הוועדה המשותפת לוועדת הפנים ולוועדת העלייה לעניין זירוז עליית בני הפלאשמורה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 1, 2010-03-15 09:00

שלמה מולה: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה המשותפת של ועדת העלייה והקליטה והפנים בנושא הצעה לסדר שאני הגשתי על עליית יהודי אתיופיה, המכונים בני הפלשמורה.

שלמה מולה: אני פותח את הישיבה.

שלמה מולה: מאחר שחבר הכנסת כרמל שאמה, מתעכב, הוא ביקש ממני לפתוח ואני מניח שכשהוא יגיע, הוא ימשיך את הדיון.

שלמה מולה: חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת אלדד ומנהלת הוועדה, המוזמנים, תודה שבאתם.

שלמה מולה: האמת היא שזאת ועדה מיוחדת שמליאת הכנסת הקימה בעקבות ההפגנה הגדולה שהיתה מלפני מספר שבועות בנושא הדרישה או בקשה להמשך העלייה.

שלמה מולה: אני יודע שגם לפני שבוע ימים הוועדה לביקורת המדינה נדרשה, בנוכחותו של השר אלי ישי, וגם יושב ראש הסוכנות היהודית, מר שרנסקי, השופט בדימוס שמגר ומבקר המדינה, והיו דיונים רבים והוועדה שהתקיימה בשבוע שעבר היתה גם היא ועדה משותפת של ועדת העלייה והקליטה וביקורת המדינה.

שלמה מולה: חבל מאוד שמדי שבוע אנחנו שוב נדרשים, חוזרים ודנים בנושא שלפי דעתי אפשר היה כבר שיהיה מאחורינו, אם הממשלה באמת היתה מקבלת את ההחלטות הנאותות והיא היתה עקבית גם במה שהיא מחליטה, כדי לקיים.

שלמה מולה: על כל פנים אני מאוד שמח שגם נציגי המשרדים, גם הארגונים היהודיים שעוסקים בהמשך העלייה, נמצאים כאן, והחברים הנמצאים כאן ישתתפו בדיון, אבל עוד משפט אחד או שניים ואחר כך אנחנו נמשיך בדיון.

שלמה מולה: בסך הכל, לפחות ממה שאנחנו יודעים, ואני מדבר בשמי ובשם חבר הכנסת אריה אלדד שהיינו באתיופיה, גם התקיים דיון, והגשנו דוח, יושב ראש הכנסת צירף את הדוח שלנו ונתן גם למשרדי הממשלה, שלח את זה לראש הממשלה, ואני מקווה שמישהו יתעורר, יבוא ויגיד 'אוקי, אנחנו רוצים לעשות סוף פסוק לסיפור הזה', שבאמת אפשר להגיד שכולם כבר עייפים ממנו.

שלמה מולה: גם בני הקהילה שמפגינים על העלייה, גם העולים עצמם, גם המאבק לעלייה, כולם עייפים, לכן היה כדאי שייחסך סבלם של רבים מבני הקהילה.

שלמה מולה: גם חבל שיראו את מדינת ישראל, אחרי העלייה המפוארת גם של מבצע משה וגם מבצע שלמה, כדאי לסיים את זה עם סיום נעים.

שלמה מולה: עדיין יש סיכוי למדינה להתגאות במה שעשתה בעלייה ובקליטת יהודי אתיופיה, ולכן אני מקווה שהדבר הפעוט שנשאר עוד, שהמדינה צריכה להשלים, לא יפגע במאמצים שהמדינה עשתה, לפחות למען הדיוק ההיסטורי.

שלמה מולה: מאחר שחבר הכנסת אריה אלדד צריך ללכת, אני אתן לך את רשות הדיבור ואנחנו נמשיך בדיון.

שלמה מולה: תודה.

אריה אלדד: תודה, אדוני היושב ראש.

אריה אלדד: הדבר הזה הוא בבחינת תעלומה כמעט, למה העניין הזה לא מסתיים.

אריה אלדד: עולים מדי שנה אלפי יהודים שיהדותם מפוקפקת, עולים מכל ארצות העולם אנשים שסבא שלהם או סבתא שלהם עברו ליד יהודי פעם, עולים כל מיני אנשים, והם עולים ואף אחד לא מתמרמר ומתנגד והכל בסדר, ויושבת שם קהילה של כמה אלפי יהודים, שמי שביקר אותם מבין שהם יהודים ושהם ציונים ושהם מתפללים ושהם לומדים עברית ושיש להם מוסדות, יש להם בית ספר ויש להם בית כנסת, הלוואי על כל היהודים בעולם שיהיו כאלה יהודים, ואותם חוסמים.

אריה אלדד: אפילו בלי לתת איזה שהיא סיבה אמיתית להתנגדות.

אריה אלדד: הדבר הזה בלתי מובן ובלתי נסבל.

אריה אלדד: ועוד ועדה ועוד ועדה, ועוד דיון ועוד דיון, ושום דבר לא קורה, כשכל מה שצריך שיקרה זה שממשלת ישראל תתכנס ותכתוב הצעת מחליטים ותגיד 'מעלים אותם' וזהו.

אריה אלדד: אנחנו מוציאים כספים אדירים בסדרי גודל יותר גדולים על דברים אחרים שחשיבותם הרבה יותר קטנה.

אריה אלדד: אנחנו מצהירים הצהרות גבוהות על כך שמדינת ישראל היא מדינה יהודית וציונית.

אריה אלדד: במבחן הפלשמורה, מדינת ישראל נכשלה.

אריה אלדד: נכשלה כמדינה יהודית ונכשלה כמדינה ציונית ומה שאנחנו עושים כאן היום זה עוד ניסיון פרלמנטרי ציבורי להפעיל לחץ על הממשלה, לסיים את הפרשה הקשה הזאת ולהעלות את שארית יהודי הפלשמורה לארץ ולאחד אותם עם בני משפחותיהם.

אריה אלדד: כשאנחנו הגענו לשם ושאלנו בכיתה את הילדים, מי יש לך בארץ?

אריה אלדד: אז אחד יש לו אח, ושני יש לו אב ושני יש לו דודה.

אריה אלדד: לכל אחד בכיתה היה קרוב בארץ, זה לא איזה שבט נידח שנמצא באיזה שהוא מקום שלא ראה ולא ידע ואין לו קרובים.

אריה אלדד: כולם קשורים, כולם מחוברים, ולכן הדברים הללו תמוהים והגיעה העת לסיים אותם.

שלמה מולה: תודה רבה, אדוני, חבר הכנסת אריה אלדד.

שלמה מולה: הצטרף אלינו חבר הכנסת בן סימון, ברוך הבא.

שלמה מולה: כדי שאנחנו באמת ננסה למצות את הדיון על הצד הטוב ביותר, אני לא רוצה לחזור לדיון שהיה בוועדה לביקורת המדינה.

שלמה מולה: אני מקווה שאנחנו נהיה בדיון הרבה יותר תכליתיים, לפחות לנסות לראות מה המשרדים עושים ביום יום.

שלמה מולה: אני לא רוצה להיכנס לטונים של ביקורת, מי עשה, לא עשה, זה לא תורם לקידום הדיון.

שלמה מולה: הייתי רוצה לשמוע את מר עמוס ארבל.

שלמה מולה: שמענו את המדיניות של השר, השר אמר, בין היתר, בדיון בשבוע שעבר, שהוא מתכוון מיד אחרי פסח לשלוח שליחים לבדיקת מועמדותם של 8,700.

שלמה מולה: אני לא יודע אם יש משהו חדש מאז הדיון, אני הייתי רוצה לשמוע אם השר כבר נתן הוראה כדי להוציא והאם אתם הייתם בדברים עם הסוכנות היהודית.

שלמה מולה: אני מניח שמי שמממן את השליחים זה הסוכנות היהודית, אני מבין שגם נציג הסוכנות, מנהל האגף לעולי אתיופיה, מר משה באטה, נמצא כאן ואני מבקש את ההתייחסות שלך.

עמוס ארבל: על מנת לנסות לעשות סדר, לפחות לנו, גם אם העשייה היא עשייה כמכלול אחד, אני חושב שנכון להבדיל, או לעשות הפרדה, בין החלטת ממשלה קיימת לבין החלטת ממשלה עתידית, ככל שתהיה.

עמוס ארבל: החלטת הממשלה העתידית, שמעתם את שר הפנים בשבוע שעבר, מה המדיניות ומה עמדתו בעניין הזה, וקטונתי מלהתייחס אליה ומלהרחיב אותה וברגע שתהיה החלטה, נממש אותה כלשונה.

עמוס ארבל: ומכאן אני חוזר להחלטות הממשלה הקיימות, החלטה 4082 ו-187, כש-187 מתקפת את 4082 והיא נכונה ממאי 2009 ואנחנו, כגוף מבצע, מבצעים אותה כלשונה, כהווייתה, ולא רק זה, אלא עושים הכל כדי שהיא תתממש, ואני אומר הכל, מתוך ראייה שזה פרויקט, החלטה לאומית.

אורי אריאל: מר ארבל, אולי להדיוטות כמוני, אתה יכול להגיד מה אלה ההחלטות?

עמוס ארבל: במאי 2009 היתה החלטת ממשלה שתקפה את החלטת הממשלה הקודמת, היות והתחלפו ממשלות, שאומרת שיש להנחות את משרד הפנים לטפל בכניסתם לישראל של בני הפלשמורה, על פי הקריטריונים שנקבעו בהחלטת הממשלה מספטמבר 08', וניתן אור ירוק למשרד הפנים להתחיל ולפעול על מנת להביא את בני הפלשמורה, על פי אותם קריטריונים.

עמוס ארבל: אותם קריטריונים נקבעו וסוכמו בהחלטת הממשלה שמופיעים בדוח אפרתי, על סקר אפרתי שהיה ב-79' שהם זרע ישראל.

עמוס ארבל: לא נפרט כאן את כל הקריטריונים, אבל הקריטריונים ברורים וידועים, שעל פיהם אנחנו פועלים ועל פי זה אנחנו יודעים לעבוד.

עמוס ארבל: מיד לאחר מכן הוצאנו שני שליחים לאתיופיה, באמצע יולי 2009, עד סוף דצמבר, והם חזרו לכאן.

עמוס ארבל: הוגשו 2,485 בקשות באתיופיה.

עמוס ארבל: הדוח הזה גם הוגש בשבוע שעבר לוועדה לביקורת המדינה, ליושב ראש הוועדה, מר חסון, ואנחנו נכנסנו כאן להליך מזורז---

שלמה מולה: אנחנו מבקשים שתעבירו לנו גם לוועדה המשותפת.

עמוס ארבל: אין שום בעיה, אני אשאיר פה את הדוחות.

עמוס ארבל: 2,485 בקשות באתיופיה, שהוגשו לשני השליחים שהיו שם מיולי עד דצמבר 2009, וכל הבקשות האלה, כנדרש בתהליך, מחויב לבצע לגביהם תחקור, מחויב לקבל בקשה כאן מהארץ, על מנת אכן לחבר את שתי הבקשות ולבצע הליך מסודר ותקין, שהוא קצת יותר בעייתי, ואני לא ארחיב, כאשר בודקים אדם מגרמניה או ממדינה אחרת מערבית, כי אין לנו תיעוד, אין לנו מרשם, יש לנו הליך שהוא מסובך ובעייתי.

עמוס ארבל: ולשמחתנו הרבה, ריכזנו מאמץ עליון, באמת עליון, על חשבון משימות אחרות בתוך רשות האוכלוסין, בתוך משרד הפנים, וריכזנו מאמץ כאן בתוך המטה, הבאנו לכאן פקידים, מן הסתם צריכים להיות דוברי אמהרית ומאז, מדצמבר עד היום, משהו כמו פחות מארבעה חודשים, עד כמה שאני יודע מהסוכנות, מגיעות טיסות ב-22 וב-23, ואנחנו נגיע כמעט לכל אלה שאישרנו, שהם אכן יגיעו לכאן לישראל, בסביבות 1,000 נפשות, מ-19 בינואר, כשהטיסה הראשונה היתה ב-19 בינואר.

עמוס ארבל: אנחנו אישרנו, נכון לסוף שבוע שעבר, 947 נפשות מתוך בני הפלשמורה, מעבר לזכאי שבות.

עמוס ארבל: משהו כמו 1,000 נפש שאישרנו וביחד עם הסוכנות גם העלינו ומעלים אותם, עד ערב פסח, אני לא רוצה להתחייב בשם הסוכנות, אבל מרביתם אם לא כולם יהיו כאן.

שלמה מולה: מתוך ה-2,485 שבדקתם, כמה תשובות שליליות נתתם?

שלמה מולה: האם אתם עובדים בשיטה שבה אתה נותן תשובה חיובית ואתה נותן תשובה שלילית?

עמוס ארבל: ראשית, ריכזנו מאמץ, אם אפשר לקרוא לזה כך, לקבוצת הזכאים, על מנת קודם שיבואו הזכאים, קודם אלה שעונים---

שלמה מולה: אז מה הבעיה?

שלמה מולה: כשאתה נותן תשובה חיובית לאלה, אתה יכול להודיע להם 'אתה לא זכאי'.

עמוס ארבל: לא, צריך לבדוק כל תיק.

עמוס ארבל: אנחנו לוקחים את כל התיקים של מה שנקרא שהם מבדיקה ראשונית או מנראוּת נראים באופן ודאי שהם זכאים.

עמוס ארבל: הלכנו אליהם ראשית, על מנת לטפל בהם.

שלמה מולה: אני רוצה שתאמר לי, ב-2008, אם אני זוכר נכון, החלטת הממשלה דיברה על לבדוק כ-3,000.

שלמה מולה: אתה אומר שכרגע בדקתם 2,485, מה קרה לגבי ה-515 האחרים?

עמוס ארבל: לא הגיעו.

שלמה מולה: שני השליחים שלכם בדקו 2,485, החלטת הממשלה דיברה על לבדוק 3,000, מה קרה לגבי ה-500 האחרים?

עמוס ארבל: אני אומר, על מנת לבדוק תיק בקשה, צריך שהאדם יבוא באתיופיה לפקיד שלנו שם בגונדר ויגיש לו בקשה שהוא רוצה לבוא לישראל.

עמוס ארבל: משהו כמו 500 איש לא באו, אמרו לנו שזה חג האסיף, שאנשים לא הגיעו כדי להגיד שהם רוצים לעלות לישראל.

שלמה מולה: תאמר לי, כשאתם הרכבתם את רשימת ה-3,000, אנחנו יודעים שמי שהרכיב אותה זה מר אורי קונפורטי, שהיה שליח הסוכנות יחד איתכם, על בסיס מה ה-3,000 האלה נבנו?

עמוס ארבל: יש את הרשימה הזאת כאן, אני אגיש לך אותה בסוף הדיון, היא כוללת---

שלמה מולה: אני מקווה שעשיתם את הבדיקה הזאת, כמה מתוך ה-8,700 שבפנקס הרשימה כרגע, אני לא יודע אם אימצתם את המספר הזה או לא, לפחות על פי השר, שהוא רוצה לשלוח שליחים לבדוק את ה-8,700, האם עשיתם סנכרון בין ה-3,000 שלכאורה שאתם הייתם צריכים לבדוק, מול הפנקס של הקהילה הקיימת, ואז אתם, לפחות על פניו, למרות שלא בדקתם, יודעים להגיד כמה הם בתוך פנקס הקהילה הנוכחית, כמה הם לא.

עמוס ארבל: אני אנסה לענות.

עמוס ארבל: בהחלטות ממשלה קודמות בכל מה שקשור לבני הפלשמורה, ריכז את הנושא מר דדון, שהיה הפרויקטור ברשות האוכלוסין בנושא הזה, והחלטת הממשלה אומרת שכל מי שמופיע בדוח אפרתי, שארית דוח אפרתי, כך הוא מוגדר בהחלטת הממשלה הנוכחית שאנחנו פועלים על פיה, ואז לקחנו את כל דוח אפרתי בשנת 99' ובדקנו אותו, קודמי בתפקיד, ועשו את הבדיקה וכל מי שעלה לישראל, כל מי שקיבל תשובה שלילית, או שחלילה נפטר וכאלה, ואז הגיעו למספר הזה של 2,964 אנשים שמופיעים בדוח אפרתי ועדיין לא נעשתה לגביהם פעילות, או שלא נבדקו, או שלא עלו לישראל וזה המספר.

עמוס ארבל: הדוח הזה הוא 'שארית דוח אפרתי', שהוא מבחינתנו הסוף של דוח אפרתי ועל פיו התחלנו את בדיקת הזכאות באתיופיה בהחלטת הממשלה הנוכחית מיולי עד דצמבר.

עמוס ארבל: לגבי למה לא בדקנו 2,900, שוב אני אומר, נתנו את האופציה לבדוק כל אחד שהגיע והוא מופיע ברשימה.

עמוס ארבל: לא שללנו מאחד.

עמוס ארבל: בוודאות, לא שללנו מאחד שנמצא שם ומופיע ברשימה להגיש את הבקשה, גם אם הוא זכאי, או לא זכאי.

עמוס ארבל: יש עדיין בסביבות 500 איש שלא הגישו בקשות, ואלה ספיחים שאנחנו התחייבנו בפני יושב ראש הוועדה, וגם השר הנחה אותנו, ומיד אחרי פסח אנחנו מתכוונים להוציא שניים-שלושה עובדים לאתיופיה, להמשיך ולהשלים את הספיחים של הדוח הזה.

אורי אריאל: הדוח הזה, שכמה אנשים יש בו?

עמוס ארבל: 2,964 אנשים.

אורי אריאל: השר היה בישיבה שהיינו בה ביחד, וענה מספר פעמים, גם לאור הערת מבקר המדינה, שהשליחים יבדקו את כל 8,700 איש.

אורי אריאל: השאלה התחילה מידידי, חבר הכנסת מולה, יושב ראש הוועדה, הוא שאל, בודקים את כולם?

אורי אריאל: את כל ה-8,700?

אורי אריאל: עכשיו שמענו את כל ההסברים החשובים, ותודה על כל מה שנעשה עד כה, ברוך ה', ההבנה שלי, ותקן אותי, זה שאת ה-8,700 כרגע לא בודקים, אלא רק את ה-3,000.

עמוס ארבל: לא התייחסתי, אדוני.

אורי אריאל: אז אני שואל.

אורי אריאל: אני שם סימן שאלה, בבקשה, ואני אשמח לשמוע.

עמוס ארבל: ראשית, אין לנו עדיין את הדוח שמדובר עליו, של ה-8,000 - 9,000.

עמוס ארבל: לא קיבלנו אותו באופן מסודר.

עמוס ארבל: אם נקבל אותו בצורה פשוטה, אפשר להתחיל לשבת עליו ולבדוק אותו.

שלמה מולה: ההעתק נמצא אצל לשכת השר.

עמוס ארבל: אני לא בורח עכשיו, תן לי את הרשימה, מרגע זה אני אגיד שיש לי, אין לי בעיה.

עמוס ארבל: אז אפשר לרשום שמהיום ניתן לי הדוח.

אורי אריאל: רק בשביל להעביר את זה מפה לפה, היה שווה לזמן את הישיבה.

עמוס ארבל: אני לא יכול לנחש.

עמוס ארבל: אני משתף פעולה ואעשה הכל כדי שיקרה.

שלמה מולה: מר ארבל, אין לנו טענה אליך.

שלמה מולה: אנחנו גם מודעים לזה שהגעת למשרד הפנים לאחרונה, גם אם משתמע כאילו תוקפים אותך, לא אתה הבעיה.

עמוס ארבל: עם מצפוני אני שלם, אני פקיד ממשלה שמבצע את תפקידי.

עמוס ארבל: שנית, כל הנחיה של השר שתהיה תבוצע במלואה, חד משמעית.

עמוס ארבל: אם אני אונחה עוד שעה, מחר בבוקר, מרגע זה להתחיל לעבוד על הדוח הזה ולבדוק ולעשות כל מה שנדרש, אנחנו נעשה את מדיניות השר ואת הנחיחות השר כלשונן.

עמוס ארבל: אנחנו כרגע נערכים להוציא אחרי הפסח ולהתחיל לבדוק.

עמוס ארבל: אני, כמונחה להוציא את שני האנשים האלה, את מי לבדוק ואיך לעשות וכן הלאה.

עמוס ארבל: יש כרגע, ואתה יודע היטב, אדוני, ניסיון מאוד חזק להמשיך ולהוביל את החלטת הממשלה.

עמוס ארבל: מה יהיה בסופה, יוחלט כך, יוחלט אחרת, אני לא אשם.

שלמה מולה: אני מבין שמר שרנסקי הודיע בוועדה לביקורת המדינה שהוא מבחינתו מוכן לייעד עשרה עובדים אם נדרש.

שלמה מולה: מה שאני מציע לכם, תיקחו את מה שהוא הודיע ואל תסתפקו רק בשניים-שלושה.

שלמה מולה: אם וכאשר השר ייתן לכם הנחיה, אני אומר לכם, למען הסר ספק וכדי לגמרו את הסיפור, אל תסתפקו בשניים, תשלחו ארבעה, חמישה, ואז תאמין לי---

עמוס ארבל: אנחנו נשלח כמה שצריך.

אורי אריאל: המסקנה, מכובדי היושב ראש, מדבריו של מר ארבל, שאנחנו, אתה ואני ואחרים, צריכים לפנות היום לשר הפנים שיוציא הנחיה פנימית, מעבר למה שהוא אמר בוועדה לכנסת---

שלמה מולה: מאחר שזו הצעה לסדר, זו תהיה אחת המסקנות שלנו, שיונחו על שולחן הכנסת וגם נדאג שהשר יקבל בכתובים את מסקנותיה של הוועדה המשותפת הזאת.

שלמה מולה: חבר הכנסת בן סימון, אם תרצה לדבר, אתה מוזמן, אבל אני רוצה לתת לו להשלים את דבריו.

עמוס ארבל: אני רוצה להוסיף עוד משהו שגם נשמע קטן, אבל הוא חשוב.

עמוס ארבל: אנחנו מתייחסים לפעילות הזאת שלנו, מיולי שנה שעברה, וודאי עוד יהיה לה המשך ונקווה שיהיה לה המשך, כפרויקט יומי, כפרויקט שהוא מעבר למשימות השוטפות שלנו.

עמוס ארבל: לא נכון והייתי אומר אפילו שזה בלתי נסבל העניין הזה שאנחנו מממשים ומבצעים פעילות שכזו בלי שיהיה לה גיבוי תקציבי, תהליך מסודר של משרד ממשלתי.

עמוס ארבל: לטובת המבצע הנוכחי, הם פעילות הנוכחית עד רגע זה לא תוקצבה אפילו ברבע שקל, שאני יודע עליו לפחות, יכול להיות שהגיע למקום אחר.

שלמה מולה: אתה מדבר על תקציב למשרד שלכם.

עמוס ארבל: על תקציב כח אדם, על משאבים.

עמוס ארבל: כן, אתה מוציא שליחים לאתיופיה, המשימות השוטפות שלהם לא מתבצעות, מישהו צריך לעשות את זה.

שלמה מולה: אני רוצה לפנות, בהזדמנות חגיגית זאת, למרות שההערה הזאת היא הערת ביניים, למשרד האוצר, כל החלטת ממשלה שמתקבלת, בסופו של דבר אתם נדרשים לתקצב את המשרדים.

שלמה מולה: גם משרד החינוך וגם מהקליטה נמצאים, אבל.

שלמה מולה: ..

שלמה מולה: אני זוכר לפחות, אם זיכרוני לא מטעה אותי, בדיונים שהיו עם מר גנות, אחת הסיבות לתקוע את המשך ביצוע ההחלטה של ה-3,000 בטענה שאין לו תקציב.

שלמה מולה: אפילו אין לנו תקציב לממן שליחים ואז הסוכנות נדרשה לממן את השליחים בשלב ביניים.

שלמה מולה: למה אתם לא נותנים את הכלים הנדרשים למר עמוס ארבל, כדי שיוכל לבצע את תפקידו כראוי?

איתי אסולין: נערכו דיונים בנושא בעבר.

שלמה מולה: אני רוצה שאתה תגיד לי, מאז החלטת הממשלה לפרויקט הספציפי הזה, כמה כסף אתם ייעדתם למשרד הפנים?

איתי אסולין: כבר בהחלטת הממשלה נקבע שהמנהל הכללי של משרד הפנים ומינהל התקציבים באוצר יסכמו את האמצעים הנדרשים להפעלת מנגנון הבדיקה.

איתי אסולין: במידת הצורך יובא הנושא הזה לאישור הממשלה.

שלמה מולה: מה שאתה אומר לי, לא נתתם כסף.

איתי אסולין: בדיונים שנערכו הוחלט שרשות האוכלוסין, במסגרת תקציבה, תבצע הסטות כספים פנימיות.

איתי אסולין: רק לסבר את האוזן, יש לרשות האוכלוסין למעלה מ-1,100 עובדים.

שלמה מולה: למה את המשפט הזה אתם לא אמרתם כאשר הממשלה קיבלה החלטה?

שלמה מולה: מה שאתם עושים בעצם, זה באמת לא נעים, מצד אחד מקבלים החלטת ממשלה שבאה ואומרת שצריך להביא 3,000 ואתם משתתפים בדיון ואחר כך יוצאים מהמשרד, אז אתם אומרים לשר או הממונה על מינהל האוכלוסין 'תסתדר אתה, אנחנו לא ניתן לך כסף'.

שלמה מולה: כך אי אפשר לעבוד.

איתי אסולין: העובדה היא שמיולי עד דצמבר באמת, כמו שהוא תיאר, המשרד הסיט מקורות משלו, שלח נציגים ולראיה הגיעו לפה עולים.

איתי אסולין: אני חושב---

שלמה מולה: זאת אומרת אם זה היה תלוי בכם, אף אחד לא היה מגיע, אבל זו כבר הערה שלי.

מיכל צוק: אפשר להשלים עוד דבר אחד בהקשר הזה?

מיכל צוק: אתה ציינת שלגבי כל החלטת ממשלה, מרגע שהיא מתקבלת, יש לה תקציב בצדה, לא בנושא הזה ולא בנושאים אחרים, כך לא מתנהלים הדברים.

מיכל צוק: יש לממשלה מדיניות, המדיניות מבוצעת במסגרת התקציב הכללי שמאושר למשרדים השונים, ומרבית הפעילויות אכן מבוצעות במסגרת תקציב המשרדים.

מיכל צוק: מה שציין כאן מר איתי אסולין, זה שבמסגרת המשאבים וגם משאבי כח האדם שיש לרשות ההגירה שהיא רשות חדשה ושקיבלה גם חיזוקים, צריכים לעשות את סדרי העדיפויות וזה לא רק בנושא זה.

מיכל צוק: כלומר באופן כללי נדרשים משרדי הממשלה לממש את מלוא הפעולות שמוצבות לפתחן, בין אם בחקיקה ובין אם בהחלטות ממשלה ובין אם במדיניות שמבצע המשרד, במסגרת תקציבם, והדבר הזה לא שונה בהיבט הזה.

מיכל צוק: במסגרת הדיונים שנערכו במשרד הפנים, אלה ההבנות ש---

שלמה מולה: סליחה, בדיונים, כשמדברים על להביא מספר יותר גדול, אתם אומרים 'יש לזה השלכה תקציבית, אנחנו לא נביא', כשבאים ואומרים לכם אחר כך שאנשים מתחילים לבוא ולהגיע, ואתם אומרים 'טוב, המשרדים צריכים להסתדר'.

שלמה מולה: אתם לא יכולים בצד אחד לבוא להגיד שתתקבל החלטה ובצד השני אתם אומרים שהמשרדים יספגו, זאת אומרת, 'תעשו הסטות תקציביות, תסתדרו'.

שלמה מולה: אני לא חושב שזה נכון.

שלמה מולה: אם זו המדיניות שלכם, אנחנו נכתוב במסקנה שלנו שלמרות החלטת הממשלה, משרד האוצר לא ראה לנכון לתקצב את הפרויקט, לפי ההגדרה של עמוס, למרות שאני קורא לזה עליית יהודים, אתם לא מתקצבים את מה שצריך לתקצב, רק החלטה בלבד.

שלמה מולה: אני פה הייתי עד לדיונים שהיו, עם מר גנות, שבאמת התרעם והיה נציג שלכם שהודיע ש'אם יידרש תקציב אנחנו ניתן'.

שלמה מולה: אפילו בשיחה אחרת שהיתה לי עם מר אודי פראוור, אפילו ההתערבות של מר אודי פראוור, משרד ראש הממשלה לא עזרה כדי שאתם תתגברו את.

שלמה מולה: ..

שלמה מולה: תראו מה שקורה בסופו של דבר, אתם פוגעים גם בשירות שניתן לאזרחים.

שלמה מולה: דבר כזה לא יכול להיות, לפי דעתי.

שלמה מולה: (יושב ראש הוועדה - חבר הכנסת כרמל שאמה)

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, מר אודי פראוור, ממשרד ראש הממשלה.

אודי פראוור: הדיון מתנהל מתוך קונצנזוס לגבי בדיקת זכאותם והבאתם של רוב 8,700 איש שנמצאים בגונדר, אבל בחברה הישראלית יש מחלוקת ארוכת שנים לסיפור הזה.

אודי פראוור: אני לא משוכנע שבקהילה האתיופית יש אחדות דעים ולכן---

שלמה מולה: איזה מחלוקת?

שלמה מולה: אולי תפרט איזה מחלוקת.

שלמה מולה: אני רוצה שאתה תתייחס גם להחלטה של הרבנים הראשיים על כמה שהם יהודים.

אודי פראוור: אם אדוני ייתן לי, אני אפרט.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, תנו לו להשלים את דבריו.

אודי פראוור: המחלוקת הזאת היא מחלוקת נמשכת שמעורבות בה הרבה מאוד דעות, הרבה מאוד קהילות, יש לה הרבה גוונים.

אודי פראוור: שלוש ממשלות ברצף בחרו במחלוקת הזו לקבל החלטה שהיא פשרה.

אודי פראוור: ככה סתם ממשלת שרון, ב-2003, ובתיקון שהיא עשתה ב-2004 כשהיתה הפשרה, כך עשתה ממשלת אולמרט וכך עשתה הממשלה הנוכחית.

אודי פראוור: בכל שלושה הסדרי הפשרה האלה נקבע מספר, מסיבות כאלה ואחרות, סקר אפרתי היה בסיס חשוב מאוד, ולאחריו ניתנה אמירה שההחלטה הזו, הגורפת, על ההסדר המיוחד, לא סותרת את סמכויות שר הפנים, לטפל באופן פרטני, איחוד משפחות וכולי.

אודי פראוור: הסוג הזה שאמר 'זה מה שאנחנו מוכנים לעשות', כי יש מחלוקת, לכן זה כן, ומעבר לזה, נחזור לנהלים הרגילים של המדינה, זו היתה דרכם של שלוש ממשלות.

אודי פראוור: עד עכשיו, אני מדגיש את זה כי זה לא פוליטי, זה ראשי ממשלה שונים, זה אישים שונים.

שלמה מולה: ההחלטה של אריק שרון ב-2003 דיברה על להביא כל מי ש...

שלמה מולה: אפילו ההחלטה לא הגדירה מספרים בצורה מדויקת, לכן אני מציע שגם בעניין הזה צריך לדייק.

אודי פראוור: אבל הרי זה מה שאמרתי, שההחלטה של 2003 תוקנה ב-2004, זה מבטא את הוויכוח הציבורי ומציג עוד פעם את אותו עיקרון שיש בעניין הזה סוג של הסדר פשרה.

אודי פראוור: משרד ראש הממשלה והמנהל הכללי של ראש הממשלה חושבים שצריך לדבוק בהחלטה הקיימת.

אודי פראוור: ההחלטה הקיימת אומרת להשלים את סקר אפרתי, ואני מסכים שצריך לטפל גם בליקויים שבבדיקה של סקר אפרתי, אני חושב שאין מחלוקת שאם אמרנו סקר, אז גם הליקויים בתוך זה, ולסיים בכך את התחייבותה של הממשלה לעלייה מאורגנת, ומכאן ואילך לדבוק במה שכבר קיבלנו שלוש פעמים.

אורי אריאל: רק שאלת הבהרה.

אורי אריאל: האם, מר פרוואר, תשובתך היא על דעת ראש הממשלה?

אודי פראוור: תשובתי היא על דעת המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה.

אורי אריאל: זאת אומרת לא התקדמנו מלפני שבוע בבירור הזה, למרות הטלטולים.

אודי פראוור: תשובתי היא על דעת המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה.

שלמה מולה: מאחר שאתה הולך, הייתי רוצה לשאול אותך, מבקר המדינה אמר במפורש לדבריך בשבוע שעבר, 'אתם פירשתם את הדוח שלי לפי מה שאתם רציתם, לא כפי שאני כתבתי'.

שלמה מולה: המשמעות של זה, גם כשהחלתם את החלטת הממשלה ב-2008 וכלה ב-2009 התייחסתם אך ורק לספח של ה-3,000.

שלמה מולה: הוא במפורש בא ואומר יש עוד הרבה זכאים, לפי הערכתו.

שלמה מולה: יש עוד שצריך לבדוק, וזו החלטה ערכית, ואתם התעלמתם דווקא מהמשפט הזה, אולי משפט המפתח ביותר, ואז אתה עכשיו ואומר ועוד פעם אני אומר לך ואני אגיד לך את זה בכל הזדמנות שתהיה לי, אתם לא יכולים להיות פרשנים של הרבנות הראשית, אתם לא יכולים להחליף את הרב עובדיה יוסף, אתם לא יכולים להחליף את הרב עמר, אתה לא יכול להתעלות ולבוא להגיד לי...

שלמה מולה: אני גם חי בתוך עמי, בתוך קהילת עולי אתיופיה.

שלמה מולה: ממתי עושים רפרנדום בתוך העדה אם להביא או לא להביא?

שלמה מולה: רק אצל יהודי אתיופיה אתם עושים רפרנדום?

שלמה מולה: תעשו משאל יהודי אתיופיה.

שלמה מולה: אני חושב שזה לא מכבד אתכם, זה לא מכבד את קהילת עולי אתיופיה, ואני אומר לך, הרבה אנשים דומים לכם ביארביאר, פקידים, עד 1973 אתם לא אפשרתם ליהודי אתיופיה להגיע לארץ.

שלמה מולה: השיטה הזאת שאומרת שיש מחלוקת?

שלמה מולה: אין מחלוקת.

שלמה מולה: הרבנים הראשיים החליטו שהם יהודים ומגיעים לארץ, צריכים להיות כאן, ואל תטענו את זה.

שלמה מולה: אני חושב שזה אפילו בזוי, ההתנהלות הזאת.

שלמה מולה: זה מרגיז מכאן עד הודעה חדשה.

דניאל בן-סימון: אני רוצה לתפוס טרמפ על הלהט של חבר הכנסת שלמה מולה, למרות שלא עליתי מאתיופיה, ולשאול באמת כמי שנכנס לנושא הזה, כעולה בעצמו שרוצה לבדוק את העניין, ממה שלמדתי מחבר הכנסת ממולה ומהישיבה הקודמת שבה השתתפתי, המחלוקת הזאת, האם היא מחלוקת עניינית?

דניאל בן-סימון: או שמדובר בקושי שהעולים האלה מביאים איתם, קשיים תרבותיים, קשיים הסתגלותיים.

דניאל בן-סימון: האם יש פה משהו שנסתר מהדיון הזה ביחס לקבוצה הספציפית הזאת?

דניאל בן-סימון: אני יודע שמאז קום המדינה, עלו קרוב ל-4 מיליון איש, ואני באמת רוצה לשמוע מעבר לעניין התקציבי, האם יש בעיה ספציפית ביחס לקבוצה הזאת, בגלל ההתאקלמות הקשה שלהם, בגלל המעבר הכמעט דרמטי מאתיופיה לישראל ומה שכרוך בכך.

דניאל בן-סימון: הייתי אתמול בדיון מפלגתי ואחד הדוברים דיבר על הקושי.

דניאל בן-סימון: צריך אולי לצמצם בגלל הקושי של האנשים האלה להסתגל.

דניאל בן-סימון: האם יש משהו שנסתר מעינינו ביחס לקבוצה הספציפית הזאת?

דניאל בן-סימון: ושוב, אני לא שואל על עניין מעשי, לגבי התקציב.

דניאל בן-סימון: לא יודע מי הנציגים, האם בחברה הישראלית, בתכנון העתידי שלה לטווח ארוך, הקבוצה הזו מטילה סימן שאלה ביכולת שלה להיות קבוצה הומוגנית?

דניאל בן-סימון: או שלא?

דניאל בן-סימון: או שבעצם אלה עולים כמו כל העולים מחבר העמים, ואני יודע, כשפתחו דלתות לעולים מחבר העמים, לא בדקו, פתחו אותן יותר מדי לרווחה, לא תמיד הקפידו על ברית המילה ולא תמיד הקפידו על יהדותו של זה, כי העלייה הזו היתה חשובה מכל הבחינות.

דניאל בן-סימון: פה, בפעם הראשונה אני נתקל באיזה שהוא קושי שנסתר מעיניי, האם הוא קיים?

דניאל בן-סימון: ואם הוא ישנו, אנא מכם תגלו לי אותו, כדי שנדע במה מדובר.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, חבר הכנסת בן סימון.

כרמל שאמה-הכהן: מר אברהם נגוסה.

30095: אני אתייחס לשאלה שלך אולי בסוף, אבל חבל שנציג משרד ראש הממשלה מדבר ויוצא, לפני שהוא שומע או עונה לשאלות שאנחנו רצינו להביא.

30095: חבל מאוד, זה מראה איך מזלזלים בנושא, איך הם מסתכלים על הנושא.

30095: קודם כל, אני רוצה להתייחס למה שמר עמוס ארבל אמר, שסקר דוד אפרתי לא התבצע במלואו, וזה לא סוף הרשימה, מכיוון שהרשימה נמצאת בידם, יש כמה היבטים בתוך המהלך שהם בדקו.

30095: למשל, אם ילדים שנולדו, שהיו קטינים בזמן הסקר, הם לא נרשמו כראש משפחה, בתוך המשפחה הם מופיעים כמספר.

30095: נגיד אם ראש המשפחה, מול ראש המשפחה כתוב 8 נפשות, אז זה אומר שיש בעל ואישה ועוד שישה ילדים.

30095: מ-99' עד עכשיו הילדים האלה התבגרו ובנו משפחה והפכו להיות ראש משפחה, השם שלהם לא מופיע כראש משפחה, אבל השם של אבא מופיע כראש המשפחה, אז הילדים האלה נדחו, לא הביאו אותם והשאירו אותם הן באדיס, הן בגונדר, בגלל המדיניות השערורייתית שאומרת שאם השם של ראש המשפחה לא מופיע ברשימה, לא להעלות אותו.

30095: זו סוגיה אחת.

30095: סוגיה שנייה, כיוון שבהחלטת הממשלה מ-2003 הקריטריון מדבר על מי שיהודי מצד אמא שלו לכל הדורות, אז אם ראש המשפחה, הבעל, הוא לא יהודי מצד אמא שלו, יהודי מצד אבא שלו, אז אשתו היא יהודיה מצד אמא שלה, כי החלטת הממשלה מדברת על כך שאחד מבני הזוג צריך להיות יהודי, אז הצד של האישה לא נבדק, אוטומטית המשפחה הזו נדחתה ונשארה שם.

30095: הסוגיה השלישית, שבתוך הרשימה היו קודים, קודים כדי להפריד מי יהודי מצד אמא ומי יהודי מצד אבא, ומי יהודי משני הצדדים.

30095: בתוך הרשימה, המחשב, הפוקדים, לא שמו טוב, אז הקוד לא מופיע מול השם שלו, אוטומטית משפחה כזו נפלטה מהעניין.

30095: כלומר שהשאירו אותה כי לא נכנסה לרשימה הפוטנציאל.

30095: שלושה הסוגים האלה, כתוצאה מזה יש משפחות שנשארו באתיופיה ולכן לא עשיתם את העבודה בצורה מלאה.

30095: מתוך ה-3,000 שהיו צריכים לבדוק, בדקו 2,485, לאותם 500 שמענו את הסיבות, אמנם אני לא חושב שזו הסיבה, אבל נניח.

30095: כל אלה שנבדקו, ה-2,485, לפי טענתו יהיו בערך 1,000 זכאים.

30095: רובם לא יהיו זכאים, למה?

30095: למה אני אומר את זה?

30095: כי הזמינו אותם מהכפרים, כאשר החלטת הממשלה של 2008 מדברת על מי שנמצא בגונדר לפחות שנה.

30095: אז אם אתה מזמין אותו עכשיו מהכפר, הוא לא ממלא את הקריטריון, ולכן בוודאי הוא לא יעלה.

30095: לכן אל תספרו לנו שאתם תעלו 3,000, זה לא יהיה, כי רשימת הקונפורטי נעשתה בצורה חבלנית, כדי לעצור את המשפחות האלה, כאשר יש רשימה, סקר דוד אפרתי-ולדמן, הם המציאו רשימה אחרת על ידי קונפורטי שנרשמו אנשים שלא זכאים על פי קריטריון החלטת הממשלה, וזו העובדה.

30095: אני רוצה להתייחס למה שאמר מר אודי פראוור, שהלך.

30095: אני חושב שמי שהכשיל את ממשלת שרון מלפתור את הבעיה הזאת, מי שהכשיל את ממשלת אולמרט וגם עכשיו הולכים להכשיל את ממשלת נתניהו, אלה פקידים במשרד ראש הממשלה.

דניאל בן-סימון: מאיזו סיבה?

30095: הסיבה היא שיקולים כלכליים.

דניאל בן-סימון: כלכליים בלבד?

30095: בוודאי.

30095: כי אני אגיד לך למה.

30095: מבחינת המעמד המשפטי, יש החלטת ממשלה, קריטריונים ברורים.

30095: מבחינת יהדותם, יש החלטה של הרבנים הראשיים, הרב עובדיה יוסף, הרב מרדכי אליהו, הרב עמר, הקייסים, הרבנים של העדה.

30095: יש החלטה ולכן מעמדם הדתי ברור.

30095: מעמדם המשפטי ברור, מבחינת החלטת הממשלה.

30095: אז איזה סיבה עכשיו אנחנו נדבר?

אורי אריאל: אני אוסיף עוד סיבה, ברשותך.

אורי אריאל: חבר הכנסת בן סימון, השאלה שלך על השולחן, אף אחד לא מסתיר את הסיבה, אף אחד לא אומר.

אורי אריאל: אני אגיד את זה ככה; אם הם היו יודעים לנגן על פסנתר, כחולי עיניים ובלונדיניים, הכל היה יותר קל.

אורי אריאל: אני אומר את זה בלי חיוך, בשיא הרצינות ובתור אחד שעוסק בעניין הזה רק כמה שנים, היה גם באתיופיה.

אורי אריאל: חברים, השאלה במקומה, זו תשובתי.

אורי אריאל: אני יודע שזה קשה, אנחנו נאבקים בזה, ברוך ה', צריך לומר די בהצלחה.

אורי אריאל: עד עכשיו, גם הודות כמובן לממשלת ישראל ולגורמים נוספים, עלו רבים וטובים.

אורי אריאל: צריך ואפשר לשים לזה קץ, פשוט להביא את מי שייבדק, יימצא כיהודי---

דניאל בן-סימון: חבר הכנסת אריאל, יש עדשות היום בכל צבע, שאתה יכול לשים, ואתה יכול להפוך עולה מאתיופיה לתכול עיניים, אני ראיתי את זה, ואתה יכול גם לצבוע את השיער, השאלה היא אם מעבר לקוסמטיקה זה עניין עמוק?

דוד יאסו: את הפנים ואת הידיים אתה לא יכול לצבוע.

דניאל בן-סימון: אז יש בעיה עדיין, אתה אומר.

אורי אריאל: חבר הכנסת בן סימון, אני אגיד עוד משפט ואני לא רוצה להרחיב יותר, אני חושב שהדברים הם ברורים; אין ולא היתה אף פעם, גם בימים שעלו למדינת ישראל מאות אלפי יהודים מכל הפזורות, כבר לא היו אוהלים וראש הממשלה ושר האוצר דאז לוי אשכול אמר, 'אז תוציאו את הפחים', מזה נולדו הפחונים, כי לא היו אוהלים, וקלטו.

אורי אריאל: אין קהילה בעולם שמדינת ישראל מתייחסת אליה עם מכסות, מה שנקרא קווטות, אין פגיעה יותר חמורה בציונות ובכל מה שאנחנו ביחד כולנו מגלמים במובן הזה.

אורי אריאל: במובן הזה זה לא הממשלה הזו, גם קודמותיה עסקו, הכל תחת הכותרת 'קשיי קליטה', אז בואו נביא לאט לאט ונקלוט.

אורי אריאל: זה פשוט דבר חמור, אין לי מלים יותר מאלה, ואם אנחנו בישיבה הזאת נוכל לקדם במשהו פתרון לבעיה, זה יהיה שכרנו.

30095: ברשות

30095: כם אני רוצה לסיים את דבריי.

30095: בסגנון שלי אני רוצה לענות לך על השאלה של מה הבעיה הספציפית.

30095: לדעתי הבעיה הספציפית והמיוחדת של העלייה הזאת, שאנחנו לא עשירים, לא פרופסורים, לא מהנדסים, באים מאפריקה---

דניאל בן-סימון: ולא מנגנים בפסנתר.

30095: וגם אני חושב שהצבע עושה את שלו.

30095: לכן אני חושב שפה הפקידים, כמה שיותר האינטרס שלהם לסגור את העלייה הזאת, ולכן לא משנה איזה שר בא ואיזה שר הולך, הפקידים נשארים ומכשילים את השרים האלה.

30095: יש לנו שר פנים עכשיו שתומך והוא הגיש הצעה לממשלה לבדוק ולהעלות את ה-8,700.

30095: הנה, במשרד ראש הממשלה הפקידים סתמו את הדרך, אפילו את ההצעה ששר הפנים הביא, לא מעלים לדיון בקבינט, זה אנטי דמוקרטי.

30095: אפילו לא מביאים את זה לדיון, להצבעה, זה פשוט נגד כל הדרכים הדמוקרטיות.

30095: לכן מה שאני מבקש מהיושב ראש ומחברי הכנסת, שהוועדה הזו תקבל החלטה שראש הממשלה ופקידים במשרד ראש הממשלה יביאו את הצעת שר הפנים להחלטה בקבינט.

30095: פשוט לבדוק ולהעלות אותם.

30095: זה אלמנטרי, זה הבסיס בנושא הזה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה למר אברהם נגוסה.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להעיר שנציגת משרד האוצר נאלצת לעזוב אותנו, למישהו יש שאלה ממוקדת שהוא רוצה להפנות?

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

דוד יאסו: בהמשך למה שנאמר, כפי שידידי מר עמוס ארבל דיבר לגבי העלייה, כאשר בשלושה חודשים כבר הגיעו כמעט 900 נפש, אני אומר שבתקציב של 2010, שאנחנו נמצאים בו, עוד במהלך הזה, עוד חודשיים זה יעבור את ה-1,500, שתבורך העלייה, אבל מבחינת תקציבים, שתדעו שמשרד הקליטה לא מתוקצב מעבר לזה, במשרד הקליטה אנחנו נמצאים במצב מאוד מאוד קשה מבחינה תקציבית, במיוחד בדברים האלה ובכל הפעילויות שאנחנו עושים, לכן הייתי חייב להודיע.

שלמה מולה: אתם הגשתם בקשה תקציבית מסודרת למשרד האוצר?

דוד יאסו: בוודאי, מוגשת, אבל מאושר תקצוב של 1,000 - 1,200 וזה מאוד מקשה עלינו.

דוד יאסו: אני אומר את זה כאן, מאחר וגם גב' מיכל צוק פה.

מיכל צוק: קודם כל אין לי שום בעיה גם להתייחס כאן, אני רק אשמח שמשרד הקליטה, בהתנהלות נכונה, אם יש בעיות נקודתיות, יפנו אלינו בצורה נקודתית.

מיכל צוק: יחד עם זאת, כמו שאמרנו גם בדיון הקודם, שהיה בוועדה לענייני ביקורת המדינה, משרדי הממשלה השונים מחויבים לבצע את החלטת הממשלה ומדיניות הממשלה כפי שהיא כיום, כלומר לפי החלטות הממשלה, לרבות קצב הקליטה שנאמר בה, ואני חושבת, ותקנו אותי אם אני טועה, שלפחות הנתונים שבידינו, ואם יש איזה שהוא קושי, אנחנו נשמח לשמוע, מתוקצב משרד הקליטה בהיקף שמאפשר לעמוד בהחלטת הממשלה.

מיכל צוק: זה למיטב ידיעתי.

מיכל צוק: זו החלטת הממשלה הנוכחית, אני לא יודעת על החלטת ממשלה אחרת.

דוד יאסו: אני חייב להבהיר.

דוד יאסו: החלטת הממשלה הקודמת דיברה על מאה עולים בכל חודש, ואז אם אנחנו עושים את המכפלה זה בדיוק מה שאמרתי, 1,200.

דוד יאסו: 1,200 בשנת 2010.

דוד יאסו: תוך חודשיים וחצי הגיעו כבר כמעט 1,000, עד ה-22 נסגור את ה-900 ומשהו.

דוד יאסו: זאת אומרת, אם נכפיל לפי העלייה הזאת בחודש מאי מקסימום כבר גמרתי את התקציב הזה.

שלמה מולה: אבל היא אומרת לך שלא פניתם אליה בצורה מסודרת.

דוד יאסו: אדוני, פנינו.

מיכל צוק: אני רוצה להשלים.

מיכל צוק: קודם כל, למיטב הבנתי, תקציב משרד הקליטה מאפשר לעמוד במימוש החלטת הממשלה.

מיכל צוק: אם אתם טוענים משהו אחר, אז אני אשמח לדעת ולראות ולהגיב.

שלמה מולה: מה שאת אומרת, אם אמורים להגיע עוד עולים, אתם צריכים לעצור אותם.

שלמה מולה: זה מה שאת אומרת.

מיכל צוק: אני כפופה, ואני חושבת שכל משרדי הממשלה כפופים להחלטות הממשלה והחלטות הממשלה מאוד ברורות בנושא הזה, של קצב העלייה בהתאם למי שיאושר, או יימצא זכאי לעלות.

מיכל צוק: בהיבט הזה, זאת מדיניות הממשלה.

מיכל צוק: דבר נוסף---

שלמה מולה: רגע, בואי נחדד את הדברים.

שלמה מולה: אני חוזר ומקשה עלייך, זאת אומרת אם החלטת הממשלה דיברה על 1,200 אנשים, זאת אומרת לא יכולים להביא 1,200 וחצי, למרות אין חצי בן אדם.

שלמה מולה: זה מה שאת אומרת פחות או יותר, בדברים שלך.

אורי אריאל: למה פחות או יותר?

אורי אריאל: זה מה שהיא אומרת, היא מדברת עברית.

מיכל צוק: יש החלטת ממשלה.

שלמה מולה: אני רוצה לחדד רק, שיהיה ברור.

מיכל צוק: אני חושב שגם עמוס ארבל ממשרד הפנים התייחס לזה, כדי להביא עולים שלא לפי החלטת הממשלה, צריכה הממשלה לקבל החלטה אחרת.

מיכל צוק: כלומר זאת המדיניות שאנחנו מבצעים, ויחד עם זאת באופן שוטף, גם בנושאים האלה וגם בנושאים אחרים מתקיימים דיונים עם משרד הקליטה על בקשות תקציביות שלהם ואני מניחה שהנושא הזה, של עליית בני הפלשמורה, או קליטת עולי אתיופיה, נמצא ממילא בדיונים בין המשרדים באופן שוטף.

שלמה מולה: רק שאלת הבהרה; האם מבחינת

שלמה מולה: כם גם זכאי חוק השבות, גם זכאי בני הפלשמורה, הכל מתערבב אצלכם?

שלמה מולה: חייבת להיות מכסה אצל יהודי אתיופיה, 1,200, לפי החלטת הממשלה?

מיכל צוק: לא הבנתי את השאלה.

שלמה מולה: מבחינה תקציבית יש גם כאלה מתוך ה-900 שדיבר עליהם מר דוד יאסו, שהגיעו, יש גם זכאי חוק השבות ויש גם זכאי חוק הכניסה, לזכאי חוק השבות, אם נניח מתוך 500 זכאי חוק השבות, אתם לא סופרים אותם ב-1,200, או שבכלל בכל מקרה צריך להיות מכסה ליהודים מאתיופיה?

דוד יאסו: הכל ביחד.

שלמה מולה: איך את מתייחסת לשאלה הזו?

מיכל צוק: קודם כל אני מסתכלת על החלטת הממשלה ואנחנו---

שלמה מולה: אני שואל שאלה, האם אתם עושים הפרדה בין חוק הכניסה לחוק השבות מבחינה תקציבית?

שלמה מולה: זאת השאלה שלי.

מיכל צוק: אני אומרת עוד פעם, יש תקנות תקציביות שונות במשרד הקליטה, כמו במשרדים אחרים, שנותנים מענה לאוכלוסיות השונות שמטופלות על ידם.

מיכל צוק: כרגע קצב הקליטה של בני הפלשמורה הוא לפי החלטת הממשלה.

מיכל צוק: אם אתה מעורר כאן סוגיה שאני לא מכירה אותה, שיכול להיות שיש כאן דברים אחרים, אני אשמח ל---

שלמה מולה: אני מציע להאיר את הנקודה הזאת, כמה מתוכם עלו לפי חוק השבות, לעניות דעתי זה 200-300, אולי אני טועה, ואם כן, תפחיתו את המספר, אל תספרו.

שלמה מולה: .. כשדנים גם על ה-3,000 אני מציע בכלל לא להכניס ללקסיקון את שאלת חוק השבות.

שלמה מולה: היא לא קשורה.

30095: התקציב הוא דו שנתי, ב- 2009 לא עלו, ב-2009 ו-2010 לפחות לפי שיטתכם צריכים להיות 2,400, לפי החלטת הממשלה, מה את אומרת, 100 לחודש---

שלמה מולה: לא כולל את זכאי חוק השבות.

עמוס ארבל: בחצי האחרון של 2009 בדקנו מעל 300 איש, נפשות, שהם זכאי שבות, שלא קשורים ל-3,000.

שלמה מולה: אבל מבחינה מספרית במסגרת העלייה אתה סופר אותם בתוך ה-900.

עמוס ארבל: לא, הם בנוסף.

עמוס ארבל: ללא שום קשר, זה עובד כל הזמן שוטף, הם יכולים להיות על אותו מטוס, הם יכולים להיות באותו מרכז קליטה, מבחינתנו הם שונים לגמרי בתהליך.

שלמה מולה: טוב.

משה באטה: קודם כל אני שמח שמתקיים דיון.

משה באטה: כשמגיעים העולים, אנחנו מקבלים אותם במרכזי הקליטה, קולטים אותם, קולטים בצורה הטובה ביותר, שהקליטה שלהם תהיה מוצלחת יותר ושיהיו מעורים בחברה הישראלית.

משה באטה: כמישהו שנמצא בקשר יומיומי עם העולים החדשים, רואה את סבלם ואת הנתק שיש בין המשפחות, גם יצא לי להיות עם המשלחת שיצאה לאתיופיה, הקרע הזה שהאבא נמצא כאן והילד נמצא שם, בלתי אפשרי להיקלט ולהיטמע בחברה הישראלית.

משה באטה: זו עובדה.

משה באטה: לכן אני מאוד מקווה שהסבל האנושי הזה ייגמר במהרה.

משה באטה: עם זה אני רוצה להעיר הערה נוספת.

משה באטה: אני אחד הוותיקים ומתעסק בקליטת העלייה, יש אנשים באזור טגראי, צפונה יותר, שבעצם אף אחד לא שומע את זעקתם.

משה באטה: שנים רבות מתכתבים, אטימות כזאת לא ראיתי.

משה באטה: לא ראיתי.

משה באטה: אלה זכאי שבות.

משה באטה: לי יש משפחה קרובה מדרגה ראשונה שאני הגשתי אותה למשרד הפנים בחודשים האחרונים, ועדיין לא עלתה.

משה באטה: למה?

משה באטה: למה, אני שואל.

משה באטה: חבר הכנסת מולה גם יודע על הנושא הזה, זה פשוט לא יאומן, אומרים בכח תפגינו---

שלמה מולה: היה דיון בסוגיה הזאת של עולים מאזור טגראי, התקיים דיון בכנסת הקודמת ובהמשך גם בכנסת הנוכחית כתבנו מכתב.

שלמה מולה: שר הפנים כתב לי תשובה שאומרת שהוא הנחה את המשרד לבדוק גם את האנשים מאזור טגראי.

שלמה מולה: יש לה את המכתב שלי, נדמה לי שגם העברתי אותו.

שלמה מולה: השאלה אם אתם, מר עמוס ארבל, גם בודקים באותם אזורים.

שלמה מולה: כמובן אנחנו מדברים דווקא באזור הזה כי מדובר לפי מה שאני מבין על זכאי חוק השבות.

שלמה מולה: השאלה אם אתם בודקים או לא בודקים.

משה באטה: אני רק אסיים.

משה באטה: אני חושב שאנחנו מדברים על יהודים שמגיע להם לעלות לארץ, נפרדו מהמשפחות שלהם.

משה באטה: האזור הזה, אתם יודעים, מוכה מלחמה, ולכן נשארו כמה משפחות, ואני רוצה להבטיח מעל הבמה הזו שאנשים האלה, חצי מזקני העדה היו נוכחים באישורם, אנחנו לא יכולים להביא בדרך כזו או אחרת שום אדם אחר שלא זכאי עלייה.

משה באטה: אני רוצה להבטיח את זה פה בבמה הזאת, ומול הכנסת.

משה באטה: לכן אני מאוד מבקש, מר עמוס ארבל, ידידי, לבדוק את האוכלוסייה הזאת, להביא את החכמים שלה, את זקני העדה שלה, להושיב פעם אחת ולראות את זה.

משה באטה: אני רוצה להגיד לך, יש למשל מתוך 10 אחים, 4 אחים כאן, אחד מהם עלה ב-82' כילד, קוראים לו שי והוא נמצא בארץ, ואביו נפטר, אחיו עכשיו נפטר, למה אתם מחכים?

משה באטה: למה?

משה באטה: למה האחים צריכים להיות 4 אחים פה ו-6 אחים שם?

משה באטה: מישהו יכול להסביר?

משה באטה: מישהו יכול לתת את הדעת?

משה באטה: אני משמיע את זעקתם, כמי שעוסק בנושא קליטת העלייה ומבקש לבדוק ולסיים את הנושא של עליית יוצאי אתיופיה.

משה באטה: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: דר' דקלה דהן, נציגת משרד הבריאות, אם יש למישהו שאלה למשרד הבריאות.

כרמל שאמה-הכהן: מולה דאסאש, בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: בני משפחתך נמצאים בגונדר.

מולה דאסאש: אני עליתי ב-2002, עם שלושה אחים שלי ונשארה רק אמא שלי באתיופיה ואנחנו מאוד מתגעגעים אליה והיא לבד, אין לה מי שייקח אותה לבית חולים, אין לה מישהו שיכין לה אוכל, ואני מכינה את האוכל פה ואני לא יכולה לאכול, אני נזכרת באמא שלי, אמא שלי לא אוכלת, אני חושבת שהיא רעבה, אין מי שיאכיל אותה.

מולה דאסאש: אמא שלי מבוגרת, היא בת 70, ואין לה מי שיעזור לה, ואני מבקשת כל הזמן תביאו את אמא שלי, תצילו את החיים שלה.

מולה דאסאש: אם אמא שלי שמה מתה ואני לא רואה אותה, חס וחלילה, החיים שלי, זהו, נגמרו.

מולה דאסאש: כמו שאמא שלי שם נשארת והיא תמות, גם החיים שלי פה נגמרו.

מולה דאסאש: אני מבקשת שתביאו את האמא שלי.

מולה דאסאש: כל זמן שאני הולכת למשרד הפנים, 'תמתיני', עד מתי?

מולה דאסאש: עד שהיא תמות?

מולה דאסאש: עד שאני לא אראה אותה?

מולה דאסאש: בבקשה.

מולה דאסאש: אני מבקשת, זו מצווה, תעשו מצווה.

מולה דאסאש: מישהו שאין לו אוכל, אתם נותנים, נכון?

מולה דאסאש: למי שאין לו בית, אתם נותנים בית, נכון?

מולה דאסאש: זו מצווה שאתם עושים.

מולה דאסאש: גם פה זו מצווה, תעשו לי, בבקשה תעזרו לי.

מולה דאסאש: תעזרו לי, תצילו את החיים שלי, באמת.

מולה דאסאש: בבקשה.

מולה דאסאש: אני כל הזמן בוכה.

מולה דאסאש: אני לא חושבת על הילדים שלי.

מולה דאסאש: איך הילדים מתקדמים בלימודים?

מולה דאסאש: אני לא רואה, אני לא מסתכלת, על עצמי אפילו, מה יהיה, מה יקרה לי, על עצמי, אני חושבת רק על אמא שלי.

מולה דאסאש: רק אמא שלי נשארה שם.

מולה דאסאש: בבקשה.

מולה דאסאש: אחים שלי עלו איתי, אמא שלי רק נשארה.

שלמה מולה: למה אמא שלך לא באה?

שלמה מולה: למה אמרו לה שהיא לא יכולה לבוא?

מולה דאסאש: אני לא יודעת.

שלמה מולה: הייתם ביחד בגונדר?

מולה דאסאש: אני הייתי בצבא, אחים שלי כן היו איתה, והם עלו.

מולה דאסאש: אח שלי הוא עלה ועשה צבא שנתיים, ואמא שלי רק נשארה שם.

כרמל שאמה-הכהן: מר יוסף פייט, מארגון צפון אמריקה למען יהודי אתיופיה, בבקשה.

יוסף פייט: בראש ובראשונה אני רוצה להודות ליושב ראש על הישיבה המבורכת הזאת, שמגלה רצון לפתור את הבעיה הקשה הזאת.

יוסף פייט: אני מודה לכבודו.

יוסף פייט: דבר אחד רציתי להבהיר, כי תמיד אני שומע סיפורים שאין לדבר סוף, שהמספרים משתנים וכולי, דברים מסוג זה, בלי להתייחס לעניין, אם זה דבר ציוני או יהודי, שתהיה מכסה ליהודים, הטענה שהמספרים משתנים כל הזמן זה פשוט עובדתית לא נכון, ואפשר להוכיח את זה ממקורות מוסמכים.

יוסף פייט: ב-2003, כשראש הממשלה שרון, שיהיה בריא, החליט ההחלטה שלו, שיגרנו מכתב על ידי מר סלי מרידור, יושב ראש הסוכנות דאז, שהיה חתום עליו ראש הקהילות המאוחדות של ארצות הברית וגם ארגון צפון אמריקה למען יהודי אתיופיה, שבו אנחנו אמרנו שיש 24,000 יהודים שנשארו באתיופיה ואנחנו התבטאנו בנכונות שלנו לתת את המפתחות לסוכנות היהודית מיד, אם הם יעלו אותם.

יוסף פייט: בינואר 2005, כשהיתה עוד החלטת ממשלה, היה הסכם חתום על ידי הסוכנות היהודית שאמר שהמספר היה 20,000, כלומר 24,000 פחות 4,000 שעלו, אז זה אותו המספר.

יוסף פייט: מה שקרה, אם מפחיתים מ-20,000 שהיו ב-2005 את מספר אלה שעלו מאז, יש אותו המספר שנמצא היום, של 8,700, כולל ריבוי טבעי.

יוסף פייט: זה פשוט עובדתי שלפחות שבע-שמונה שנים, מאז שהיו החלטות הממשלה, שלא נשתנו המספרים, וזה גם עובדתי שהגופים בארצות הברית הביעו נכונות, ולא רק נכונות, אנחנו הפצרנו בסוכנות היהודית לקחת אחריות בעניין כדי שאנחנו נוכל ללכת הביתה ולסיים את הפרשה.

יוסף פייט: אז כל הסיפורים שהמספרים משתנים כל הזמן, יש מסמכים שמראים להיפך.

יוסף פייט: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: הדובר הבא, תצילו אביי.

תצילו אביי: תודה רבה על ההזדמנות שקיבלתי.

תצילו אביי: אני רוצה להציג את הסבל של החיילים שמשרתים בצבא ההגנה לישראל, לא רק את הסבל שלי, ואני רוצה שממשלת ישראל וכל גוף שאחראי לדבר הזה, וייגע ויחקור את העניין הזה וכבר יוציא את החיילים שסובלים ושמשרתים בכל מיני יחידות, והם סובלים 24 שעות, וחולמים, והנוער לפעמים רוצה להתגייס, אבל יש לו גם משפחה.

תצילו אביי: ..

תצילו אביי: למשל יש לי אחות שמחכה 12 שנה ועדיין לא עלתה.

תצילו אביי: אני לא יודע מה הסיבה.

תצילו אביי: אמא שלי, יהודיה כשרה משני הצדדים, ואין כלום, אין ספק בזה.

תצילו אביי: אני בטוח, אני אופטימי שהיא תעלה, אבל אני לא יודע מה הבעיה של הממשלה, מה הבעיה של משרד הפנים, ועדיין לא מעלים אותה.

תצילו אביי: היא מחכה 12 שנים.

תצילו אביי: האמא פה.

תצילו אביי: רק אחותי נשארה שם.

תצילו אביי: אני, כמו שאתם רואים אותי, אני משרת בצבא ההגנה לישראל, וגם אחי הגדול משרת, ואת אמא שלנו השארנו, אמרנו שאנחנו צריכים לשרת, זה החוב שלנו, אנחנו חייבים להגן על המדינה שלנו והתגייסנו, אבל זו הטובה שקיבלנו.

תצילו אביי: אני מתלונן כבר חמש שנים, גם כשהייתי בטהון, והגשתי חמישה-ששה מכתבים למשרד הפנים ואני לא יודע ואפילו הם לא יודעים איפה שמו את המכתב שלי, וכל פעם שאני שואל אותם, הם לא יודעים.

תצילו אביי: בזמן האחרון עשו תחקיר לי ולאמא שלי, וכל פעם שאני מתקשר אליהם 'תחכה בסבלנות'.

תצילו אביי: עד מתי אני אחכה?

תצילו אביי: אם אמא שלי זכאית והיא עלתה על פי ההלכה, יהודיה לכל דבר, קל וחומר אחותי, גם היא צריכה לעלות.

תצילו אביי: עד מתי אני אחכה?

תצילו אביי: עוד 12 שנים?

כרמל שאמה-הכהן: כמה זמן לא קיבלת תשובה?

כרמל שאמה-הכהן: מתי שלחת את המכתב?

כרמל שאמה-הכהן: חמש שנים?

תצילו אביי: כל פעם אני שולח להם.

כרמל שאמה-הכהן: ולא קיבלת אף פעם תשובה כתובה?

כרמל שאמה-הכהן: תעביר לנו בבקשה את המכתבים שלך, אנחנו נבדוק.

כרמל שאמה-הכהן: אולי שלחו תשובה למקום אחר.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא מאמין שמשרד ממשלתי לא עונה חמש שנים

תצילו אביי: וגם לפני שלושה חודשים היתה ועדה---

כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שעל פי חוק משרד ממשלתי חייב לענות בזמן קצוב.

תצילו אביי: לפני שלושה חודשים היתה ועדה והבטיחו לי שיקיימו, עשו לי תחקיר ולאמא שלי, ולא עשו כלום, עדיין לא זז כלום.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש ממך, אם תוכל להעביר לנו את הפניות, זה מאוד מעניין אותי למה לא ענו לך.

30095: זו דוגמה אחת.

כרמל שאמה-הכהן: אוקי, אפשר לבדוק את הדוגמה האחת ולהבין את המסקנה הכללית יותר.

תצילו אביי: אני רוצה להציג את הבעיה של הנוער של היום, במקום להתגייס ולשרת את המדינה, הוא הולך לעבוד ולפרנס את המשפחות שלהם שם.

תצילו אביי: במקום לטפל פה בנוער, או במשפחות.

תצילו אביי: ..

תצילו אביי: תנו צ'אנס ותעלו את האנשים שמגיע להם, תבדקו, אני לא אומר שלא לבדוק, אבל תבדקו אחד אחד, אבל למה שיחכו שנים?

תצילו אביי: למה 12 שנים, 6 שנים?

תצילו אביי: תבדקו ותעלו כבר, נסגור את העניין הזה.

תצילו אביי: מי שמגיע לו, יעלה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: טמרת טגנייץ, בבקשה.

טמרת טגנייץ: אמא שלי לפני תשעה חודשים התאבדה במרכז קליטה טללים.

טמרת טגנייץ: אני נשארתי לבד, בלי אבא ולא אמא, מה התשובה?

טמרת טגנייץ: אחים שלי ואחות שלי נשארו באתיופיה ואין להם אף אחד, ואני לבד פה סובלת.

טמרת טגנייץ: אז מה התשובה שלכם?

טמרת טגנייץ: בשבוע שעבר באתי, הייתי פה.

כרמל שאמה-הכהן: בת כמה את?

טמרת טגנייץ: אני בת 18, אני לבד, אני נמצאת עכשיו בחיפה.

טמרת טגנייץ: אז מה עם העניין הזה?

טמרת טגנייץ: מה אתם אומרים לי?

טמרת טגנייץ: אני לבד, זה לא מעניין אתכם?

כרמל שאמה-הכהן: מאוד מעניין אותנו, בגלל זה אנחנו יושבים פה, אנחנו רוצים שזה יעניין עוד אנשים, בגלל זה אנחנו---

טמרת טגנייץ: זה לא מספיק שאמא התאבדה?

טמרת טגנייץ: זה לא מספיק?

טמרת טגנייץ: אתם מחכים שאני אתאבד?

טמרת טגנייץ: אין לי אף אחד, אני לבד, איך אני יכולה להיות לבד?

טמרת טגנייץ: אני לא יכולה.

טמרת טגנייץ: אני רוצה שדחוף תביאו לי את האחים שלי, ממש אני רוצה אותם, אני לא יכולה להיות ככה, אין לי מישהו על ידי, אני לבד.

כרמל שאמה-הכהן: אל"ף, את אולי בלי משפחה, אבל את לא לבד, את נמצאת בתוך מדינת ישראל, המדינה אמורה להיות איתך ולדאוג לכל מה שצריך, וגם לדאוג שבני משפחתך האחרים יגיעו במהרה לארץ.

כרמל שאמה-הכהן: אני הבנתי שאת הפנית את הדברים לפני שבוע למשרד הפנים, בישיבה קודמת?

כרמל שאמה-הכהן: הייתי רוצה לשמוע ממשרד הפנים.

דסי צנגן: מר עמוס ארבל יצא.

טמרת טנגייץ: אני רוצה שתביאו לי דחוף, אני לא יכולה להיות בלחץ הזה.

טמרת טנגייץ: לא יכולה.

כרמל שאמה-הכהן: את צודקת, בגלל זה אנחנו יושבים פה היום.

טמרת טגנייץ: אז תגידו לי מה הפתרון.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מנסים להגיע לפתרון כמה שיותר מהר, ולדעתי גם יהיה פתרון.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה לשמוע את ההתייחסות הנקודתית.

דסי צנגן: אני יודעת שהעניינים שהועלו בישיבה הקודמת הועברו לטיפול, גם מול שר הפנים, ואמורה להתקבל תשובה בזמן הקרוב.

כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שהמקרים הספציפיים האלה, הייחודיים, הכל כך קשים, צריכים לקבל סדר עדיפות דחוף ועליון, עוד לפני הפתרון הטוב והכולל.

דוד יאסו: בסוכנות היהודית, אני מכיר את הילדה הזאת, ליוויתי אותה כשאמא שלה נפטרה.

קריאה: התאבדה.

כרמל שאמה-הכהן: מה הבעיה להביא את האחים שלה בטיסה מיוחדת?

דוד יאסו: אנחנו ביקשנו---

טמרת טגנייץ: בגללה, אפילו שאמא שלי התאבדה, בגללה.

דוד יאסו: אני אישית פניתי למשרד הפנים, עשרות פעמים, לא קיבלתי תשובה, כי... אני ליוויתי אותה גם כשאמא שלה התאבדה.

אורי אריאל: אדוני היושב ראש, המציאות שנציג ראש הממשלה היחיד, הרי לא מגיע המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה, שהוא בעצם האחראי על זה מטעם ראש הממשלה, לא מגיע מזכיר הממשלה שאחראי על ביצוע החלטות הממשלה---

כרמל שאמה-הכהן: אני כבר אתייחס לזה.

אורי אריאל: ואז מגיע נציג אחד, אבל הוא עוזב אותנו, משאיר אותנו לבדנו.

כרמל שאמה-הכהן: הוא מיהר לפגישה עם המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה.

אורי אריאל: הוא מיהר, אבל האחים שלה גם ממהרים.

כרמל שאמה-הכהן: אני מסכים איתך.

אורי אריאל: ונציג משרד הפנים גם ממהר.

אורי אריאל: כולם פה ממהרים.

אורי אריאל: אולי אפשר למהר להביא את ה---

כרמל שאמה-הכהן: יש עוד מישהו שמעוניין לדבר?

כרמל שאמה-הכהן: מי כבודו?

אלמנך טגנייץ: הבן שלי לא מגיע, סבתא בארץ, אמא שלי בארץ, כל המשפחה בארץ, הוא נולד באדיס אבבה.

אלמנך טגנייץ: כל הזמן אני אתקשר, לא, רק כל הזמן 'חכי', מה כל הזמן 'חכי'?

אלמנך טגנייץ: אני 13 שנה בארץ, אמא שלי וסבתא שלי 7 שנים בארץ, הוא לבד, בגיל 23, מה?

אלמנך טגנייץ: אין לו משפחה, כלום, רק נולד.

אלמנך טגנייץ: מה יעשה?

אלמנך טגנייץ: לי קשה.

אלמנך טגנייץ: לי בעיה, קשה לי.

אלמנך טגנייץ: הוא לבד.

30095: אלה מקרים, 70% מהם שממתינים שם, יש להם משפחות פה בדרגה ראשונה, הורים, ילדים, אחים ואחיות.

כרמל שאמה-הכהן: זה נתון שלא נמצא במחלוקת?

30095: זה נתון, זה שנים כבר.

כרמל שאמה-הכהן: לא, ש-70% מהממתינים נמצאים בקרבה ראשונה לאנשים---

דסי צנגן: איזה ממתינים?

אורי אריאל: גברתי, תענו להם תשובה שלילית.

אורי אריאל: תענו להם, תגידו 'התשובה היא לא, אתם לא זכאים, אתם לא עולים'.

אורי אריאל: תשובה, בסדר גמור.

אורי אריאל: אפשר לפנות לבג"צ, אפשר לעשות...

אורי אריאל: מה הדבר הזה שאדם מחכה פעם אחרי פעם אחרי פעם אחרי פעם?

אורי אריאל: אין לזה סוף, מה אתם רוצים מהם?

דסי צנגן: מאחר ואני לא מצויה בפרטי המקרים, אפשר להעביר את פרטי המקרים, זה ייבדק---

אורי אריאל: את יודעת שזה עבר ארבע פעמים לפחות?

דסי צנגן: וייבדק האם אכן לא ניתנה תשובה.

אורי אריאל: אפשר לדעת מתי תהיה תשובה?

אורי אריאל: את יודעת מה?

אורי אריאל: יועבר עוד פעם.

דסי צנגן: אני לא הדרג שמטפל---

אורי אריאל: הבנתי, בסדר.

אורי אריאל: אין לי טענה אישית.

כרמל שאמה-הכהן: הרב מנחם ולדמן ממכון 'שבות עם', בבקשה.

מנחם ולדמן: נערות או אמהות בוכיות קשה לראות, לעומת הבעיה עצמה.

מנחם ולדמן: אני רוצה באמת להסביר את הדברים.

מנחם ולדמן: יש מאות רבות של אנשים שממתינים היום בגונדר.

מנחם ולדמן: אני חזרתי רק לפני עשרה ימים משם, אני הולך ובא ונמצא עם הקהילה כל הזמן.

מנחם ולדמן: מאות אנשים שלפי כל הקריטריונים של החלטות הממשלה היו צריכים להיבדק ולהגיע ארצה גם כן, והם לא נבדקו אפילו.

מנחם ולדמן: יש מאות רבות נוספים שלפי כל הקריטריונים של הממשלה, ההחלטות האחרונות והחלטות לפני כן, היו צריכים לעלות ולא עלו, מכיוון שהתפקוד של פקידי משרד הפנים הוא שערורייתי.

מנחם ולדמן: נותנים להם רשימה לבדוק והיא לא קולעת למי שצריכים להיבדק.

מנחם ולדמן: יש אנשים שמופיעים.

מנחם ולדמן: ..

מנחם ולדמן: אני אישית בדקתי, לבקשתו של משרד הפנים, מקרים מסוימים, כדי שיראו תמונה.

מנחם ולדמן: אחותו, פגשתי אותה בגונדר.

מנחם ולדמן: 12 שנה ממתינה, היא מופיעה ברשימת המפקד של אפרתי-ולדמן מ-99' וממתינה כבר בגונדר מ-99' ומשרד הפנים יודע והתיק שלה נמצא במשרד הפנים, ושאלתי את הפקיד במשרד הפנים, כשהייתי שם כמה פעמים, למה אתם לא קוראים לה?

מנחם ולדמן: 'לא קיבלנו הנחיה לקרוא לה'.

מנחם ולדמן: יש פה אטימות לא תשוער.

מנחם ולדמן: כך גם למשל דברים שהלכו לבג"צ.

מנחם ולדמן: יש ילדים שמופיעים במפקד ב-99' כשהם היו ילדים, בני 16, 17, כעבור כמה שנים התחתנו, הקימו משפחה.

מנחם ולדמן: הם יצאו אוטומטית מהפוקוס של משרד הפנים, ללא שום הבנה, שום היגיון, ולא בודקים אותם, אז לא פלא שהם מחכים עוד 12 שנה.

מנחם ולדמן: לגבי השאלה ששאלת, הקהילה היא קהילה סגורה.

מנחם ולדמן: מ-2007 לפחות אין יוצא ואין בא, גם אם אתה, חבר הכנסת שאמה, תקיש בדלת הכניסה, לא ייתנו לך להיכנס בלי אישור, בגלל שהקהילה שמורה כקהילה יהודית.

מנחם ולדמן: הקהילה הזו אחד אחד נבדק על ידינו, על ידי הקהילה, על ידי הנציגים שלה, אכן 70% יש להם קרובים בארץ מדרגות ראשונות, כלומר אבא, אמא, אח ואחות.

מנחם ולדמן: כל היתר יש לפחות דודים, בני דודים בוודאי, כך שלא מדובר פה על קבוצה אחרת.

מנחם ולדמן: אני אומר שמשרד הפנים הוכיח שהוא שוגה בדרך הבדיקות שלו פעם אחר פעם, וזה גרם לסבל נוראי.

מנחם ולדמן: רק החלטה שכל הקבוצה שנמצאת שם תיבדק אחד לאחד וייתנו להם תשובות, להערכתנו 90% מהם עונים לקריטריונים של החלטת הממשלה מ-2003, כלומר שהם צאצאים ליהודי אתיופיה מאימותיהם.

מנחם ולדמן: כלומר הם יהודים על פי ההלכה.

מנחם ולדמן: 90% מאלה שייבדקו משם.

מנחם ולדמן: זו החלטה שיכולה לפתור את הבעיה.

מנחם ולדמן: אם כל פעם ישלחו לבדוק 20, ומשרד הפנים ישמיד 3, ניצור עוד טרגדיות.

מנחם ולדמן: יש פה החלטה שצריכה להיות ברורה, ואנחנו עוד נסוגים מהחלטתו של מר אריק שרון מ-2003, שלא קצב מספרים או מכסות, הוא אמר 'כל מי שהוא צאצא ליהודי אתיופיה מאימותיו, יעלה'.

מנחם ולדמן: כבר הגענו למצב שתבדקו את הרשימה הזו, זו הקהילה.

אזז בלטה: קשה, גם ילדים, גם בעל שלי נפטר, הרבה ילדים קטנים, אני לבד.

אזז בלטה: גם האחות שלי, אח שלי , באתיופיה, רק אני לבד, גם אבא שלי ואמא שלי באתיופיה, אין לי הרבה, אני מקבלת ביטוח לאומי, כסף קטן, אין עבודה הרבה, ילדים קטנים, כולם קטנים, אמא שלי ואבא שלי אין בישראל, בגונדר, אני לבד.

אזז בלטה: רק אני לבד.

אזז בלטה: הבעל שלי נפטר, הרבה ילדים קטנים, אני לא עובדת, גם בביטוח לאומי מקבלת כסף קטן, אבא שלי בגונדר, אחות שלי, אח שלי, כולם באתיופיה.

אזז בלטה: קשה.

אזז בלטה: אני חולה.

אזז בלטה: גם הילדים קטנים, כולם קטנים.

אזז בלטה: גם אבא שלי בגונדר, אחות שלי בגונדר, אמא שלי בגונדר, אין אוכל, אין כסף, אני עצובה.

אזז בלטה: הבעל שלי נפטר, אני לבד, קשה.

אזז בלטה: בבקשה, תעזרו לי.

אזז בלטה: בבקשה.

אזז בלטה: קשה.

אזז בלטה: גם בעברית אני קצת קצת, מדברת עברית קצת, כבר שנה-שנתיים חולה בקופת חולים, הרבה חולה, גם נפטר, קשה.

אזז בלטה: בבקשה תעזרו לי, בבקשה.

אזז בלטה: אין עבודה, קשה.

30095: ההורים שלה נמצאים בתוך ה-8,700 שממתינים בגונדר, היא פה לבד, בעלה נפטר והיא אלמנה עם ילדים, מתוך הביטוח הלאומי שהיא מקבלת היא שולחת את זה לאתיופיה, כדי שהמשפחות שלה ישרדו.

30095: זה מה שהיא מסבירה.

כרמל שאמה-הכהן: נסכם את הדיון.

כרמל שאמה-הכהן: הכוונה היתה להניח מסקנות על שולחן הכנסת.

כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שהדיון הזה לא מוצה.

כרמל שאמה-הכהן: בכוונתי לפנות באופן אישי וישיר לראש הממשלה, אפילו עוד היום, לשוחח איתו על העניין ולעמוד על כך שהמנהל הכללי של משרד ראש הממשלה יהיה כאן בדיון הבא.

כרמל שאמה-הכהן: אני חייב להגיד לכם, שמאז שנבחרתי לכנסת, זה כמעט כשנה, גם בפעילות שלי פה בכנסת, גם בכל המשלחות שהשתתפתי בחוץ לארץ, תמיד הייתי גאה במדינה שלי, היום פה, לפי מה ששמעתי, אני מלא בושה.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא הגיוני שמדינת ישראל, אחרי 60 שנה, תעשה מה שעשו לנו אחרים, תפריד משפחות, תקבע מכסות ליהודים.

כרמל שאמה-הכהן: זה דבר בלתי נסבל, אפילו לשמוע את זה.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא מקנא במי שראה את זה בעיניים, במי שמכיר את המקרים ונגע בהם באופן אישי.

כרמל שאמה-הכהן: אני מציע לכל מי שמכיר מקרה קשה, פרטני, להעביר אותו בכתב לוועדה ולחברי הכנסת החברים בוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: כפי שאמרתי, התחושות והמסקנות שהייתי רוצה להגיד אותם עכשיו הן מאוד קשות ולמרות שאני יושב כאן כיושב ראש הוועדה מטעם הקואליציה, כאיש קואליציה וכאיש מפלגתו של ראש הממשלה, אני מתכוון לקיים דיון נוסף במהרה.

כרמל שאמה-הכהן: מבחינתי זה יכול להיות גם במהלך הפגרה.

כרמל שאמה-הכהן: אני אבדוק את כל האפשרויות, אבל שיחה אישית שלי עם ראש הממשלה ושיחה נוספת לתאם כל מועד שהמנהל הכללי של משרד ראש הממשלה יהיה מוכן בהקדם האפשרי לבוא ולתת כאן תשובות חותכות וסופיות ולא מורחות, כי אני לא רוצה בכלל לחזור, וגם אין לי ספק שהדברים הם מבוססים, הדברים של חבר הכנסת אריאל היו דברים קשים מאוד, שנאמרים בחלל של אולם, בפרלמנט הישראלי, שבו אדם, קל וחומר יהודי, עם בני משפחה במדינת ישראל, מופלה בגלל צבע עיניו, בגלל צבע עורו.

כרמל שאמה-הכהן: מדינת ישראל, לצערי, מסתבר, יודעת להכיר בטעויות שלה ובהתנהלותה כלפי אוכלוסיות כאלה של עולים רק עשרות שנים אחרי שהדברים קורים.

כרמל שאמה-הכהן: פעם אחת או פעמים רבות כבר היו מנהיגים שלנו שביקשו סליחה, אבל זה לא עזר.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא עוזר בזמן מאוחר יותר, עלינו לתקן את הדברים האלה במהרה בימים אלה, וגם זה אולי כבר טיפה מאוחר, אבל אסור שיהיה מאוחר מדי.

כרמל שאמה-הכהן: לכן אני נועל את הישיבה הזו כרגע בלי מסקנות, כי המסקנות הן קשות מדי מאשר יתקבלו וייכתבו על ידינו, ונקיים ישיבה בהקדם האפשרי עם הגורמים שצריכים לתת תשובות ואם לא יהיו תשובות טובות, היא תהיה ישיבה פחות נעימה מהישיבה הזאת.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, אני נועל את הישיבה.