פה ביום מסוים בשבוע, ואז אתה זה שמבקש לדחות את ההצבעות ולקיים הפרדה, כי אתה מבין שאי-אפשר לסגור את הכנסת ביום שלישי מצד אחד, ומצד שני אתה לא רוצה ליפול בהצבעה בנושאים מאוד חשובים.

איל ינון: אז בנושאים שהם לא קונטרוברסליים אנחנו כמובן מקיימים את ההצבעה.

איל ינון: זה משותף, כי במקרה אנחנו יודעים שבכנסת הקודמת הייתה ממשלה אחרת.

איל ינון: הגלגל מתהפך אבל לכולם יש את אותן בקשות.

רחל אדטו: תפריד את הדיון בין קואליציה ואופוזיציה כרגע כי היום זה כך ומחר זה אחרת.

איל ינון: זה קריטי כי סהר אומר, בצדק רב, שבהצעות חוק פרטיות הוא כן מוצא עניין לסידור הזה של דחיית ההצבעה למועד אחר כי לפעמים הממשלה רוצה לשקול עוד פעם, חבר הכנסת רוצה לשקול עוד פעם.

איל ינון: זה גם מסתדר היטב עם האינטרס כרגע של חברי האופוזיציה.

איל ינון: לעומת זה, ברור לי לחלוטין שכרגע לא מסתדר הנושא של דחיית ההצבעות על ההצעות לסדר-היום ועל הצעות סיכום מימי שלישי, כי ברור שלאופוזיציה יש עניין להביך את הממשלה.

איל ינון: אבל הדברים האלה משתנים פה כל הזמן ולכן אני אומר שאתם צריכים להיות מאוד זהירים בדברים האלה כי זה עלול להתהפך.

סהר פינטו: אין ספק, צריך לנסח משהו לטווח ארוך.

סהר פינטו: לכן צריך לחשוב, אולי שניתן יהיה לדחות את זה למסגרת זמן תחומה – שעה קדימה, משהו שייתן התראה מספיקה.

סהר פינטו: אנחנו גם לא שולטים בסדר-היום, אנחנו לא שמים את זה ביום שלישי.

איל ינון: אנחנו מתמודדים עם הבעיה: או שנסגור את הכנסת בימי שלישי או שנכניס בה תכנים.

סהר פינטו: זה בדיוק מה שמרוקן את הכנסת, כי אם אתה יודע שיש דיון על הנושא הכי חשוב בעולם אבל אין הצבעה, אתה רואה בדיוק מי נמצא.

רחל אדטו: זה הופך להיות דיון תיאורטי.

סהר פינטו: וההצבעה היא הצבעה טכנית, אף אחד לא יודע על מה הוא מצביע כי הדיון כבר היה.

רחל אדטו: אני מדברת כרגע מפאת כבודה של הכנסת.

איל ינון: אבל כשתהיי שרת הבריאות, ואני מאחל לך, תראי שיהיה לך קשה לבוא לפה גם בשני, גם בשלישי וגם ברביעי.

איל ינון: את תהיי מאוד מוטרדת מהעניין הזה ותבקשי ממני, כמזכיר הכנסת, שאת ההצעה לסדר-היום בנושא מערכת הבריאות להעביר ליום רביעי כי את בסיורים בבתי-החולים ברחבי הארץ בימי שלישי.

סהר פינטו: אז בוא נקיים את הדיון ביום רביעי.

רונית חייקין-יעקובי: או שהתיאום עם שרת הבריאות יהיה ליום שלישי אחר.

רחל אדטו: בדיוק.

רחל אדטו: אתה יודע שיש דברים שקשורים לשר מסוים שלא יכול להגיע ביום הזה, אבל לא בגלל אותו אחד אתה מבטל לכולם.

סהר פינטו: השר גם בא ומשיב לדיון שהוא לא שמע אותו, לא היה נוכח בו.

סהר פינטו: זה נראה לא טוב.

איל ינון: יש עם זה בעיה.

איל ינון: אנחנו, כמנגנון, ודאי עדיף לנו שהכול יתנהל לפי הספר, אבל המציאות היא הרבה יותר מסובכת ומורכבת.

איל ינון: זו גם בעיה לרתק את כל השרים לכנסת שלושה ימים בשבוע.

איל ינון: צריך להתחשב בשיטה.

סהר פינטו: אני לא רואה את הדיון ככן או לא – מה שיש כאן או שום דבר.

סהר פינטו: צריך למצוא את הנוסח המתאים שאם יש הסכמה בין המציע לממשלה בהצבעה טרומית, אם יש דברים שהם בהסכמה מראש בנשיאות הכנסת או בהסכמה אחרת - להפריד, זה אפשרי.

סהר פינטו: אני מוטרד מהדברים שהצגנו בהתחלה, צריך לתחום את זה.

סהר פינטו: אם אתה לא רוצה להחזיק את כולם כל הלילה והדיון מסתיים מוקדם יותר, אז יהיה טווח זמן של שעה, נוכל לדחות את זה בשעה.

לימור ברמן: זה היום קורה בוועדת ההסכמות.

יריב לוין: אני חושב שאפשר להתכנס למתווה כזה: הכלל הוא שההצבעה מתקיימת מיד.

יריב לוין: הדבר השני הוא, שבוודאי שבכל מקום שיש הסכמה בין המציע – ואם זה בהצעה שיש לה כמה מציעים בין כל המציעים - לבין הממשלה, אז בוודאי שאפשר לסטות מן הכלל הזה.

יריב לוין: דבר שלישי הוא שצריך לתת ליושב ראש הכנסת שיקול דעת בנסיבות מיוחדות, כמו שהגדרנו את זה במקרים הקודמים, לסטות מהעניין.

יריב לוין: השאלה הרביעית, שנותרה פתוחה, היא סוגיית הדיונים הליליים.

יריב לוין: אני בעד - אם החליטו לשים את הנושא על סדר-היום, והממשלה יודעת שהוא יהיה על סדר-היום ביום שלישי, וזה יום שלה וזה בהסכמתה, אז יבוא השר הרלוונטי ותהיה הצבעה.

יריב לוין: אני מאוד בעד זה.

יריב לוין: השאלה היא מה אנחנו עושים עם הדיונים שנמשכים לתוך הלילה ובעיניי, שם נכון לאפשר לאופוזיציה לדבר אבל לא נכון לקשור את כולם פה עם שקי שינה וכל הדבר המגוחך הזה.

איל ינון: דווקא שם לרוב אנחנו מגיעים להסכמות.

איל ינון: הבעיה היא בשוטף.

רחל אדטו: הדיונים לתוך הלילה הם פחות בעייתיים.

רחל אדטו: בעניין הזה אני מציע, היות שיושב ראש הקואליציה במקרה לא נמצא פה השבוע וגם לא יושב ראש הכנסת, זה יכול להיות בסוף counterproductive במובן הזה שבסוף זה עוד יותר ירוקן את הכנסת בימי שלישי, כי ברירת המחדל תהיה לא לקיים את ההצבעה אלא לא לקיים בכלל את הדיון ואז עוד יותר נתקשה למלא תוכן בסדר-היום של יום שלישי.

רחל אדטו: לכן הדברים האלה צריכים להישקל בכובד ראש, כי אם נקבע כלל מאוד חזק, שלא מפרידים בין דיון להצבעה, סיכוי רב שסדר-היום הדליל ממילא.

רחל אדטו: יש יותר סיכוי שזה יקרה מאשר שתתקיימנה הצבעות.

רחל אדטו: זאת הערכתי, כי אני לא בטוח שסעיף בתקנון הכנסת יגרום לכך שרים וסגני שרים יתייצבו פה בימי שלישי וישבו פה כל אחר הצהריים.

רחל אדטו: אני לא בטוח שזו דינמיקה אפשרית בשיטה הנוכחית.

סהר פינטו: צריך לבחון את זה.

סהר פינטו: יכול להיות שיהיה מקום להבחין בין הצעות לסדר-היום וחקיקה.

סהר פינטו: זה בשלב הבא, אולי כדאי באמת לשמוע את עמדת - - -

איל ינון: צריך לשמוע את עמדת היושב ראש ויושב ראש הקואליציה.

רחל אדטו: מה שאמרת לגבי הלילות, אני חושבת שהבעיה של הלילות קטנה הרבה יותר.

סהר פינטו: קובעים סדרי דיון מיוחדים, באים אליך לוועדת הכנסת.

יריב לוין: הרי תמיד אפשר ללכת לקביעת סדרי דיון מיוחדים.

סהר פינטו: זה ממילא מה שקורה בדיונים הליליים.

יריב לוין: נכון, אבל אני חושב שדרך המלך הפכה להיות קביעת סדרי דיון מיוחדים.

יריב לוין: אם אתם שואלים אותי – זה לא נכון.

יריב לוין: צריכה להיות הגדרה ברורה של מה כן ומה לא.

יריב לוין: לצורך העניין, לומר לאופוזיציה שעד שעה X – שאני לא אומר כרגע מה היא – אתם יכולים לרתק לכאן את כולם ובכל רגע נתון למשוך את כל ההסתייגויות ולכפות את ההצבעה.

יריב לוין: מצד שני, מרגע מסוים והלאה אתם יכולים לנאום, אבל העסק לא נמשך ללא - - -

סהר פינטו: אז תיתן התראה, שהוא יכול לדחות בשעה או שעתיים.

לימור ברמן: בפעם האחרונה שנשארנו פה לילה ההתראה הייתה של שעתיים.

תמי כנפו: אם יודעים מראש שלא תהיה הצבעה, אז ממש להודיע מראש ולא רק כשממש מתחיל דיון יודעים שאין הצבעה.

תמי כנפו: להודיע לחברי הכנסת, שיהיו מודעים שלא תהיה הצבעה, לפחות במצב שיודעים שלא תהיה הצבעה.

יריב לוין: אני חושב ששעה זה לא מספר קדוש כי לא יקרה שום דבר אם אנשים יוכלו להתארגן ויבואו אחרי שעתיים.

יריב לוין: יצא להיות בדיון לילי לאחד, הייתי פה ודווקא הייתי לא מעט במליאה והקשבתי.

יריב לוין: זה היה בדיחה: דיברנו על כדורגל, אנשים דיברו על כל מיני דברים.

יריב לוין: זה היה כל כך לא מכובד, כל כך לא רציני.

רחל אדטו: זה חריג.

רחל אדטו: תספור, כמה היו לך בשנה?

רחל אדטו: שלושה לילות כאלה?

יריב לוין: לכן אני אומר שאני לא בעד לחסום את האופציה לקיים דיון כזה, אבל אני חושב שצריך להפוך את התמריץ לקיים את הדיון לאיזושהי אמירה של האופוזיציה שאומרת: יש לי מה להגיד ולכן כל הלילה אקיים את הדיון הזה, ולא לגרום לזה שאנשים ישנו בבית מלון עם האוזן על הטלפון ותוך שעה יצטרכו להתארגן ולרוץ לפה.

רחל אדטו: אני חוזרת ואומרת: אין קשר בין מה שאתה מדבר עליו, הפיליבסטר, לבין מה שאנחנו מדברים כרגע, על הנוכחות בימי שלישי.

יריב לוין: אין קשר, אני רק אומר שצרך להסדיר את זה במסגרת אותו סעיף.

יריב לוין: אלה שני נושאים שונים, אבל צריך להסדיר את זה.

רחל אדטו: אתה לא יכול לתת תוכן של מה אומרים בפיליבסטר.

יריב לוין: אני לא נכנס למה אומרים, אני נכנס רק לצד הטכני, של האם אנחנו חותכים ואומרים שעד שעה מסוימת האופוזיציה יכולה לרתק את כולם הנה ומעבר לשעה כזאת ההצבעה תידחה לשעה X מסוימת.

יריב לוין: בעיניי זה יותר נכון, לא כקואליציה מול אופוזיציה אלא כמישהו שהרגיש די אידיוט לשבת פה סתם, ולמחרת כולם עייפים ולא מרוכזים בדיונים שהם באמת דיונים חשובים ומהותיים.

יריב לוין: בעיניי זה לא נכון, אבל אני מציע שתבואו עם עמדה מגובשת בעניין מבחינתכם.

יריב לוין: אבקש מחבר הכנסת אלקין את עמדתי ואני מניח שאיל יבקש מהיושב ראש.

אברהם מיכאלי: צריך איזון כי בזמנו היה המקרה המפורסם של מיקי איתן, עם הפיליבסטר הארוך.

אברהם מיכאלי: זה היה בגלל שאז לא היו הוראות ברורות כאלה.

נאזם בדר: הסתייגות הייתה חמש דקות, והיו לו מספיק הסתייגויות לדבר עשר שעות.

יריב לוין: נאמר שהוגשו הסתייגויות בהיקף של שבועיים, ברור שאז ילכו לסעיף של סדרי הדיון.

יריב לוין: אפשר, אבל בעיניי זה לא נכון.

יריב לוין: אני חושב שצריך לעשות תיחום, וכשנגיע לדיון בהצעות חוק יכול להיות שצריך לחשוב על תיחום של העניין בצורה כזאת שיהיה כלל ברור איך זה נעשה, מה ההיקף של הדברים ומה קורה אם זה נמשך לתוך הלילה, מבלי למנוע את האפשרות שזה יקרה, בלי לחסום את האופציה להחזיק את הכנסת דולקת בלילה.

יריב לוין: זה לגבי הסעיף הזה.

יריב לוין: זה שמזכיר הכנסת יודיע על-ידי צלצול, אני מניח שבזה אין בעיה.

יעל סלנט: הורדנו את הנושא שקבוע היום בכוכבית, שההצבעה תתקיים לא לפני חמש דקות אחרי הצלצול.

יריב לוין: כי זה ממילא לא מיושם בפועל.

יעל סלנט: לגבי אופן ההצבעה, סעיף 62(א) קובע היום שמצביעים בהרמת ידיים.

יעל סלנט: כמובן מוצע לקבוע שחבר הכנסת יצביע באמצעות מערכת ההצבעה האלקטרונית ממקום מושבו הקבוע בלבד.

יעל סלנט: סעיף קטן (2) הוא סעיף חדש.

יעל סלנט: "יושב ראש הישיבה רשאי להחליט כי הצבעה המתקיימת במסגרת סדרת הצבעות תתקיים בהרמת ידיים; הוראות פסקה זו לא יחולו אם נשמעה לכך התנגדות מצד חבר הכנסת הנוכח באולם, למעט בהצבעה על הסתייגות להצעות חוק".

איל ינון: אולי כדאי להבהיר את הסיפא.

יעל סלנט: המשמעות היא שאם יש הצבעה על הסתייגויות להצעת חוק, אז גם אם נשמעת התנגדות עדיין אפשר יהיה להצביע בהרמת ידיים.

יריב לוין: בהצעות לסדר-היום בדברים כאלה אין בעיה, כי זה לא סדרת הצבעות.

יריב לוין: בהצעות חוק, נדמה לי שהקו עובר במקום שבו אם יש דרישה של חברי כנסת שעל כל סעיף מסעיפי החוק, טרם האישור שלו, תהיה הצבעה אלקטרונית - צריך לקיים את ההצבעה האלקטרונית.

יריב לוין: זה סביר.

יריב לוין: לעומת זאת, שחבר כנסת אחד שנוכח באולם יכפה את זה שכל ההצבעות שהיו נעשות בהרמת ידיים יהיו אלקטרוניות - זה לא סביר ולא הגיוני.

איל ינון: זה שינוי של המצב הקיים.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: אני חושב שהכלל צריך להיות שההצבעה על סעיפי החוק תהיה תמיד אלקטרונית, אלא אם יש הסכמה כללית על הרמת כללית.

יריב לוין: לעומת זאת, בהסתייגויות ליושב ראש הכנסת יש אפשרות לעשות את חלקן אלקטרונית.

לימור ברמן: עד היום, בשנה שאני נמצאת פה, רק על ההסתייגויות הצביעו בהרמת ידיים.

לימור ברמן: אני לוקחת את התקציב כדוגמה.

יריב לוין: אם אני זוכר נכון, היו גם סעיפים חוק שהוצבעו בהרמת ידיים, לא רק ההסתייגות עצמה.

יריב לוין: אפשר לעשות את זה בהנחה שיש הסכמה כללית.

יריב לוין: אבל אם חבר כנסת אומר:

יריב לוין: אני רוצה שעל כל סעיף חוק תהיה הצבעה אלקטרונית מסודרת – בעיניי זה נכון.

איל ינון: צודקת לימור שב-90% ומשהו מהמקרים מדובר בהצבעה על ההסתייגויות כי אם אין הסתייגויות אנחנו מצביעים על הכול כחטיבה ואז אין את הבעיה.

איל ינון: אבל זה בהחלט שינוי של המצב הנוהג כרגע.

איל ינון: אני יכול לומר שלפחות בשלוש השנים האחרונות לא נתקלנו במקרים רבים שהלחץ הפסיכולוגי גובר.

איל ינון: כלומר, לא זכור לי מקרה שחבר כנסת בודד החליט לתקוע מקלות בגלגלים של כולם.

לימור ברמן: לכן לא מבינה למה לרשום את זה.

יריב לוין: זה מעגן את מה שקורה בפועל.

לימור ברמן: זה לא היווה בעיה.

איל ינון: אני לא אומר שאני תומך בסיפא.

נאזם בדר: זה קורה בהצבעה על הצעות חוק בקריאה שניה, לא מדברים בעלמא.

נאזם בדר: במקום להשאיר את זה כללי, אפשר לציין כשמדובר בהצבעות בקריאה שניה - - -

איל ינון: לימור אומרת שזה שינוי משמעותי.

לימור ברמן: עוד לא הייתה פעם אחת, מאז שאני כאן, שקם חבר כנסת ואמר: היושב ראש, אני מבקש שהכול ייעשה אלקטרונית.

לימור ברמן: זה לא קרה, עם כל ההסתייגויות שהיו, והיו הרבה הסתייגויות.

איל ינון: זה קרה, אבל זה קרה תמיד כשהיו כמה שביקשו לעשות את זה.

איל ינון: לא אחד נגד 119.

סהר פינטו: אבל עכשיו אתה מונע את זה.

איל ינון: נכון, לכן אמרתי שזה שינוי המצב הקיים.

ארבל אסטרחן: גם בסעיף הזה וגם בסעיף של ההצבעה השמית אפשר לומר שלא ייעשה שימוש לרעה בדרך ההצבעות, כשהמטרה היחידה היא להאריך את הדיון וההצבעה.

לימור ברמן: אותו חבר כנסת יגיד לך: אני לא משתמש בזה שימוש לרעה.

לימור ברמן: נורא חשוב לי שנעשה הצבעה שמית, שאוכל להראות לבוחרים שלי שהצבעתי בעד הצעת החוק הזו.

לימור ברמן: איך תוכיחי שהוא עשה את זה בכוונה בשביל להאריך את ההצבעות?

יריב לוין: אולי מבחינת הניסוח לא ירדנו עד הסוף.

יריב לוין: הרעיון הוא כזה: הרי ישנה אפשרות לקיים הצבעה בהרמת ידיים והסמכות באופן עקרוני היא של יושב ראש הישיבה.

יריב לוין: קם אחד ואומר: אני רוצה הצבעה אלקטרונית, היושב ראש יכול להחליט שהוא מאפשר הצבעה אלקטרונית.

יריב לוין: זאת אומרת, הסמכות קודם כול נשארת אצלו, כפי שהמצב הוא גם היום.

יריב לוין: הרעיון הוא רק במקום אחד, שבעיניי הוא לתת לחברי הכנסת דווקא טיפה יותר שליטה על העניין.

יריב לוין: אפשר לקבוע כלל רחב שאומר שיושב ראש הישיבה יקבע את נהלי ההצבעה ובזה נגמר העניין.

יריב לוין: הרעיון הוא להגיד שאם בא חבר כנסת ואומר: אני רוצה שכל סעיף מסעיפים הצעת חוק יוצבע כהצבעה אלקטרונית מסודרת - צריך לאפשר לו את זה, לדעתי.

יריב לוין: מאידך, הגיוני שאם הדרישה שכל הסתייגות והסתייגות תוצבע בהצבעה אלקטרונית, הדבר הזה לא סביר.

יריב לוין: היושב ראש יכול להחליט, אם תהיה בקשה בהסתייגות מסוימת להצביע הצבעה אלקטרונית, לקבל את הבקשה ולקיים הצבעה אלקטרונית.

יריב לוין: זה לא מפריע לי.

יריב לוין: הרעיון הוא לעגן את המצב הקיים, אבל בהוראה שמייצרת איזון נכון.

סהר פינטו: תגביל את כמות הבקשות שלו, כמו בסעיף אחרי שמגבילים אותו לשלוש הצבעות שמיות.

יריב לוין: זה גם אפשרי, אבל אני אומר לך איפה ההבדל.

יריב לוין: ההבדל הוא שבהצבעה שמית אתה צריך להביא כמות של חתימות.

יריב לוין: פה יש לך 120, שלכל אחד יש לכאורה זכות לקום.

יריב לוין: אתה הרי לא מציע שדרישה כזאת תהיה טעונה חתימות, זה לא הגיוני.

יריב לוין: במהלך הפרקטיקה של ההצבעות נוצר מצב שבהסתייגות מסוימת קם חבר כנסת ואומר: ההסתייגות הזאת חשובה לי, אני רוצה שיצביעו עליה אלקטרונית אני רוצה לתת לו זכות, שאם את זה הוא רוצה – הוא יקבל.

יריב לוין: אני מחריג את ההסתייגויות, לא בהסתייגויות לא יהיו הצבעות אלקטרוניות, אלא שבהסתייגות לא תהיה חובה על היושב ראש להסכים לבקשה, כפי שהוא יהיה חייב בסעיפי חוק.

לימור ברמן: זה לא עניין של חובה, רק תשנה את הנוסח ברמה שבהצבעה על הסתייגות להצעת חוק יושב ראש הכנסת יקבל החלטה.

יריב לוין: זאת הכוונה.

לימור ברמן: שאפשר יהיה לבקש את זה וזה לא יהיה אוטומטית לפי התקנון.

יריב לוין: בדיוק, להבדיל מהסיטואציה של הצבעה על סעיפי חוק, ששם אני אומר לו: אתה רשאי.

יריב לוין: פה חייבים.

יריב לוין: בזה יש היגיון מסוים.

ארבל אסטרחן: זה בעצם מה שכתוב:

ארבל אסטרחן: שאם נשמעה התנגדות היושב ראש לא רשאי להחליט שזה יהיה בהרמת יד.

יריב לוין: זאת הכוונה, אבל היא לא הובנה.

נאזם בדר: בסעיף (ד) מוצע להוריד חמש דקות זמן צלצול.

נאזם בדר: למה?

יריב לוין: כי לא עומדים בזה בפועל.

תמי כנפו: אבל זה מאוד חשוב כי לפעמים בהצעת חוק עולה מישהו, במקום לדבר עשר דקות מדבר דקה אחת ויורד.

תמי כנפו: אין זמן להתארגנות להצבעה.

איל ינון: אפשר אולי לנקוט במילים: יודיע מזכיר הכנסת מראש על ההצבעה על-ידי צלצול.

ארבל אסטרחן: מה קורה היום?

ארבל אסטרחן: הוא יורד אחרי דקה ומחכים ארבע דקות?

ארבל אסטרחן: ארבע דקות לא קורה כלום?

תמי כנפו: בטח, היושב ראש מחכה.

נאזם בדר: מרגישים את האווירה.

נאזם בדר: אם קורה שמזמן הצלצול עד לרגע ההצבעה לא עברו חמש דקות היושב ראש מחכה.

יריב לוין: בסדר, אם זאת הפרקטיקה - - -

ארבל אסטרחן: מקפידים להסתכל חמש דקות?

איל ינון: לא סופרים בסטופר חמש דקות.

לימור ברמן: מה שנאזם אמר עכשיו זה נכון; אם יש דרישה אתם מחכים חמש דקות, ובדרך כלל הדרישה באה מהקואליציה.

לימור ברמן: אני עושה בעצמי את הגיוס לחברי הכנסת שלנו, לי יש 28 חברי כנסת להביא, אני אומרת לכם שבין הרגע של צלצול – ששר עלה, השיב שתי דקות וירד - אין חמש דקות.

לימור ברמן: עד שאני מביאה את חברי הכנסת כבר הייתה הצבעה.

איל ינון: לימור צודקת.

איל ינון: אין בדיקה עם שעון בדוכן של המזכירות, שבודקת שעברו חמש דקות.

ארבל אסטרחן: ברור שזה זמן סביר.

איל ינון: לכן כשנוקבים בחמש דקות זה מסוכן מאוד.

איל ינון: לכן הייתי בעד להוריד את זה.

יריב לוין: זה לא הגיוני.

איל ינון: אף אחד לא בודק את החמש דקות המדויקות.

יריב לוין: בואו ניקח בחשבון שיש לנו גם קצת שכל ישר.

יריב לוין: הרעיון הוא לא לצלצל שניה לפני ההצבעה.

יריב לוין: זה ברור.

נאזם בדר: מה תענה לטענה משפטית של חבר כנסת, שיגיד שלא ניתן הזמן המספיק כדי להיות שותף בהליך ההצבעה.

יריב לוין: שב באולם, זה מה שאענה לו.

יריב לוין: הדבר הזה נועד לזה שאם יצאת לרגע לשתות קפה מאחורי אולם המליאה תוכל להיכנס פנימה, לא כדי שתטייל בכל רחבי הבניין וכולם ימתינו שתואיל בטובך להגיע.

ארבל אסטרחן: אבל היא אומרת שהיום לא מחכים חמש דקות, אז אם תכתוב את זה עכשיו בתקנון יפסלו חוק כי חכית 4.5 דקות.

יריב לוין: לא, חמש דקות לא יעבוד, זה ברור.

יריב לוין: זאת הוראה אבסורדית, זה לא ילך.

ארבל אסטרחן: מה עם סעיף 13(א)(2)?

יריב לוין: סיכמנו אותו.

ארבל אסטרחן: ננסח את זה יותר טוב.

איל ינון: אני רוצה להביא את זה לידיעת היושב ראש, כי זה שינוי.

יריב לוין: אנחנו לא מצביעים על זה היום.

ארבל אסטרחן: זו סמכות של היושב ראש להחליט תמיד בסדרת הצבעות.

ארבל אסטרחן: אבל אם זה הסתייגויות הוא יכול להחליט כך אפילו אם יש התנגדות.

יריב לוין: בדיוק, זה הכלל.

יריב לוין: לעומת זאת, בסעיפי חוק או בדברים אחרים הוא חייב לקיים את זה אלקטרונית, בהנחה שמישהו דרש את זה.

ארבל אסטרחן: כשזה לא סדרת הצבעות.

יריב לוין: נכון.

יעל סלנט: סעיף קטן (ב) קובע שלפי דרישה בכתב של 20 חברי כנסת לפחות או לפי דרישת הממשלה תיערך הצבעה שמית.

יעל סלנט: זאת הוראה שקבועה היום בסעיף 62(ב) לתקנון, רק שמוצע לעגן את זה עכשיו בכתב.

יעל סלנט: הסיפא של הסעיף היא חדשה: "חבר הכנסת לא יוכל לדרוש יותר משלוש הצבעות שמיות לגבי נושא הנמצא על סדר-היום, אלא אם כן אישר זאת יושב ראש הישיבה".

איל ינון: רציתי להעיר לרישא משהו.

איל ינון: כתוב: "לפי דרישה בכתב של 20 חברי כנסת".

איל ינון: היושב ראש הנוכחי מקפיד שמדובר ב-20 חברי כנסת הנוכחים באולם.

איל ינון: היות שהרשימות של חברי הכנסת עם החתימות מוחזקות מראש אצל מנהלי הסיעות אז לפעמים יש מצבים של חברי כנסת שבידוע שהם בחוץ לארץ או שהם בכלל לא נמצאים או שהם חולים.

סהר פינטו: יש לך בעיה פרקטית אם אתה גם דורש בקשה בכתב וגם דורש שהם יהיו, כי אין לך זמן להתחיל לאסוף חתימות מכולם.

איל ינון: בפעם האחרונה, מה שלימור עשתה, היא מחקה מתוך הרשימה את השמות של חברי הכנסת שהיא יודעת שאינם.

איל ינון: ספרנו שבכל זאת יש 20 אנשים, והכול היה בסדר.

לימור ברמן: הטענה של יושב ראש הכנסת היא שמבחינתו צריך להחתים את זה במליאה.

יריב לוין: אבל זה לא מעשי.

סהר פינטו: זה כי אתה רוצה את זה מראש, אם מורידים את המילה "בכתב" אז זה 20 שנוכחים.

יריב לוין: אני בדעתך לחלוטין.

יריב לוין: אגיד לכם מה האיזון שראיתי בעיני רוחי.

יריב לוין: אמרתי שמצד אחד לא נכביד בעניינים טכניים, לא ניאלץ לספור 20 ואם יש 19 אז צריך לחפש את חבר הכנסת, לרוץ להחתים אותו.

יריב לוין: אין צורך בכל הדבר הזה.

יריב לוין: יש 20 חתימות של אנשים, שאולי אינם, אבל הם חושבים שהנושא הזה מספיק חשוב כדי שיצביעו עליו הצבעה שמית – אני מוכן לחיות עם זה, זה לא נראה לי נורא.

יריב לוין: מצד שני אני לא רוצה שזה יהפוך לסיפור, שיהיו מאה הצבעות שמיות ויתחיל ויכוח אם נותנים או לא נותנים וסחיבת זמן.

יריב לוין: לכן הצעתי את השילוב שמצד אחד אומר: 20 בלי דרישת נוכחות, אבל מצד שני אומר:

יריב לוין: כל אחד יוכל לחתום על שלושה דברים, כמובן על אותו נושא בסדר-היום.

לימור ברמן: אני מעדיפה שתגיד לי 20 ושיהיו שם ואל תגביל אותי.

יריב לוין: ברור, אבל אני חושב שזה יותר נכון.

לימור ברמן: אז אני שוב לוקחת את התקציב כדוגמה.

לימור ברמן: בתקציב יושב ראש הכנסת הגביל אותנו ל-14 הצבעות שמיות בסך הכול.

לימור ברמן: במקרה כזה, מעבירים את התקציב, זה יהיה רק שלוש.

יריב לוין: לא, זה לא יחול על התקציב.

לימור ברמן: לא התקציב, זה יהיה מנהל מקרקעי ישראל.

לימור ברמן: משהו מאוד כבד.

יריב לוין: אבל זה לא יהיה שלוש, כי אל תשכחי שזה שלוש על 20.

יריב לוין: אם יש לך 40 באופוזיציה זה שש.

לימור ברמן: אני דואגת כרגע למצב שאני פה, ל-20.

יריב לוין: את רוצה ארבע?

יריב לוין: השלוש הוא לא קדוש.

לימור ברמן: אני לא רוצה שתגביל אותי.

לימור ברמן: אם יושב ראש הכנסת קובע שהוא מבקש להגביל למספר ריאלי, שהוא לא שלוש ולא ארבע, כמו 14, מתי שמדובר במשהו רציני וגדול כמו התקציב – בבקשה.

לימור ברמן: צריך להיות משהו ריאלי יותר.

לימור ברמן: שלוש-ארבע, אני מצטערת - - -

יריב לוין: אני מוכן לקבל את זה אבל אז נצטרך לקבוע שלפי דרישה בכתב כך וכך יושב ראש הכנסת יהיה רשאי, לא חייב.

יריב לוין: זו המשמעות.

יריב לוין: אני בעד להבטיח לאופוזיציה מינימום שלא תלוי ברצונו הטוב.

יריב לוין: הרי ברור לגמרי שזה לא יכול להיות פתוח לגמרי וכל הצבעה יכולים לבקש שבע.

לימור ברמן: היום זה פתוח לגמרי.

יריב לוין: אבל בא יושב ראש הכנסת ואומר לך שהוא מגביל אותך, נותן לך חמש, שלוש או שמונה.

לימור ברמן: הוא לא מגביל אותי לשלוש או חמש.

לימור ברמן: נרשום 20 ואז נתחיל לדבר.

יריב לוין: לא חשוב המספר.

יריב לוין: היום היושב ראש יכול להגביל.

איל ינון: זה לא מדויק, היושב ראש לא הגביל אותם.

איל ינון: בחוק התקציב ובחוק ההסדרים, במסגרת סדרי הדיון שנקבעו בוועדת הכנסת הכניסו גם את נושא ההצבעות השמיות וזה הוגבל על-ידי ועדת הכנסת, ספציפית לעניין הזה.

איל ינון: כיום אין הגבלה על ההצבעות השמיות.

איל ינון: בחוק מינהל מקרקעי ישראל לא הגבלנו.

איל ינון: גם האופוזיציה מתעייפת.

לימור ברמן: בחרנו סעיפים מסוימים, שהיו יותר חשובים לנו מאחרים, וביקשנו עליהם לעשות הצבעה שמית.

יריב לוין: מה שאתם מתנגדים לו לא יהיה.

יריב לוין: אתם לא רוצים את זה - זה לא יהיה.

יריב לוין: לא אריב על זה.

לימור ברמן: אל תגביל אותנו בבקשה.

יריב לוין: זה לא עניין של בקשה ולא אני מגביל, אם הסיכום הוא שעושים את הדברים בהסכמה - - -

אברהם מיכאלי: אמרת שיושב ראש הכנסת דורש - אני חושב שיש בזה הרבה היגיון גם לך.

אברהם מיכאלי: הבעיה היא שלפעמים יש כאלה שחתמו על דרישה להצבעה שמית והם לא פה ואז הדרישה של 20 לפחות – אין לי בעיה שכל אחד יכין 30 שמות וימחקו, אבל לפחות 20 אלה שדורשים הצבעה שמית יהיו נוכחים במליאה, אחרת בשביל מי אני מצביע?

אברהם מיכאלי: כן יש היגיון שהמספר 20 יישאר.

יריב לוין: בסדר.

יריב לוין: לאפשר ליושב ראש לקבוע הצבעה שמית ביוזמתו – אני בעד, אני חושב שזה נכון.

איל ינון: זה לא לבקשת היושב ראש, הוא לא ביקש את זה.

ארבל אסטרחן: יושב ראש הוועדה הציע את זה.

יריב לוין: הסמכות צריכה להיות אצלו, הוא צריך שתהיה לו את סמכות התמרון.

ארבל אסטרחן: אז רוצים שזה יהיה לפי דרישה בכתב של 20 חברי כנסת לפחות, לפי דרישת הממשלה או לפי החלטתו של יושב ראש הכנסת?

יריב לוין: לא.

יריב לוין: זה צריך להיות לפי דרישה בכתב של 20 חברי כנסת לפחות, הנוכחים בעת הגשת הדרישה או לפי דרישת הממשלה תיערך הצבעה שמית.

סהר פינטו: אם ה-20 נוכחים, למה בכתב?

דוד רותם: זה חייב להיות בכתב.

איל ינון: גם בפועל זה ככה.

דוד רותם: אבל צריך לכתוב את זה, זה לא כתוב.

דוד רותם: כשאתה כותב "הנוכחים בשעת ההצבעה" עוד יבוא מישהו ויגיד: אז תעשה הצבעה אם יש 20 בעד או נגד.

דוד רותם: צריך לכתוב את זה.

דוד רותם: דבר שני, את התוספת הזאת אני לא מבין.

יריב לוין: ירדנו מזה.

אברהם מיכאלי: מה עם סעיף קטן (2)?

יריב לוין: אנחנו מכניסים, שתהיה ליושב ראש אפשרות - - -

אברהם מיכאלי: אבל איך?

אברהם מיכאלי: בלי 20 שמות?

יריב לוין: בלי כלום, מכוח סמכות הניהול של הישיבה.

יריב לוין: אם הוא יחליט שפה הוא מקיים הצבעה שמית, נאפשר לו את זה.

איל ינון: למה משמש אותנו המכשיר של ההצבעה השמית?

איל ינון: הרי לכאורה, מאז שיש הצבעה אלקטרונית - - -

אברהם מיכאלי: פיליבסטר.

איל ינון: לשני דברים.

איל ינון: אחד זה הפיליבסטר, ואז גם הממשלה יכולה לעשות בזה שימוש - - -

יריב לוין: ומבוכה.

איל ינון: בדיוק.

איל ינון: אני לא יודע אם נכון לתת ליושב ראש הכנסת את הסמכות הזאת לבייש כל מיני אנשים.

אברהם מיכאלי: על יושב ראש הכנסת אני סומך, אבל יש שבעה סגנים, שמישהו יכול להפעיל אותו פוליטית באותו רגע שיעשה פיליבסטרים על כל חוק, וגם אין לו מגבלה.

דוד רותם: אני רוצה להבין דבר אחד.

דוד רותם: אין היום סעיף בתקנון שאומר שה-20 צריכים להיות נוכחים.

דוד רותם: היושב ראש דורש שיהיו 20 - זה בניגוד לתקנון, הוא לא יכול לדרוש את זה.

יריב לוין: זה הנוהג.

דוד רותם: הנוהג הזה הוא פסול, כי אני יכול לדרוש ולא להיות.

דוד רותם: זה לא 40 חתימות, זה דבר שונה לגמרי.

איל ינון: דווקא ב-40 חתימות אומר היושב ראש שהיות שאתה מגיש היום בקשה היום אבל הבקשה נדונה רק בעוד חודש, אי-אפשר להבטיח את זה שתהיה שם.

איל ינון: אבל ההצבעה השמית זה עכשיו, מהרגע להרגע.

יריב לוין: אם אנשים מחזיקים אותנו עד אמצע הלילה להצביע שמית – שיהיו, אם לא מגבילים את המספר.

דוד רותם: יש כמה כלים לאופוזיציה.

דוד רותם: אמר לי פעם אריק שרון שצריך להיות על הגלגל, פעם למעלה ופעם למטה, אז יכול להיות שיום אחד גם אנחנו נהיה באופוזיציה ואני חושב שאי-אפשר לקחת לאופוזיציה את כל הכלים.

יריב לוין: אנחנו הרבה יותר טובים באופוזיציה, זה לא רק שיום אחד אנחנו יכולים להיות שם.

דוד רותם: העניין הוא שגם להביך את הקואליציה זה חלק מהתפקיד של האופוזיציה.

דוד רותם: אי-אפשר לקחת להם את כל הכוח הזה.

דוד רותם: אנחנו הופכים עוד מעט אנחנו הופכים לכנסת שתהיה בה רק קואליציה והאופוזיציה יכולה לשבת בחוץ לארץ.

דוד רותם: אני מצטער, זה לא עובד ככה, כל ההגבלות האלה.

דוד רותם: זה לגיטימי שאופוזיציה אומרת שרוצה להביך את הקואליציה.

אברהם מיכאלי: אז מה אתה מציע?

אברהם מיכאלי: שלא יהיו 20 ח"כים?

יריב לוין: אם אלך לשיטתך עד הסוף אז כל אחד יכול להגיד שהוא רוצה הצבעה שמית.

דוד רותם: אנחנו עכשיו משנים.

דוד רותם: עד היום היו צריכים 20 חברי כנסת לחתום.

דוד רותם: בואו לא נבלף את עצמנו, בדיוק כמו שבדיון לפגרה אנחנו יודעים שכל הסיעות מכינות מראש את החתימות ומגישות, אותו דבר פה.

דוד רותם: הם יושבים בישיבת סיעה ביום שני, מחתימים את חברי הכנסת ושומרים לעת מצוא.

דוד רותם: מה לא לגיטימי בזה?

דוד רותם: זה חלק מתפקידי האופוזיציה.

יריב לוין: אין לי בעיה.

יריב לוין: תאמינו לי, כשהליכוד יהיה באופוזיציה רחמנות עליכם – על מי שיהיה בקואליציה.

יריב לוין: יישבו פה עד 4:00 לפנות בוקר בהצבעות שמיות כל הזמן.

דוד רותם: אתם גם טועים בזה, מסיבה אחת פשוטה, גם האופוזיציה - - -

יריב לוין: אני לא טועה.

יריב לוין: אני אשב פה.

יריב לוין: אני אהיה לבד פה ואגיש כל הזמן הצבעות שמיות.

דוד רותם: בואו נבדוק, כמה הצבעות שמיות יש?

דוד רותם: אפילו בהצבעות תקציב כבר הפסיקו לבקש.

איל ינון: גם האופוזיציה היו פעם שרים - - -

דוד רותם: גם הם רוצים ללכת הביתה.

דוד רותם: מה אתה חושב, שהם נהנים לשבת פה עד 4:00 לפנות בוקר?

נאזם בדר: היו לנו 20 הצבעות שמיות בתקציב.

דוד רותם: זה היה תקציב לשנתיים, אז מה אתם רוצים?

ארבל אסטרחן: אז משאירים את זה שרק לפי דרישה בכתב של 20 חברי כנסת לפחות או לפי דרישת הממשלה תיערך שמית.

ארבל אסטרחן: אני עוד לא יודעת אם זה נקרא "שמית" או "אישית".

יריב לוין: תחשבו טוב על הסעיף הזה.

יריב לוין: מוכרחים לתת כלי בידי יושב ראש הכנסת, משהו שיגביל את זה, שזה לא יהיה פרוץ לחלוטין לכל רוח, שאפשר להגיש עכשיו עשרות הצבעות שמיות.

אברהם מיכאלי: תמיד יש את הכלי של ועדת הסכמות.

יריב לוין: אין ועדת הסכמות.

איל ינון: בתקציב אנחנו כן עושים את זה בוועדת ההסכמות.

לימור ברמן: בדיונים המיוחדים הוא הגביל את זה.

יריב לוין: את זה אני יודע, ולכן אנחנו רוצים לקבוע היום את העניין, שלא הכול יעבור למסלול של דיון מיוחד בגלל הבעיות האלה.

דוד רותם: תוסיף סעיף (1): יושב ראש הכנסת יהיה רשאי להגביל את מספר ההצבעות.

דוד רותם: אל תדאג, זה לא בניגוד לשום דבר.

סהר פינטו: ביום-יום אין יותר מדי.

יריב לוין: אבל אנחנו צריכים לפחות להסמיך את היושב ראש, שתהיה לו סמכות להגביל את זה.

יריב לוין: בסוג הדברים הזה, אני אישית מעדיף שתהיה קווטה מינימלית קבועה מראש שאי-אפשר להתווכח עליה, אבל איך שאתם רוצים.

יריב לוין: נקרא את סעיף קטן (ג) ואז נעצור.

יריב לוין: ניתן חמש דקות הפסקה לפני הישיבה הבאה.

יעל סלנט: סעיף קטן (ג) קובע שבחירות הנערכות לפי חוק ייערכו בהצבעה חשאית בכתב, אלא אם כן נקבע אחרת בחוק או בתקנון זה.

יעל סלנט: אציין שמדובר בנציגים לוועדות לבחירת שופטים, לבחירת נשיא המדינה ומבקר המדינה.

יעל סלנט: כל ההוראה הזאת, של הצבעה חשאית, נמצאת גם בכל אחד מהחוקים בנפרד.

ארבל אסטרחן: לא צריך לחזור על זה.

דוד רותם: בשביל מה אתם חוזרים על זה?

דוד רותם: כל סעיף כזה מדפיסים ב-800,000 עותקים, זה להוריד שלושה יערות כדי להכין מהם את הנייר.

דוד רותם: חבל על העצים, זה כתוב בחוק.

ארבל אסטרחן: אפשר להוריד.

דוד רותם: אני גם חושב שהתוספת הזאת לא נכונה.

איל ינון: זה גם כתוב בחלק מהחוקים.

דוד רותם: אם זה כתוב בחוק – אז כתוב.

דוד רותם: כשהיו פה בחירות לנשיא המדינה, אחרי שכולם הורידו את המועמדות ונשאר מועמד אחד, היו כאלה שהיו חייבים להוציא לו את הנשמה ולהצביע נגד.

דוד רותם: למה?

דוד רותם: כדי שיהיה גם מי שיצביע נגד, כי בדמוקרטיה חייב להיות מישהו.

דוד רותם: הייתי פעם יועץ משפטי של אחת הרשויות המקומיות, והיה שם חבר אופוזיציה שהיה מגיש הצעה נגדית אבל לא מצביע בשבילה.

דוד רותם: שאלתי: למה אתה לא מצביע בשבילה?

דוד רותם: זו הצעה שלך.

דוד רותם: היה אומר לי: כי צריך דמוקרטיה, אז צריך הצבעה נגד.

ארבל אסטרחן: לגבי נשיא ומבקר כתוב לנו במפורש מה קורה כשיש מועמד אחד, שמצביעים בעד או נגד.

ארבל אסטרחן: היתר – נציגים בוועדות לבחירת נושא משרה שיפוטית - לא כתוב בחוק מה קורה כשמספר המועמדים הוא כמספר המקומות.

ארבל אסטרחן: אז עלולה להתעורר שאלה - - -

דוד רותם: בוועדה לבחירת שופטים יש שני מועמדים, אני ורוני בר-און.

דוד רותם: 61 חברי כנסת הצביעו נגדנו, אז אנחנו לא נבחרים, נכון?

דוד רותם: אז מה קורה?

דוד רותם: אין מועמדים אחרים, אז אין ועדה לבחירת שופטים?

ארבל אסטרחן: אם אף אחד לא מגיש מועמדות לכנסת גם אין כנסת.

ארבל אסטרחן: יוצאים מהנחה שאנשים יגישו מועמדותם.

איל ינון: אבל יש הליך אחר שאינו מעוגן היום בשום מקום וזה על פי החלטת ממשלה.

איל ינון: ועדת החוקה, חוק ומשפט בוחרת את נציג הכנסת לוועדה לאיתור מועמדים ליועץ משפטי לממשלה.

איל ינון: נוהל הבחירה אינו מעוגן היום.

ארבל אסטרחן: את זה צריך לעגן.

דוד רותם: את זה חשוב מאוד לעגן.

ארבל אסטרחן: מה אנחנו אומרים לגבי הרישא והסיפא?

דוד רותם: אלא אם כן נקבע אחרת בחוק, זה בסדר.

דוד רותם: אם נקבע אחרת בחוק התקנון לא יכול לעשות כלום.

ארבל אסטרחן: הרישא חוזרת על הקיים בחקיקה אז אפשר להוריד אותה.

ארבל אסטרחן: היא פשוט קיימת בתקנון היום, אבל בכל החוקים הרלוונטיים כתוב במפורש "הצבעה חשאית".

ארבל אסטרחן: אפשר להוריד אותה.

ארבל אסטרחן: מה לגבי הסיפא?

דוד רותם: היה לנו את זה, שהיו רק שניים.

יריב לוין: אם משאירים את הסעיף הזה, זה חייב להיות או בתקנון זה כי ייצא מצב שהבחירות לנשיא וליועץ המשפטי יהיו חייבות להיות חשאיות לפי מה שאתה עושה פה, בניגוד למה שנעשה היום, שהן גלויות.

איל ינון: זה לפי החלטת ממשלה.

ארבל אסטרחן: כתוב שהכנסת תבחר את שני הנציגים בהצבעה חשאית.

דוד רותם: בוועדת החוקה זה לא חשאי.

ארבל אסטרחן: שם זה לא מכוח חוק ולכן זה לא חל.

דוד רותם: שם עשיתי הצבעה גלויה.

יריב לוין: אני יודע, כך עשו גם לפניך.

דוד רותם: אני חושב שהם צודקים.

יריב לוין: נוותר על כל הסעיף הזה?

ארבל אסטרחן: על הסיפא לא הייתי מוותרת.

ארבל אסטרחן: הרישא רק חוזרת והסיפא באה להבהיר מה קורה כשמספר המועמדים הוא כמספר המקומות.

דוד רותם: אין לי שום בעיה עם זה, כי זה אף פעם לא יקרה.

איל ינון: בוודאי שזה קורה, זה קרה עם פרס בבחירות לנשיאות.

ארבל אסטרחן: זה גם קרה לנו עם נציג דרוזי בוועדה - - -

איל ינון: גם מבקר המדינה היה מועמד יחיד.

דוד רותם: זה לא יקרה משום שאתם גורמים לכך שכאשר אני לא רוצה שיצביעו נגדי אדאג שגם מיכאלי יגיש מועמדות, כדי שלא יקרה מצב כזה, כי זה מביש.

דוד רותם: תארו לכם שיש הצבעה וחבר כנסת מקבל 42 קולות נגד.

ארבל אסטרחן: איך אתה חושב שצריך להיות כשיש מקום אחד ומועמד אחד?

דוד רותם: שום דבר, אז הוא נבחר אוטומטית.

דוד רותם: למה צריך הצבעה בכלל?

ארבל אסטרחן: זה מאוד בעייתי.

ארבל אסטרחן: יכול להיות שאין לו רוב בכנסת, יכול להיות שכל הכנסת לא רוצה שהוא ייבחר.

דוד רותם: אם אין לו רוב בכנסת תביאו מישהו אחר שיגיש מועמדות.

ארבל אסטרחן: למשל, לקאדי מדהב מישהו אחר לא יכול להיות, כי רק דרוזי יכול להיות נציג בוועדה הזאת.

דוד רותם: ונניח שיש בכנסת רק דרוזי אחד?

ארבל אסטרחן: יש לנו הוראה על זה; אם יש רק אחד, הוא יהיה חבר.

דוד רותם: ואם יש 62 חברי כנסת נגדו?

דוד רותם: זה בדיוק העניין.

יריב לוין: אתה צודק.

ארבל אסטרחן: זה המקום היחיד.

ארבל אסטרחן: אבל אם יש שני דרוזים אבל רק אחד הגיש מועמדות - - -

איל ינון: מה שאתה אומר שאם יהיה מועמד אחד לנשיא או מבקר מדינה - - -

ארבל אסטרחן: מוסדר בחוק שצריך להצביע בעד או נגד.

איל ינון: אבל מבחינת הרציונאל זה אותו רציונאל.

דוד רותם: מבחינת הרציונאל לא היה צריך לעשות את זה.

דוד רותם: למה לבייש אדם?

ארבל אסטרחן: כי אולי אין לו רוב בכנסת.

ארבל אסטרחן: אדם אחד הגיש מועמדות למבקר המדינה ואין לו רוב בכנסת.

ארבל אסטרחן: הכנסת בוחרת אותו.

דוד רותם: אז הכנסת צריכה לדאוג שעוד מישהו, שהוא כן ראוי, יגיש מועמדות.

דוד רותם: לא מספקי שאני לא ראוי גם צריך להצביע נגדי ולשים לי את זה בפרצוף?

דוד רותם: שיריצו מישהו נגדי.

דוד רותם: לא צריך סתם לבייש אנשים.

יריב לוין: יש בזה היגיון.

ארבל אסטרחן: יכול להיות שבפרשנות עדיין נגיד שאם יש שני מועמדים לשני מקומות נבקש הצבעה.

דוד רותם: בפרשנות אתם תמיד יודעים מה כוונת המחוקק, וגם אם לא – אפרופים כבר גילה לנו שלא צריך גם את כוונת המחוקק.

יריב לוין: את סעיף קטן (ג) נמחק.

ארבל אסטרחן: נמחק גם את 62(ד).

יריב לוין: תודה, אני נועל את הישיבה.