ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 187, 2010-02-16 14:00

כרמל שאמה-הכהן: צהריים טובים.

כרמל שאמה-הכהן: ברוכים הבאים לוועדת הכלכלה.

כרמל שאמה-הכהן: ב-3 לפברואר החליטה נשיאות הכנסת לאשר בקשה לדיון מהיר בוועדת הכלכלה בנושא קו מתח גבוה באור עקיבא.

כרמל שאמה-הכהן: זה הדיון שאנחנו פותחים.

כרמל שאמה-הכהן: אני זה שביקשתי את הדיון בוועדת הכנסת.

כרמל שאמה-הכהן: הוועדה בטח מוכרת לכל מי שנמצא פה בשולחן, אין פה קהל חיצוני.

כרמל שאמה-הכהן: אני אבקש קודם כל, בפתיחת הדיון, מראש העיר, מר שמחה יוסיפוב, להציג.

שמחה יוסיפוב: כבוד היושב ראש.

שמחה יוסיפוב: עם כניסתי לתפקיד כראש עיריית אור עקיבא התחלתי לטפל בנושא של המתח העליון שעובר בין כביש 2 לכביש 4.

שמחה יוסיפוב: למעשה זה מגיע מחברת חשמל אלינו, לא יודע למה עשו את זה, למה בנו את זה אז בזמנו בצורה כזאת, אז כדי שזה יגיע לתחנת מיתוג שנמצאת מזרחה מאור עקיבא, בנו את זה וזה עובר באמצע, ליד שכונת גני רבין ואורות.

שמחה יוסיפוב: אני פניתי גם בזמנו אל שר התשתיות לשעבר, מר בן אליעזר, ואחר כך גם לשר עוזי לנדאו, פניתי לחברת חשמל וביקשתי להסיר את קו המתח העליון מיידי.

שמחה יוסיפוב: אני חושב שלחברת חשמל יש את האפשרויות, גם לרשות החשמל, והם יכולים לעשות את זה.

שמחה יוסיפוב: גם בזמנו השר בן אליעזר, יש לי את המכתבים ויש פרוטוקולים, כשטיפלו בנושא הזה, אמר שמיידית צריך להעביר אותם ודיברו על תקציב, מאיפה יגיע.

שמחה יוסיפוב: בסופו של דבר אמרו שהתקציב יהיה מחברת חשמל והתכנית שהכינו בזמנו והיא אושרה, דיברו על כך שאור עקיבא תהיה הראשונה עם הסרת קווי מתח עליון.

שמחה יוסיפוב: אני רוצה לומר גם שכאשר בנו את השכונה הזו, בשנת 1992, בשנת 1992 לא היה המשרד להגנת הסביבה והתכניות היו רצות במהירות רבה וגם לא היו מדברים, לא היו בודקים שום דבר, היו פשוט רצים ולא שמו לב שליד הבתים עובר קו מתח עליון ובסופו של דבר יום אחד זה יפריע לתושבים, זה יסכן את חיי התושבים.

שמחה יוסיפוב: וזה מה שקרה, מה שקרה קרה, אני חושב שהגיע הזמן לפתור את הבעיה, פשוט להסיר אותה.

שמחה יוסיפוב: דיברתי עם חברת חשמל, חברת חשמל מבטיחה בשנה הזאת, תוך שנה, להתחיל להעביר את עמודי החשמל דרומה, מעבר לכביש פל-ים, שיעבור מכביש 2 לכביש 4.

שמחה יוסיפוב: אבל אצלם זה לוקח זמן, לצערי.

שמחה יוסיפוב: עד שרוכשים את העמודים, זה לוקח כמעט חצי שנה, אמרו לי, אם לא שנה, עד שזה יוצא למכרז, כל דבר עד ש, עד ש, אבל בינתיים נפטרים אנשים, מסכנים את חיי האנשים, חיי משפחה.

שמחה יוסיפוב: יש כאן משפחות שגרות במקלטים, בגלל סכנת הקרינה.

שמחה יוסיפוב: לבי איתם, אבל המדינה צריכה לפתור את הבעיה, העירייה לא יכולה לעשות כלום.

שמחה יוסיפוב: העירייה יכולה לצעוק יחד עם התושבים, לזעוק לשמים ולבקש.

שמחה יוסיפוב: אני צריך להודות כאן לחבר הכנסת יעקב אדרי, שהוא באמת עוזר לנו בנושא הזה.

שמחה יוסיפוב: הוא נכנס לתמונה, נפגשנו לא פעם עם השר בן אליעזר וגם לאחרונה נפגשנו עם השר עוזי לנדאו, שהבטיח, הוא אומר מיידי, כך פשוט במלים האלה, מיידי לבצע את זה.

שמחה יוסיפוב: יש הנחיה של השר, אבל עד שמבצעים זה לוקח זמן.

שמחה יוסיפוב: אני שמח על כך שאתה מעלה את הנושא הזה לסדר היום כאן בכנסת, כדי לפתור את הבעיה, כדי שתהיה בהירות בנושא הזה, תהיה זריזות בנושא הזה, כי מגיעים לכאן תושבים שלי, אני חושב שהם יכולים גם לומר את האמת, אי אפשר.

שמחה יוסיפוב: יש פה בן אדם שיושב שם, עם הכובע, שהוא חולה סרטן כבר, ויש שם בחור, צבי, שאשתו נפטרה כבר, עם 4 ילדים קטנים.

שמחה יוסיפוב: רבותיי, מי ייתן את הדעת?

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אדרי, בבקשה.

יעקב אדרי: אני מודה לך, אדוני היושב ראש.

יעקב אדרי: על דבר אחד אין ויכוח, הקווים האלה מהווים סכנה כל יום, כל דקה שהם נמצאים שם.

יעקב אדרי: אני ניהלתי בזמנו מאבק, יחד עם מר שמחה יוסיפוב.

יעקב אדרי: אני רוצה להגיד לך, מר יוסיפוב, היושב ראש שאל אותי, דיברנו לפני זה על מה צריך לעשות, כולם יודעים שיש סכנה, חברת חשמל מודעת, השר בן אליעזר אישר את התכנית להסטת הקווים, השר עוזי לנדאו אישר, מה שצריך עכשיו זה מיד להתחיל בעבודות, וזה, אם אתה תצליח בלחץ שלך, של הוועדה, לעשות את זה, אני חושב שנצא כולנו נשכרים.

יעקב אדרי: כולנו יודעים את הבעיות, המצב הוא מאוד קשה, אנשים נפטרים, אנשים מתים שם.

יעקב אדרי: המשרד לאיכות הסביבה קבע שהמקום הראשון בארץ שיש בו סיכון זה אור עקיבא, זאת אומרת הוא בסדר עדיפות ראשוני להסטת הקו.

כרמל שאמה-הכהן: כמה בתים נגועים?

שמחה יוסיפוב: יש לנו פה את התכנית, כמו שיש לחברת חשמל.

שמחה יוסיפוב: יש פה המון בתים, יש שם גם בתי בני ביתך, בערך 12 בתים של בני ביתך, יש קוטג'ים, בערך 20 קוטג'ים, ויש גם בניינים גבוהים של שש קומות, שני בניינים, כולם בטווח הקרינה.

שמחה יוסיפוב: בני ביתך הם במצב הכי גרוע, כי כמעט על בני ביתך עובר הקו, מעל הגג, מעל הרעפים, מעל הראש של האנשים עוברים.

שמחה יוסיפוב: אני אספר לך, באו אליי, אומרים 'שמחה, האם יעבירו את זה?

שמחה יוסיפוב: אנחנו לא יכולים למכור את זה.

שמחה יוסיפוב: אנחנו גם רוצים למכור, אף אחד לא רוצה להגיע לקנות את זה', כי מי יתקרב לזה?

שמחה יוסיפוב: מי יסכן את החיים שלו?

שמחה יוסיפוב: אני פשוט המום.

שמחה יוסיפוב: שבע שנים אני כבר מטפל.

כרמל שאמה-הכהן: מי בשם התושבים מעוניין לדבר?

אסתר צימבליסטה: כבוד ראש הוועדה, אני יושבת ראש השכונה ומזה כמעט שנתיים אני גרה בשכונה והחלטתי שאני מעוררת את כל הנושא הזה מחדש, למרות שתושבי השכונה בעבר טיפלו וניסו לטפל ללא הצלחה.

אסתר צימבליסטה: לשמחתי הרבה, ההצלחה הגיעה כשכל התושבים מאוד מודים לך על זה שקראת את הכתבה שלנו בעיתון הארץ והרמת את הכפפה והחלטת לטפל בנו.

אסתר צימבליסטה: אנחנו מאוד מאוד מעריכים את זה.

אסתר צימבליסטה: לי נודע, ויש לי גם מסמכים שמראים, שהעמודים היו לפני השכונה הזאת.

אסתר צימבליסטה: כתוב בכל התכניות, בסעיף חשמל, שיש לי אותם פה, שלא יינתן היתר בנייה ליד קווי מתח חשמל, ובכל זאת מישהו מצא לנכון לעקוף את זה וניתנו היתרי בנייה.

אסתר צימבליסטה: אנשים לא מבינים מה זה החוטים האלה.

אסתר צימבליסטה: אנחנו אמנם לא טמבלים, אבל אין לנו ידע מה זה הדבר הזה.

אסתר צימבליסטה: כשאני באתי וקניתי שם בית, זה נראה לי מוזר, כי זה מאוד קרוב אליי, אז התחלתי לשאול שאלות, ומרו לי התושבים, נכון, זה מוזר, יש בעיה, ויש הרבה חולים והתחלואה היא גבוהה וכל שבוע יש מישהו אחר חולה.

אסתר צימבליסטה: המצב לא יכול להישאר בצורה כזאת בשום פנים ואופן.

אסתר צימבליסטה: אנחנו מבקשים להזיז את זה מיידית, למרות שמר דהן בשידור, ב-24 לאוגוסט, בטלוויזיה, נתן הצעה שניתן להזיז את זה ל-200 מטר, מיידית ושזה יהפוך לקבוע, אני מצטטת אותו, אבל כנראה שראש העיר שלנו מתנגד מהסיבה שזה להזיז את זה ל-200 למטר ושזה יהפוך לקבוע, וראש העיר שלנו מתכוון לבנות שם בעתיד שכונה.

אסתר צימבליסטה: הכל טוב ויפה.

אסתר צימבליסטה: אין לנו שום התנגדות לשום פעולה של ראש העיר שלנו, ולא לשום פעולה של מישהו אחר, אותנו מעניין שאם בכל זאת הם טוענים, ברשות החשמל, שזה לוקח כמה שנים, עד 2013, זה המכתב האחרון שקיבלתי, אז לפחות שיזיזו את העמודים האלה ל-200 מטר וימשיכו את העבודה עד ל-2013, אבל לא יכול להיות שאנחנו נמשיך לגור מתחת לקווים האלה, בטלפון אנחנו לא יכולים לדבר, יש לנו שיבוש, יש לנו שיבוש גם במחשבים, הילדים ישנים למטה במרחבי הדירתי המוגן, מטוס, הליקופטר כל כמה זמן מגיע, אנחנו לא יכולים להיות בבית, הוא מנקה את הקווים שם.

אסתר צימבליסטה: זה בלתי נסבל.

אסתר צימבליסטה: על הכביש אני כבר לא מדברת, שעשו את הקיר האקוסטי עד הרחוב שלנו, והכביש מאוד מפריע לנו.

אסתר צימבליסטה: יש כל כך הרבה דברים שאנחנו סובלים מהם, אז לפחות את הדבר האקוטי, שאנחנו מאוד סובלים, שזה בריאותי, להזיז את זה.

אסתר צימבליסטה: אנחנו מבקשים להזיז את זה ושימצאו כסף, שימצאו אלטרנטיבות, אבל צריך לפטור אותנו מזה.

אסתר צימבליסטה: תודה רבה.

צביקה חלילי: אני קצת רועד עכשיו.

צביקה חלילי: אני זה שאשתו נפטרה, נפטרה, חד משמעית, ואני יודע שזה חד משמעית מזה.

צביקה חלילי: זאת אומרת, אין משהו אחר.

צביקה חלילי: אני מאלה שנלחמנו בזמנו להזיז את הקו הזה.

צביקה חלילי: התחלתי והתייאשתי.

צביקה חלילי: היום אני צריך להתמודד עם 4 ילדים, אני לא יכול לבקש עזרה מאף אחד, אבל הילדים שלי לא נמצאים שם, אנחנו לא נמצאים בבית בכלל, כי אני יודע שזה מסוכן כבר 15 שנים, אני יודע שזה מסוכן.

צביקה חלילי: בזמנו, כשקיבלתי את האישור לבנייה שם, עשיתי דבר הכי פשוט בעולם, הבאתי את האוטו שלי, היה לי פיאסטה מצ'וקמקת, הכנסתי ליד הכבלים ופשוט הרדיו זז.

צביקה חלילי: יש שם קרינה אדירה, שכבר לפני 15 שנה התרעתי למר אדרי, הוא היה אצלי בשטח ואמר 'יזיזו את הכבלים תוך שלוש, חמש שנים', 'תבנו, תבנו, אני דואג לזה'.

צביקה חלילי: הוא ניסה לדאוג או לא ניסה לדאוג, לא מעניין אותי, ושנים אחרי זה מר שמחה יוסיפוב באמת בא ועזר ועזר ועזר ולא זז שום דבר.

צביקה חלילי: מה זה לא שמו לב לקווים האלה?

צביקה חלילי: מאז שאנחנו יודעים, זה 15 שנה שאני אומר, עם עוד אנשים שעבדו איתי, ואני אומר לך, חד משמעית, הם כנראה הורידו אותם, לא כנראה, בטוח אני יודע שנתנו להם כל מיני דברים שיסתמו את הפה, אז רק אני נשארתי והאדון הזה הנכבד, ואני התייאשתי, כי ראיתי שזה לא זז, לא זז, לא זז.

צביקה חלילי: בסוף אשתי נפטרה, היום אני נוסע כל יום לנתניה עם 4 ילדים, כבר אין לי כסף אפילו לדלק, לדלק, לנסוע לנתניה אני כבר לא יכול.

צביקה חלילי: מי יעזור לי?

צביקה חלילי: אני לא יודע, אף אחד.

צביקה חלילי: אני לא בא לבקש, וכשהיתה לבת שלי מסיבה, בת 12 היתה לפני שלושה שבועות בערך, והבת שלי התינוקת נמצאת אצל מישהי בקיסריה, שעשתה לי טובה שהביאה אותה מהגן, היא ראתה את הכבלים היא נבהלה, היא אומרת 'מה?

צביקה חלילי: זה כזה קרוב לבית?

צביקה חלילי: ' כי פה אף אחד לא בא לראות את זה.

צביקה חלילי: האדון הזה פה יושב והוא לא בא לראות את זה.

צביקה חלילי: אף אחד לא ראה שזה יושב על הבית, היא הלכה מאחורי הבית, ראתה, היא חוזרת, היא אומרת לי 'מה, אתם מטורפים?

צביקה חלילי: אם זה היה בקיסריה, היו מעיפים את זה תוך שבוע', אמרתי לה, 'את צודקת', אבל אף אחד לא בא לראות, אף אחד לא מעניין אותו.

צביקה חלילי: וגם כשאשתי נפטרה, אף אחד לא מעניין אותו, ושכל הילדים האלה סובלים, כל יום, זה לא מעניין אף אחד.

צביקה חלילי: זה נמשך ונמשך ואנשים חולים.

צביקה חלילי: זה לא רק הוא, יש פה עוד הרבה, וזה לא רק מסרטן, יש דברים אחרים, בעיות בעור, בעיות בזה, בעיות בזה, ואנחנו יודעים, יש כאלה המון המון, כל הזמן בא עוד אחד, כשאחת עומדת למות כבר מסרטן, חבל על הזמן פשוט, ואף אחד לא עושה כלום.

צביקה חלילי: למה?

צביקה חלילי: אם אני אענה למה, זה לא יהיה נעים בכלל.

צביקה חלילי: כי זה לא מעניין אף אחד.

צביקה חלילי: זה לא מעניין אף אחד ואנחנו יודעים שזה בכל תחום ככה, אבל דבר שהורג אנשים, חד משמעית, הרג את אשתי חד משמעית, נקודה, מה זה?

צביקה חלילי: ואחת עומדת למות או-טו-טו, תוך חודשיים השנייה, למעשה השלישית.

צביקה חלילי: אז את אף אחד זה לא מעניין?

צביקה חלילי: להזיז, לא להזיז, כן להזיז, צריך להעיף אותם קיבינימט כבר מזמן.

צביקה חלילי: אני מצטער שאני מדבר ככה, אני כבר... אז אני סובל, צריך לבקש הלוואות מאנשים, כל היום לבקש איפה לגור, אני לא יכול לשכור דירה אפילו, לא יכול לעשות כלום, חי אצל ההורים שלי בחדר, ואף אחד לא מעניין אותו.

כרמל שאמה-הכהן: הנקודה ברורה.

כרמל שאמה-הכהן: מי רוצה בבקשה?

אשר דהן: אני אתייחס.

אשר דהן: אני מחברת החשמל.

אשר דהן: הקו הזה הוקם אכן בשנות השמונים וכפי, אני מעריך מאוד את הכנות שלך, שציינת את זה, ועשר שנים יותר מאוחר באו והקימו---

כרמל שאמה-הכהן: הקו כבר היה קיים בשנות השמונים?

כרמל שאמה-הכהן: לא מתוכנן, קיים?

אשר דהן: קיים.

אשר דהן: משנות השמונים הוא קיים, מאז שנבנתה תחנת הכח חדרה.

אשר דהן: הקו הזה מוביל חשמל מתחנת הכח חדרה לתחנת המיתוג קיסריה, ומשם אנחנו מפזרים אותו לכל אזורי הארץ השונים.

אשר דהן: זה קו 161, זו התחנה הראשונה שנבנתה בשנות השמונים.

אסתר צמבליסטה: זה קו 400.

לאה ורון: כאשר הקמתם את הקו לא היו תכניות בניין עיר קיימות?

אשר דהן: לא.

אשר דהן: אין עמוד, גברתי, שאנחנו מקימים במקום כלשהו שאנחנו לא מקבלים היתרים כדת וכדין, כך שכאשר אנחנו בונים קו יש תכנית מתאר, יש תכניות שמאושרות אחת לאחת, כל עמוד שאנחנו בונים, גם בתוך אור עקיבא, אם נבנה עמוד, נצטרך אישור מהרשות המקומית.

אשר דהן: אין מצב שלא, ויעיד על כך ראש העיר.

שמחה יוסיפוב: היום כן.

אשר דהן: תמיד, תמיד, מאז ומתמיד.

אשר דהן: אני עובד בחברה הזאת 45 שנה, אז אני יודע מה אני אומר לך.

אשר דהן: אני בא ואומר לך, אלמלא פרנסי העיר היו מחפשים לדעתי להרוויח מהסיפור, יכלו לבנות שורה אחת פחות של בתים, אחת בלבד.

יעקב אדרי: למה אתה אומר דברים כאלה?

יעקב אדרי: וכי אנחנו מכרנו את הקרקע?

יעקב אדרי: זה הלך לעירייה?

יעקב אדרי: אתה אומר דבר מאוד לא נכון.

אשר דהן: זה אמיתי, שורה אחת פחות ואין בעיה.

יעקב אדרי: אתה אומר פרנסי היישוב, אתה צריך לדייק, מי שמכר זה מדינת ישראל.

יעקב אדרי: אתה חושב שזה הולך לכיס של העירייה?

אשר דהן: מי שנתן אישורים---

משה ביטון: תוריד את החשמל חינם אצלכם---

אשר דהן: חבר'ה, או שאנחנו מדברים על קו החשמל או שאנחנו מדברים על---

יעקב אדרי: החוצפה היא שלכם, של חברת חשמל, שמושכים את כולם באף, גם אותי משכתם באף, גם אותו משכתם באף, גם את התושבים האלה, ואתה בא עכשיו לזרוק את זה עלינו?

יעקב אדרי: אתם חוצפנים, אתם---

אשר דהן: מי נתן אישור לבנות את הבניינים האלה?

יעקב אדרי: ועדת תכנון ובנייה.

יעקב אדרי: אתה אמרת פרנסי היישוב, תיזהר בדברים שלך.

יעקב אדרי: חוצפה.

אשר דהן: למה אתה מדבר ככה?

יעקב אדרי: ככה, כי אתם חוצפנים.

יעקב אדרי: אתם הורגים את ה---

אשר דהן: בגלל שאתה חבר כנסת?

יעקב אדרי: תשמע, אל תטיף לי מוסר, כי זה בגללכם כל הסיפור הזה.

יעקב אדרי: מזמן יכולתם, ואתם סוחבים וסוחבים וסוחבים.

אשר דהן: זה לא בגללנו, זה בגלל אלה שאישרו להקים את הקו הזה, זה לא בגללנו.

יעקב אדרי: אבל אם היינו באים מתארגנים כולם והולכים שם ועושים להם בלגן, וגומרים, הם יזיזו את---

כרמל שאמה-הכהן: חברים, חברים, אנחנו מנסים קודם כל בדרך הטובה.

אשר דהן: לזה אתה מטיף?

אשר דהן: לאלימות?

יעקב אדרי: כן.

יעקב אדרי: לא אלימות, הכל על פי חוק.

יעקב אדרי: תבואו, לא ניתן לכם להיכנס, נקבל רישיון מהמשטרה.

יעקב אדרי: אל תלמד אותי את העבודה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אדרי, למה אתה מתרגש?

אשר דהן: אני באמת עבודה כזאת לא יודע ללמד.

יעקב אדרי: את העבודה שלך ראינו.

אסתר צימבליסטה: סליחה שאני קוטעת אותך, במאי 2005---

כרמל שאמה-הכהן: גברת צימבליסטה, סליחה, אם את רוצה שלדיון הזה תהיה תוחלת, פה מדברים לפי סדר.

כרמל שאמה-הכהן: יהיה אי סדר בדיון וזה לרעתכם, לא לטובתכם.

כרמל שאמה-הכהן: זה הניסיון הנעים האחרון שאנחנו עושים כדי לפתור את הבעיה, אחרי זה אנחנו נעבור גם לצעדים אחרים, אבל בואו נמצה את הדיון.

אשר דהן: אם אתה לא תהיה מרוצה מההסברים שלי, תגיד, אבל תן לי לסיים בבקשה.

אשר דהן: אנחנו, כעיקרון, בדין ודברים שהיו לנו ובדיונים רבים שהיו לנו, גם עם משרד התשתיות, גם עם הרשות לשירותים ציבוריים חשמל, שמר בן יאיר נמצא כאן, הגענו להסכמה באשר למקורות המימון, לפני כחודשיים בערך.

אשר דהן: אנחנו כבר היינו ערוכים עם תכניות, כי שר התשתיות הקודם הורה לחברת החשמל אכן לתכנן ותכננו.

אשר דהן: תכננו, וזה לוקח הרבה זמן לתכנן ולקבל היתרים, כי אנחנו צריכים להעתיק את הקו באורך שבעה קילומטר בערך, מהמקום שהוא נמצא.

אשר דהן: כל התכניות מוכנות, כל האישורים מוכנים, אנחנו ערוכים כבר לצאת למכרזים, בחודש הזה ייצאו שני מכרזים, אחד לאספקת עמודים, חלקם נזמין מחוץ לארץ, כי אלה עמודי צינור שאין מייצרים בארץ, וחלקם עמודי ברזל, אלה נייצר בארץ.

אשר דהן: אנחנו כבר החודש יוצאים במכרז לביסוס העמודים, ואני הבטחתי ואני אעמוד על מה שהבטחתי לראש העיר, שבמאי השנה אנחנו נתחיל להניח את היסודות.

אשר דהן: אנחנו נעבוד בלי הפסקה עד שהקו הזה יסתיים.

אשר דהן: עמודים זה לא מוצר מדף, העמודים האלה באופן מיוחד, כל עמוד זה תכנון אחר, בגלל המשקל שלהם, בגלל מה שהם צריכים לשאת, בגלל שהם יהיו בפינות, כל עמוד תכנית אחרת, ואנחנו צריכים להזמין את זה, ואנחנו כבר ערוכים גם עם זה, גם עם התכניות של העמודים, כל זה ייצא למכרזים עוד החודש.

אשר דהן: כדי שלא נעכב את בניית הקו ולא לחכות עד שיגיעו העמודים, אנחנו ניקח בסיסי עמודים קיימים אצלנו, מפרויקטים אחרים, ונתחיל להציב אותם, כי במאי לא יהיו לנו עדיין עמודים, אבל ניקח בסיסי עמודים, נציב אותם בשטח, כדי לא לבזבז דקה אחת של זמן.

אשר דהן: אנחנו נעבוד בלי הפסקה, עד אשר נסיים את הקו הזה.

אשר דהן: עוד שני דברים בבקשה.

אשר דהן: מתוך כמה קווים, שהם באמת מהווים בעיה במדינת ישראל, אנחנו נתנו עדיפות לקו הזה.

אשר דהן: זה הראשון, ואכן צדקת, זה הקו הראשון שאנחנו מתחילים לבנות ונבנה אותו.

יעקב אדרי: למה זה עד 2013?

יעקב אדרי: אפשר לשאול?

אשר דהן: אני אסביר לך גם את הדבר הזה.

אשר דהן: זה קו ייחודי במינו.

אשר דהן: אתה בטח מכיר אותו טוב ואני מכיר אותו מצוין, זה לא נכון שאתה אומר שאנחנו לא מכירים, אני הייתי שם, אישית, כמה פעמים, לא מתואם איתך, בכדי להתרשם.

אשר דהן: אני אמרתי לחבר שלי, יותר זול לקנות את הבתים האלה ולהרוס אותם, מאשר להעתיק את הקו.

אסתר צימבליסטה: נו, זה מה שהצעתי לכם, תקנו.

אסתר צימבליסטה: בבקשה.

אשר דהן: למה זה לוקח שלוש שנים?

אשר דהן: שאלת.

אשר דהן: זה קו ייחודי.

אשר דהן: אם ייקח פחות, הרי זה משובח.

אשר דהן: זה קו ייחודי, זה לא קו שאנחנו בונים כל יום.

אשר דהן: אנחנו בונים הרבה קווי מתח עליון, אבל זה ייחודי.

כרמל שאמה-הכהן: שלוש שנים תעבוד ברצף?

אשר דהן: כל קו הוא דו מעגלי, כלומר שש מערכות ועל כל מערכת כזו יש שלושה תיילים.

אשר דהן: כל תייל כזה הוא בקוטר 1,200 מילימטר מרובע.

אשר דהן: זה קו אדיר, זה קו שלבנות אותו, אתם תראו בעצמכם כשנבנה את הקו הזה, איזה אמצעים---

כרמל שאמה-הכהן: וזה שלוש שנים רצופות?

אשר דהן: אנחנו נבנה רצוף עד שייגמר.

אשר דהן: אנחנו גם לוקחים לעצמנו איזה שהוא מרווח ביטחון.

אשר דהן: אנחנו מכירים את עמנו, אם אנחנו באים ואומרים 'יהיה שנתיים', אז יגידו 'למה שנתיים?', נגיד 'שלוש', אם לא נעמוד?

אשר דהן: אנחנו נעשה את הכל ובלבד שלא יהיו לנו הפרעות בדרך.

אשר דהן: אנחנו נתחיל ולא נפסיק עד שהקו יסתיים.

אשר דהן: זאת התחייבות שלי.

שמחה יוסיפוב: כל האישורים יש לכם כבר.

אשר דהן: מה אמרתי?

אשר דהן: זה מה שאמרתי עכשיו---

שמחה יוסיפוב: אני אומר, מאחר ויש לכם כל האישורים, לא יהיו לכם הפרעות.

שמחה יוסיפוב: פשוט אתם צריכים לעבוד.

שמחה יוסיפוב: זהו.

יעקב אדרי: יש היתרים, יש הכל.

יעקב אדרי: אני יודע דבר אחד, כשחברת חשמל רוצה לעשות פרויקט, והוא פרויקט לאומי, ובמקרה הזה זה פרויקט לאומי, אתם יכולים לעשות את זה בלוח זמנים מאוד מאוד צפוף.

יעקב אדרי: יש לי הרגשה שפשוט אתם מחלקים את זה לשנות תקציב.

כרמל שאמה-הכהן: זאת הסיבה?

אשר דהן: לא.

יעקב אדרי: אני לא בטוח.

אשר דהן: אבל אני אומר לך שלא.

יעקב אדרי: אתה אומר חד משמעית לא?

יעקב אדרי: אז אפשר בלוח זמנים יותר קצר.

אשר דהן: מר אדרי, אולי תאמין לנו גם כן?

אשר דהן: אנחנו לא מחכים לתקציב.

יעקב אדרי: אם ככה, אם יש תקציב, אפשר לעשות את זה בלוח זמנים יותר קצר.

כרמל שאמה-הכהן: מה המגבלות של הזמנים?

כרמל שאמה-הכהן: שלוש שנים זה נשמע באמת המון.

אשר דהן: גם תחנת כח שבונים לוקחת 50 חודשים, תחנת משנה שאנחנו בונים לוקחת שלוש שנים.

אשר דהן: זה מה שלוקח לבנות.

ישראל חסון: כמה זמן לקח לבנות את הקו הזה בפעם הקודמת?

אשר דהן: אני לא יודע.

ישראל חסון: פלוס מינוס?

אשר דהן: אין לי שום הערכה לדבר הזה.

ישראל חסון: זה לקח שלוש שנים?

אשר דהן: ייתכן ולקח יותר ואני גם אסביר למה.

אשר דהן: כשבונים קו כזה, אנחנו מתאמים את השלמתו עם הפעלת תחנת הכח.

אשר דהן: ככה זה.

אשר דהן: אני לא יודע להגיד לך כמה.

ישראל חסון: אני לא מתווכח, אני שואל.

אשר דהן: אני ממש לא יודע להגיד, אני לא יודע.

ישראל חסון: קודם כל ברוכים הבאים.

ישראל חסון: אדוני היושב ראש, אני מוכרח לומר לך, אני יושב פה ומקשיב לאנשים ואמרתם פה דברים קשים ויש פה איזה שהיא אווירה מאוד טעונה, ואני יכול להבין מאיפה היא נובעת, אבל אני חושב שלמען ההגינות חלק מהדברים שפה נאמרו, אני לא הייתי רוצה שייצאו מפה מהחדר, עם אמירות ועם אשמות הדדיות כאלה.

ישראל חסון: המציאות היא לא טובה וצריך לתקן אותה, ואני חושב שהחשדות שיש לכם, שקיימים אצלכם, מבוססים על הרבה הבטחות שאני מניח שהיו לך כשהיית ראש עיר, ושלך יש, ואני מניח שהגעתם היום לאיזה שהיא נקודה שהיא נקודה שטובה לעבודה.

ישראל חסון: נאמרו פה האשמות אפילו ברמה של כאילו אחריות למוות, חס וחלילה, לצערי הרב, אני משתתף בצערך.

ישראל חסון: אלה אמירות קשות, אלה לא אמירות שנכון לצאת מהחדר הזה כאן, זה לא הוגן, לאף אחד מהצדדים.

ישראל חסון: אני מציע שתמצאו את הדרך איך לצאת מפה עכשיו, את העבר כנראה אי אפשר לשנות, אפשר להשפיע על העתיד.

ישראל חסון: בואו תראו איך אתם יכולים עכשיו לשבת ביחד, לעשות את הדבר הזה בכדי לעזור אחד לשני לסיים את זה מהר ככל האפשר.

ישראל חסון: והיה והדבר הזה מתעכב, אם להם יש בעיות, או אם לכם יש בעיות איתם, מעכשיו ואילך, אז בבקשה, אני מציע, אדוני היושב ראש, שיראו במקום הזה מקום שאנחנו נהיה מוכנים לעזור לכל בעיה שאתם תיתקלו בה, ואם אתם נתקלים בבעיה בהידברות, בבקשה תחזרו לכאן וננסה לעזור מכאן לכל דבר בהמשך הדרך.

ישראל חסון: אני בסופו של דבר מאמין שכולנו בני אותו עם, ואני לא חושב שיושב בצד הזה מישהו שהיה רוצה לגרום עוול או נזק למישהו בצד הזה של השולחן, ולהיפך.

ישראל חסון: אז בואו נגמור רגע, נשים את הקו רגע על מה שהיה, ובואו ננסה לראות איך בונים את ההמשך ביחד, ועושים את זה בלי האשמות ועם שילוב ידיים, ומה שאפשר לעזור, אפשר לעזור.

ישראל חסון: אדוני, אני גר בטבעון.

ישראל חסון: בטבעון יש בעיה מאוד קשה בנושא של זיהום אוויר, ודרך אגב, אחת הבעיות שרווחות מאוד בטבעון, ועליה עולים ויורדים ראשי המועצה הנבחרים, זה הנושא של איכות או זיהום האוויר ותחלואה.

ישראל חסון: פנו אליי תושבי טבעון במגמה שאני אייצג אותם בדיונים האלה.

ישראל חסון: שותפתי לחיים, אשתי, אם ילדיי, מתעסקת בתחום הרפואה המתקדמת מאוד, ואני לקחתי את הנתונים והלכתי לבדוק.

ישראל חסון: אני מאוד מבין את המקום הכואב שאתה נמצא בו, אני באמת אומר לך, אבל מה לעשות הדברים האלה הם קצת יותר מורכבים וקצת יותר מסובכים.

ישראל חסון: בוא, באמת, אי אפשר לנחם, אבל תמצא את גדלות הנפש ונראה איך עושים ואיך עוברים את השלב הזה ביחד.

ישראל חסון: לא צריך ללכת פה באמירות כל כך קשות, ואני באמת מבקש את זה מכם, ואדוני היושב ראש, אפשר לחזור, אז שנחזור.

ישראל חסון: תודה רבה.

אשר דהן: אני רוצה רק הערה אחת.

אשר דהן: אנחנו ישבנו עם ראש העיר לפני כחודש וחצי, ואנחנו הצענו הצעה אחרת.

אשר דהן: הצענו להזיז את הקו 150 – 200 מטרים אחורה, אבל טוען ראש העיר שאלה לא אדמות שלו, והוא לא יכול לתת, כי יש כאן תכנית בנייה.

אשר דהן: אז אנחנו נשארנו בכל זאת צמודים והסכמנו להעתיק את הקו, באורך שבעה קילומטר, מתוך רצון טוב באמת לסייע לתושבים ואני באמת משתתף בצערך, אין לי מלים כשאדם מאבד יקר ללבו, כל כך קרוב, ואני מבטיח באמת שנעשה כל שניתן לקדם את זה מהר ככל שניתן.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו בעצם דיברנו עד עכשיו על הפתרון המוחלט, אבל יש לנו גם, בעיקר לאור לוחות הזמנים שהם לא קצרים, אולי הם מחויבי המציאות אבל הם לא קצרים, יש בעיית ביניים.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא מוכן שילדים יישנו במרחבים הדירתיים המוגנים, אני לא מוכן שאנשים יילכו לישון בדירת חדר אצל ההורים שלהם.

כרמל שאמה-הכהן: צריך לממן להם פתרון ביניים.

כרמל שאמה-הכהן: דיור חלופי.

אשר דהן: שהעירייה תממן להם.

שמחה יוסיפוב: העירייה?

שמחה יוסיפוב: העירייה לא אשמה, המדינה אשמה.

כרמל שאמה-הכהן: אני רציתי לשמוע את תגובת---

אשר דהן: הוועדה המחוזית תממן לכם את זה.

שמחה יוסיפוב: האדמות זה של המינהל?

שמחה יוסיפוב: המדינה נתנה את האישורים, העירייה לא נתנה כלום, לעירייה אין לא ועדה מקומית ולא כלום.

יעקב אדרי: בשביל לתת אישור, היתר בנייה, אתה יודע כמה אתה צריך להחתים את כל המשרדים, כולל המשרד לאיכות הסביבה שאפשר ונתן, גם אחרי זה כראש עיר אני מכיר את הנושא מכל הכיוונים, הם נתנו את כל האישורים והביאו גם מכתבים שאין שום סכנה.

כרמל שאמה-הכהן: מה העלות של העתקת הקו?

אשר דהן: חבר הכנסת אדרי, אני מצטער אם אני אמרתי דבר שהוא אולי עורר את חמתך, אבל לא היתה לי כל כוונה חס וחלילה לפגוע בך, כי מערכת היחסים שלנו איתך היא דווקא מערכת יחסים טובה וייחודית ותמיד שיתפנו פעולה, ועד היום אנחנו, כאשר אנחנו עורכים כנסים, עורכים אותם באור עקיבא, כי אנחנו אוהבים את המקום הזה.

אסתר צימבליסטה: סליחה, אני רוצה לחדד משהו.

אסתר צימבליסטה: חבר הכנסת אדרי, אתה אומר שקשה להוציא אישורים, בסדר, אתה מבין בזה יותר, היית ראש עיר, אז יש לי שאלה אליך; אם אתה אומר שכולם נתנו את האישור, כולל איכות הסביבה, אז למה הם מציינים בתכניות של הוועדה המחוזית ומינהל מקרקעי ישראל בסעיף חשמל שלא יינתן היתר בנייה צמוד לקווים?

אסתר צימבליסטה: למה?

אסתר צימבליסטה: איך הם אמרו ככה ונתנו אישור?

יעקב אדרי: אני לא יודע מתי נכנס הסעיף של התיקון של המרחקים.

יעקב אדרי: זה כנראה אחרי זה.

יעקב אדרי: עובדתית נתנו את האישורים.

יעקב אדרי: מדינת ישראל היתה בתקופה של עלייה, הבום של העלייה, וכנראה שהיה מאוד נח לעגל פינות.

יעקב אדרי: אנחנו לא מוכרים את האדמות ומדינת ישראל קיבלה את הכסף, הוא ראש עיר, אנחנו נותנים שירות אחרי זה לציבור.

יעקב אדרי: כשוועדת תכנון ובנייה, ועדה מחוזית ומשרד הבריאות והאיגוד לאיכות הסביבה וכולם אומרים שאין שום בעיה, אני, כראש עיר, לא צריך להגיד 'יש בעיה'.

אסתר צימבליסטה: איך אתה מסביר שהם אומרים אסור והם כן נותנים היתר?

יעקב אדרי: את ההחמרה הם עשו אחרי הבנייה.

איגור סטפנסקי: אני רוצה להגיד לגבי האישורים מאיכות הסביבה, מכל מיני גורמים אחרים, תמיד אני אומר בסיטואציות כאלה, מאוד מצחיק, יש כמה שחקנים בכל הסיפור הזה, יש את התושבים, יש את חברת החשמל, משרד התשתיות, תמיד חסרה ועדת תכנון ובנייה, מי אישר?

איגור סטפנסקי: מי אישר דבר כזה ליד הקו?

איגור סטפנסקי: תמיד, זה לא מקרה אחד, תמיד.

איגור סטפנסקי: מזמינים לישיבות, לא מזמינים את משרד הפנים ולא מזמינים את ועדות התכנון והבנייה, לא מזמינים את יושב ראש הוועדה.

יעקב אדרי: אתה שואל למה לא הזמינו אותם לפה היום?

איגור סטפנסקי: לא רק היום, תמיד.

איגור סטפנסקי: זו לא פעם ראשונה שככה בונים.

איגור סטפנסקי: בגבעת שמואל בנו את הבתים ממש ליד הקו.

איגור סטפנסקי: זה לא הקו הראשון ולא הקו האחרון.

יעקב אדרי: מה שהוא אומר, הנאשם העיקרי לא נמצא פה.

איגור סטפנסקי: תמיד תמיד תמיד אותו דבר.

איגור סטפנסקי: ועדת התכנון ובנייה משום מה מאשרת, בונים, האנשים לא יודעים, העירייה מקבלת, כמו שחבר הכנסת אדרי אמר, את האישורים כאילו הכל בסדר, מקבלים את זה, ואחר כך הסיטואציה מאוד מאוד פשוטה, הסיטואציה אחר כך שכל עם ישראל משלם דרך תעריף, מכיוון שאת העלויות להעתקת הקו הזה ישלם כל עם ישראל דרך התעריף.

איגור סטפנסקי: זו עלות מוכרת, רשות החשמל הסכימה לקבל אותה כעלות מוכרת, כל עם ישראל משלם, על מה?

איגור סטפנסקי: על מישהו שאישר.

איגור סטפנסקי: מה זאת אומרת?

איגור סטפנסקי: מישהו מאשר את הבתים, מאשר את הבנייה ליד הקווים?

איגור סטפנסקי: הבן אדם, מי שיושב שם, מי שהיה יושב ראש וחברי ועדת התכנון והבנייה לא ראו את הקו?

איגור סטפנסקי: מה זאת אומרת?

כרמל שאמה-הכהן: מתי התכנית הזאת קיבלה תוקף?

כרמל שאמה-הכהן: יעקב אדרי 1992.

כרמל שאמה-הכהן: בוועדה מקומית.

כרמל שאמה-הכהן: אז זה עבר?

כרמל שאמה-הכהן: יעקב אדרי כן, אז היה הבום של העלייה.

קריאה: אגב, אנחנו ההתנגדות, שיהיה ברור, אז הבענו התנגדות.

כרמל שאמה-הכהן: סליחה, מאיזה טעם הבעתם התנגדות?

קריאה: כי אנחנו ידענו, אנחנו התרענו ואמרנו לא לבנות לאורך---

כרמל שאמה-הכהן: זו שערורייה.

יעקב אדרי: אני לא בדקתי, כמו שאתה אומר עכשיו, אני אלך לבדוק את זה.

יעקב אדרי: אני אלך לפרוטוקולים, אני לא הייתי חבר הוועדה המקומית, אבל זה מעניין מה שאתה אומר עכשיו.

איגור סטפנסקי: וכשאני קיבלתי היום את ההזמנה, פתאומית דרך אגב, אני לא הבנתי מה קרה, למה?

איגור סטפנסקי: כי כל התכניות מאושרות, לתוואי החדש של קו המתח העליון.

איגור סטפנסקי: הוא היה קו מתח עליון בתחום תכנית המתאר 10, הכל מאושר.

איגור סטפנסקי: אנחנו מקבלים דיווח מחברת החשמל כשיוצא מכרז לביסוס עמודים, כמו שמר אשר דהן אמר, ולעמודים.

איגור סטפנסקי: לוח הזמנים, סליחה, כמו שחבר הכנסת אמר, אין מה לעשות, יש משהו שצריך להזמין, לגבי מימון של דיור?

ישראל חסון: אדוני, כמה זה אמור לעלות?

אשר דהן: 67 מיליון.

ישראל חסון: כמה בתים אתם אומרים שבאמת, לו היה הדבר הזה היה זז...

אשר דהן: שורה שלמה של בתים.

ישראל חסון: כמה?

אסתר צימבליסטה: ארבעה רחובות.

כרמל שאמה-הכהן: השורה הקדמית?

כרמל שאמה-הכהן: הקו הראשון עשרים משפחות?

אסתר צימבליסטה: יש שם גם בבנייה רוויה.

אשר דהן: יש מקומות שהבית קרוב כעשרה מטרים.

כרמל שאמה-הכהן: כמה בתים כאלה אתה מזהה שהם בקרבה של קו ראשון?

אשר דהן: לא הרבה, אני חושב שזה שלושה בתים שהם בקרבה, אבל בעצם כל הבתים האלה הם בקו---

כרמל שאמה-הכהן: על כמה מדובר?

כרמל שאמה-הכהן: נציג אחד מהתושבים.

אסתר צימבליסטה: בשורה אחת 30 בערך.

יעקב אדרי: מה שחבר הכנסת חסון אומר לא מעשי.

יעקב אדרי: תן לי להגיד לך, אני פיניתי רחוב אחד באור עקיבא, רחוב ביאליק, ולקח לי עשר שנים עד שפיניתי את כולם.

כרמל שאמה-הכהן: מה זה לפנות, מה הכוונה?

יעקב אדרי: נתנו פיצויים.

יעקב אדרי: מה שחבר הכנסת חסון אומר, אולי ניתן להם כסף---

כרמל שאמה-הכהן: חשבתי לתת להם דיור חלופי לתקופת הביצוע.

יעקב אדרי: אולי על זה צריך לעבוד.

איגור סטפנסקי: אני ממש לא בטוח, היועץ המשפטי של רשות החשמל אולי וחברת החשמל, צריכים לבדוק האם לחברת החשמל בכלל מותר לעשות מה שאומרים, לממן את ה---

כרמל שאמה-הכהן: אני אגיד לך מה לדעתי הייתי עושה, אם הייתי המנהל הכללי של חברת חשמל.

כרמל שאמה-הכהן: מאחר ופה, מה לעשות, זה לא חברת חשמל אשמה לפי מה שאני רואה פה בעובדות ושומע אותן, לא ראיתי ניירות, אבל---

יעקב אדרי: אל תפטור אותם ככה.

כרמל שאמה-הכהן: לא, אמרתי לפי מה שמוצג פה, אף אחד לא הציג טענה סותרת.

ישראל חסון: אני מוכרח להגיד לך דבר אחד, אם הם בנו לפני, איך הם יכולים להיות אשמים?

ישראל חסון: עזוב עכשיו את כל---

יעקב אדרי: לא אמרתי שהם אשמים, הוא אמר שהוא התריע.

יעקב אדרי: הוא אמר שהוא התריע.

יעקב אדרי: אני אוציא את הפרוטוקול.

כרמל שאמה-הכהן: עזוב , חבר הכנסת אדרי, למה לך להיכנס לזה?

אשר דהן: היא הראתה לי את זה, אבל אני יודע---

יעקב אדרי: מי הגברת?

אשר דהן: היא היועצת המשפטית של רשות החשמל.

יעקב אדרי: יש לך את הפרוטוקול שבו חברת חשמל הביעה את ההתנגדות שלה?

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נדרוש מהם להציג את זה.

יעקב אדרי: אני אשיג את זה, אני אביא את זה.

כרמל שאמה-הכהן: אבל כשאני רואה עלות של כמעט 70 מיליון שקל של פרויקט, להוסיף עוד עלות קטנה, מימון ביניים, ואני לא אומר שזה צריך ליפול עליהם, ולהחתים את התושבים, להיכנס בנעליהם, לא יודע מי צריך לעשות את זה, ובאמת להגיש תביעה נגד הוועדה המחוזית, כי מי שהיה פה רשלן, מי שגרם למפגע, לפי מה שאני רואה פה, זו הוועדה המחוזית.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא יודע אם יש על זה כבר התיישנות, כי מתי היתה ההחלטה?

יעקב אדרי: 91'-92'.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא יודע מה דיני ההתיישנות אומרים לגבי מפגע כזה, מבחינת נזיקין, אבל לא יכול להיות הגיוני....

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לא יכולים, נבחרי ציבור, כמי שאחראי על מה שקורה במדינה, שאנשים יחיו בתנאים כאלה.

כרמל שאמה-הכהן: גם אם השגנו פתרון סופי, אבל הוא פתרון מושלם רק בעוד כמעט שלוש שנים, אנחנו חייבים למצוא פתרון ביניים, כי אחרת לא התקדמנו הרבה.

כרמל שאמה-הכהן: שלוש שנים זה יכול להיות עוד אדם חלילה---

יעקב אדרי: אדוני היושב ראש, חברת חשמל, מר שמחה יוסיפוב, אני עוד פעם אומר כשחברת חשמל, כאשר היא יודעת שזה פרויקט לאומי ולדעתי במקרה הזה שאנשים מתים, זה פרויקט לאומי, לוחות הזמנים צריכים להתקצר.

יעקב אדרי: אני סומך עליכם, אתם חברה רצינית, ואני אומר את זה במלוא הרצינות, אתם חברה רצינית, שלוש שנים?

יעקב אדרי: אין סיבה בעולם שזה יהיה שלוש שנים, ואני לא מקל ראש בעבודה, זה פרויקט גדול.

אשר דהן: חבר הכנסת אדרי, אנחנו לא נפסיק לעבוד עד שהקו ייגמר.

אשר דהן: יותר מזה אני לא יכול להתחייב.

שמחה יוסיפוב: אדוני היושב ראש, הרי שיחה היתה לנו, פגישה איתנו, לא פעם ולא פעמיים, וגם אצל שר התשתיות, אני הבנתי גם ממך שתוך שנה אתם מסיימים את זה, מיום שאתם מתחילים.

שמחה יוסיפוב: ככה אני הבנתי.

שמחה יוסיפוב: מיום שאתם מתחילים, דוגמה אם אתם מתחילים במאי, אתם יכולים לסיים את זה במאי 2011.

אשר דהן: משך הזמן לקבל את העמודים זה לפחות שנה.

אשר דהן: אני מקווה שאת מודד הצינור שאנחנו מזמינים מחוץ לארץ נקבל תוך שנה.

יעקב אדרי: היום היו אצלי יצרני הפלדה, הם אומרים 'אין לנו עבודה'.

יעקב אדרי: היום היו אצלי.

אשר דהן: עמודי צינור מייצרים רק בחוץ לארץ.

יעקב אדרי: היום הם היו אצלי.

כרמל שאמה-הכהן: אבל כנראה אין את הטכנולוגיה.

אשר דהן: מר אדרי, נראה לך את התהליך ותבין למה זה ככה.

יעקב אדרי: יש עודף ייצור בעולם, מה שאתה רוצה היום, אתה מקבל בצ'יק.

אסתר צימבליסטה: אי אפשר לעשות כחול-לבן?

איגור סטפנסקי: חברים, אפשר לבקש מחברת החשמל להציג את לוח הזמנים וזה פתוח---

כרמל שאמה-הכהן: אז אני אגיד, זה נרשם לפרוטוקול, מר דהן, הוועדה מבקשת להמציא לה, אל"ף, את הפרוטוקול של ההתנגדות שלכם, זה מאוד חשוב.

אשר דהן: אני מחפש אותו, אני מקווה שיש.

יעקב אדרי: אני אעזור לך בעניין הזה.

כרמל שאמה-הכהן: זה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: שתיים, את לוח הזמנים המפורט, עם הסבר לכל האילוצים, כדי שאנחנו נדע שבאמת אנחנו עושים הכי טוב כדי לסיים את זה.

כרמל שאמה-הכהן: אני הגעתי לפה לדיון, הנתונים הראשונים שהוצגו לי, שהאשמה אצל חברת חשמל, שהם בנו קו מתח אחרי שהבתים או אושרו או הועמדו.

כרמל שאמה-הכהן: ואז במצב הזה אני אומר לכם, אני הייתי דואג שהנהלת חברת חשמל היתה מרגישה בממ"ד, היינו מפעילים עליהם כזה לחץ שהם היו צריכים לפתוח, אבל האשמה לא בהם.

כרמל שאמה-הכהן: באמת.

כרמל שאמה-הכהן: מה לעשות.

כרמל שאמה-הכהן: אני באתי לפה באמת במטרה לשים אותם בפינה עם הכי הרבה עוצמה שיש, אבל אנחנו לא מתנפלים על מי שקל.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו צריכים לבדוק במישור של משרד הפנים, חברי הכנסת.

כרמל שאמה-הכהן: באמת מי שהיה פה רשלן בצורה קיצונית זה משרד הפנים.

כרמל שאמה-הכהן: הוועדה המחוזית והאחראי, מתכנן המחוז, שחתם על דבר כזה, יש מלה אחת להגדיר אותו, אבל לא נגיד את זה לפרוטוקול.

ישראל חסון: בוא נקבע לעצמנו כלל, שאנחנו לא מגדירים שום הגדרה עד שאנחנו לא שומעים את כל הפרטים.

ישראל חסון: זה הכלל הכי חשוב.

כרמל שאמה-הכהן: נכון, בגלל זה אמרתי שאנחנו נזמן את משרד הפנים.

ישראל חסון: כשבאת לפה, רצית להגדיר שמות אחרים, בוא נשמע את כל הצדדים.

יעקב אדרי: המרחקים המחמירים, הגדרת המרחקים, נדמה לי שנעשתה בשלב יותר מאוחר, אם אני לא טועה.

יעקב אדרי: אבל שוב, אני אומר את הדברים בזהירות.

כרמל שאמה-הכהן: שמה?

כרמל שאמה-הכהן: שבעת שאישרו את הבתים זה היה במרחק תקין?

יעקב אדרי: כן, יכול להיות.

אסתר צימבליסטה: ששה מטר?

יעקב אדרי: לא ששה מטר, אין ששה מטר.

אסתר צימבליסטה: יש, מהבית שלי.

אסתר צימבליסטה: מדדנו את זה.

יעקב אדרי: לא, לא.

יעקב אדרי: אני אבוא אלייך.

יעקב אדרי: אני בניתי את השכונה הזאת, אני מכיר, אין ששה מטרים.

יעקב אדרי: זה נראה לך ששה מטרים.

כרמל שאמה-הכהן: חברת חשמל מכירה את הנתונים, מה המרחק המינימלי?

אשר דהן: מודדים את המרחק מציר העמוד, הם מדדו מהתיילים.

אשר דהן: אנחנו בונים במרחק של 20 מטרים.

יעקב אדרי: כמה יש במרחק הכי קטן?

אסתר צימבליסטה: ששה מטר.

כרמל שאמה-הכהן: הוא אומר שיש פחות מ-20 מטר.

יעקב אדרי: כן, אני מסכים איתך, זה פחות מ-20 מטר.

כרמל שאמה-הכהן: קשה לי להאמין שגם בשנת 92' זה היה תקין לבנות קו מתח גבוה במרחק פחות מ-20 מטר.

אשר דהן: זה תמיד היה 20 מטר.

כרמל שאמה-הכהן: תמיד?

איגור סטפנסקי: זה תמיד לפי כללי רשת ארצית של חברת החשמל, קו מתח עליון 161, מהציר זה 20 מטר.

אשר דהן: כאשר מדובר במתח מעל 400 קילוואט זה 35 מטרים.

כרמל שאמה-הכהן: מישהו עוד רוצה לדבר?

איתי טיטרו: שלום, יושב ראש הוועדה.

איתי טיטרו: אני רק אגיד במשפט אחד, מההתרשמות שלנו כתושבים זה נראה ששוב זה הולך לכיוון של חוסר החלטה, שאנחנו נצא מפה, מהמקום המכובד הזה, ושוב אנחנו ניזרק לשכונה שלנו ונחיה כשהקו הזה מעלינו לעוד שלוש שנים, במקרה הטוב, אני לא מאמין שזה יסתדר תוך שלוש שנים.

איתי טיטרו: אני חושב, כבוד היושב ראש, שחייבים לקבל פה החלטה שנוגעת לחודשים הקרובים, לשבועות הקרובים.

איתי טיטרו: לא ייתכן שנופקר שוב, ואני מרגיש שאנחנו מופקרים.

איתי טיטרו: אני מאוד מצטער להגיד את זה, יש פה הפקרות מתמשכת, היו פה עשרות דיונים של ועדות, ואנחנו פשוט מופקרים.

איתי טיטרו: זה פשוט לא יאומן שזה קורה, הפקרות מתמשכת, וחייבים לצאת מפה עם פתרון.

איתי טיטרו: אתה מצוין וכל הכבוד לך שזימנת את הישיבה הזאת לדיון דחוף כסגן יושב ראש הכנסת, אבל לא ייתכן שנצא מפה בלי החלטה שנוגעת לכל התושבים פה, ולעוד עשרות תושבים.

כרמל שאמה-הכהן: מה ההחלטה שאתה רוצה?

איתי טיטרו: החלטה שנוגעת לשבועות הקרובים---

כרמל שאמה-הכהן: תציע החלטה, מה ההחלטה?

כרמל שאמה-הכהן: בוא נראה איך אפשר לקבל החלטה אחרת.

אסתר צימבליסטה: שנתחיל 200 מטר מיידי.

איתי טיטרו: זה או 200 מטר, או דיון חלופי, או אני לא יודע מה.

איתי טיטרו: תשמע, אנשים פה חיים בתוך מקלטים.

איתי טיטרו: יש פה ילדים שלא מסוגלים לחיות במקום הזה, יש בו זמזום נוראי בלילות, מסכי מחשב מרצדים, אנשים שיש להם בעיות בריאות שאי אפשר לתקן אותן, חוץ מהדבר הזה.

איתי טיטרו: אני לא רופא, אני לא אומר שזה בא מזה, אבל, אדוני היושב ראש, אנחנו מבקשים, לא ייתכן שזה יופקר שוב ושוב.

איתי טיטרו: זו הפקרות מתמשכת, ואני אחזור על המלה הזאת, כי אף אחד פה לא לוקח אחריות ואומר 'אנחנו רוצים לעזור לכם'.

איתי טיטרו: נשמע שכל אחד מתעסק אחד עם השני, אבל מספיק, אי אפשר לחיות עם זה.

איתי טיטרו: אי אפשר לחיות עם זה.

ישראל חסון: אתה מסכים איתי שלא יהיה נכון שאני אבוא אליך על צרות שאתה לא אחראי עליהן, נכון?

איתי טיטרו: כן.

ישראל חסון: שמעת פה עכשיו את הדברים, ואני אומר לך, אני מבין מאיפה אתה מדבר.

ישראל חסון: אתה נמצא עכשיו בסוף פברואר, הוא אומר לך 'אני יוצא למכרז ואני מתחיל לעבוד', אם אתה רוצה שנמרח אותך, נגיד לך 'תשמע, אני יודע להעביר לך 200 מטר ביד שמאל תוך חצי שנה, תניח לי לחצי שנה ותלך מפה', וגמרנו, אנחנו לא רוצים למרוח אותך, ואנחנו רוצים באמת טיפול אמיתי.

איתי טיטרו: טיפול אמיתי זה 2013.

ישראל חסון: לא, טיפול אמיתי זה כשהוא ייכנס עכשיו לעבודה ואנחנו, בגלל זה מה שאמרתי בהתחלה, אנחנו נוודא, אני אמרתי לו שאם משהו יעצור אותו, שיבוא בבקשה לוועדה הזו.

ישראל חסון: אתם יושבים פה, יושב פה כבוד ראש העיר, יושב פה עוד כבוד ראש העיר לשעבר, יושבים פה אנשים שרוצים לעזור לכם, אם אתם תבואו ותתריעו לי במאי, עוד חודשיים, חודשיים וחצי, 'אדוני, שום דבר לא זז, מרחו אותך', אל תדאג, תוך שבוע כולנו פה ואנחנו פחות מנומסים.

ישראל חסון: אני מבין את הצרה שלך, אבל אתה לא יכול לבוא אליי ולהגיד לי 'תשמע, תשלם בבקשה מכיסך על הדבר הזה'.

ישראל חסון: אתה לא יכול לבקש דבר כזה ממני, נכון?

ישראל חסון: אותו דבר כשאתה---

איתי טיטרו: לא יודע.

ישראל חסון: תבקש ממני?

ישראל חסון: למה שתבקש ממני?

ישראל חסון: מאיפה אני יכול לתת לך כסף?

איתי טיטרו: אז ממי הם יבקשו?

איתי טיטרו: הם חיים מתחת לקו המתח, ממי הם יכולים לבקש?

איתי טיטרו: הם חסרי אונים, הם חיים עם קרינה של ילדים חולים, אז מה הם יעשו?

ישראל חסון: אתה רוצה?

ישראל חסון: אז אני אומר לך את זה בצורה נורא פשוטה, בבקשה, לך תעשה עכשיו שיעורי בית על הוועדה המחוזית, תביא את הנתונים, תביא את זה עכשיו תוך שבוע, אם אתה מסוגל להביא, והנה אדוני היושב ראש, אם אתה מביא את הדבר הזה, קדימה, נעזור לך להסתער על מי שאפשר לבוא אליו בטענות.

איתי טיטרו: יש לנו מסמך עם תכנית הבנייה שכתוב שם במפורש שאסור לבנות.

יעקב אדרי: רק צריך להוציא איך התירו את זה.

אורי ארזי: אגב, אם חברת חשמל ידעה שיש בעיה, יכלו להוציא צו מניעה, יכלו לעשות משהו ולצרוח, ולא להגיד רק התנגדנו.

אורי ארזי: יש אחריות.

אורי ארזי: משפטית.

ישראל חסון: אני רוצה לומר לך משהו, אתה יודע על אחריות אתה יכול להסתכל מכמה זוויות.

ישראל חסון: יש לך גם אחריות לעצמך, כשאתה בא ושואל מה קורה לי כשאני בונה מתחת לקו מתח.

ישראל חסון: בסדר?

ישראל חסון: אתה מבין?

ישראל חסון: עזוב, אני אומר לך, אל תיכנס...

ישראל חסון: חבר'ה, אני אומר לכם את זה.

ישראל חסון: ..

ישראל חסון: אפשר לשבת פה איתכם ולחמם אתכם ואפשר להיות הגיוניים וללכת קדימה.

ישראל חסון: תחליטו מה שאתם רוצים.

משה בן יאיר: אני ראש אגף הנדסה ברשות.

משה בן יאיר: קודם כל, אני מסכים עם חברי, מר איגור סטפנסקי, שמדבר על בעיה שהיא בעיה כלל ארצית ולא בעיה נקודתית לגבי אור עקיבא.

משה בן יאיר: אנחנו מדברים על לפחות 23 קווים בכל הארץ.

יעקב אדרי: כאשר אור עקיבא מוגדרת כמסוכנת ביותר.

משה בן יאיר: אני כרגע לא מתייחס מי מסוכן יותר, מי מסוכן פחות.

יעקב אדרי: למה?

יעקב אדרי: לפי זה עובדים גם.

משה בן יאיר: סליחה, כבוד חבר הכנסת, אני כרגע לא מתייחס למי מסוכן יותר ולמי מסוכן פחות.

משה בן יאיר: ישנה ועדה ממלכתית ציבורית לקרינה אלקטרו מגנטית שמתכנסת אחת לחודש, אני חבר בה, יושב ראש הוועדה, דר' אלי שטרן, מצוי ובקי בכל הפרטים ובכל הנתונים של כל תופעת הבעיה האלקטרו מגנטית בכל הארץ, והוועדה יושבת על המדוכה כבר לא מעט זמן, לא כדי לקבוע אם זה מסוכן או לא מסוכן, אלא כדי לקבוע סדרי עדיפויות.

משה בן יאיר: צר לי שיושב ראש הוועדה לא נמצא כאן כדי להציג את העמדה שלו, של הוועדה.

משה בן יאיר: לגופו של עניין, ברגע שהרשות זיהתה שמדובר כאן בתופעה כלל ארצית, הרשות באה ואמרה לכבוד שר התשתיות 'אנא הגדר מדיניות שלך בנושא'.

משה בן יאיר: השר הגדיר מדיניות שהוא רוצה לבצע העתקה של הקווים האלה.

משה בן יאיר: מאותו רגע הרשות באה ואמרה, הרשות תכיר בעלויות, בבסיס התעריף למקטע הולכה.

משה בן יאיר: לידיעת

משה בן יאיר: כם בסיס תעריף למקטע ייצור הסתיים עכשיו, מה שהתבטא בהכרזות בתקשורת על ירידה בתעריפים.

משה בן יאיר: הרשות כרגע עובדת על בסיס תעריפים למקטע הולכה ולמקטע חלוקה, כך שעד סוף השנה בחברת החשמל יבוא לידי ביטוי כלכלי, כספי, כל המשמעויות של העתקות קווים בארץ כפי שיידרש.

משה בן יאיר: אני רק מבקש מכבוד יושב ראש הוועדה, מכיוון שזו תופעה כלל ארצית, אולי הוועדה יכולה להרים סוף סוף את הנס והדגל ולבדוק מה פה קורה שבתים מתקרבים לקווים בצורה שיטתית במדינת ישראל.

משה בן יאיר: משהו בהליך התכנוני פועל בצורה לא תקינה וצריך לפתור את זה.

משה בן יאיר: אלה הם דבריי.

יעקב אדרי: אני אזום דיון בוועדת הפנים על העניין הזה.

משה בן יאיר: תודה.

אסתר צימבליסטה: חברת דולב מוכרת לך?

משה בן יאיר: לא.

אסתר צימבליסטה: חברת דולב, שמתמחה בקרינה אלקטרו מגנטית, היו בשטח, הם מדדו ומצאו שבכמה בתים יש בתוך הבית 90 מיליגאוס קרינה בקומות העליונות, על יד הקווים זה 14 וזו חברה שהגיעה עם פרופסור מפלורידה, שהם עובדים איתו, שהוא בעל שם עולמי, והוא אמר לנו 'אתם משוגעים שאתם גרים פה'.

אסתר צימבליסטה: אני רוצה להגיד לכם, אני אצטרך לחשוף את עצמי, פשוט למען המטרה.

אסתר צימבליסטה: אני באתי אישה בריאה מאוד, אפשר לבדוק את התיק שלי, לפני שנה וחצי.

אסתר צימבליסטה: לפני כמה חודשים התחלתי לסבול מבעיה של בלוטת התריס, רצינית, היום יש לי תופעה, אם יש פה ממשרד הבריאות מישהו, שהרופאים לא יודעים, אני עדיין בבדיקות, יש לי תופעה על כפות הידיים, מן פריחה שהיא לא מובנת, יש אנשים שסובלים מחולשה, מהפלות, מכאבי ראש חזקים, שאין לזה סיבה.

אסתר צימבליסטה: אנשים קצת נרדמים מדי פעם, אז אני מבקשת, אנחנו רוצים לצאת מפה, אני מקווה שעד 2013, כמו שאתה מר אשר דהן מצהיר, שאני אשאר בחיים ואני אזכה לראות את הקווים זזים שם, לא ליד הבית שלי.

אסתר צימבליסטה: אני היום לא דואגת כל כך לעצמי, אני את שלי עשיתי, יש לי שתי נכדות שם והנכדות שלי נאלצות לישון אצלי בקומה התחתונה, וזה מה שמכאיב לי, ואתם צריכים להבין את זה, על זה אני לא מוכנה לוותר.

אסתר צימבליסטה: אני מוכנה לעשות הכל בתורה אמא, גם בתור סבתא, הכל אני מוכנה, גם דברים לא טובים, אני מוכנה לעבור על החוק למען הילדים שלי, ואני מבקשת, אנחנו רוצים לצאת מפה עם החלטה שכולם מחליטים שלפחות תזיזו את זה, שאנחנו נוכל לישון בשקט, שאפשר יהיה לדבר בטלפון, שאפשר לשבת ליד מחשב, שהנכדות יכולות לישון בחדרים שלהם, ובינתיים תגמרו את העבודה עד 2013.

אסתר צימבליסטה: למה אנחנו צריכים לסבול?

אשר דהן: אני רק רוצה שתבינו, נדמה לכם שלהזיז זה עניין של מה בכך.

אשר דהן: אל"ף, זה הרבה מאוד מיליונים---

אסתר צימבליסטה: אמרת שזה מיידי.

אשר דהן: חכי רגע, זה גם לא פחות זמן.

אסתר צימבליסטה: אתה אמרת מיידי, בטלוויזיה אמרת מיידי.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, אני רוצה להבין, מה המשמעות של הזזה ב-200 מטר, זמן וכסף?

כרמל שאמה-הכהן: בקיצור.

אשר דהן: אני לא עשיתי את החשבון.

כרמל שאמה-הכהן: אין לך נתון.

כרמל שאמה-הכהן: סדר גודל?

אשר דהן: אבל קח בחשבון שאם אנחנו הולכים להזיז 200 מטר, נתחיל תהליך של היתרים שלוקח גם שנה וחצי עד שמקבלים את זה.

אסתר צימבליסטה: אז למה אמרת 200 מטר מיידי?

אשר דהן: חבר'ה, אנחנו לא יכולים להקים עמוד איפה שאנחנו רוצים.

אסתר צימבליסטה: אבל למה אמרת את זה בטלוויזיה?

אסתר צימבליסטה: אמרת מיידי, בלי מכרז, בלי כלום.

אשר דהן: אין מיידי, אני מעולם לא אמרתי מיידי.

אסתר צימבליסטה: אני יכולה להשמיע את הדיסק, יש לנו את זה מוקלט.

אסתר צימבליסטה: שאתה בפירוש אמרת לאורלי וילנאי, 'מיידית, אנחנו יכולים לעשות את זה, בלי מכרז, בלי שום דבר, בלי עלות כספית כזאת'.

אסתר צימבליסטה: אתה אמרת את זה.

כרמל שאמה-הכהן: תושבים יקרים, אנחנו איתכם ב-100%, לא ב-99%.

כרמל שאמה-הכהן: אין ספק שלכם אין שום אשמה בעניין.

כרמל שאמה-הכהן: הכי טוב שאפשר להוציא מחברת חשמל זה באמת שהם יתחילו ולפקח עליהם שהם יעשו מאה אחוז מאמץ לגמור את זה הכי מהר שאפשר ויתחילו עם זה הכי מוקדם ובזה אנחנו לרשותכם, אתם שם בשטח, העירייה שם בשטח.

כרמל שאמה-הכהן: כל חריגה מההבטחה ומההתחייבות הזאת תגרור תגובה לא פשוטה מהנציגים שלכם פה.

כרמל שאמה-הכהן: זה מסלול אחד.

אסתר צימבליסטה: סליחה, שאני קוטעת אותך, איזה חריגה?

כרמל שאמה-הכהן: לא התחילו לעבוד, עצרו באמצע העבודה, עובד שם רק טרקטור אחד.

כרמל שאמה-הכהן: לא יודע, דבר שייראה לא סביר.

כרמל שאמה-הכהן: העירייה תיקח מפקח עבודה מטעמה שיהיה מפקח על זה.

כרמל שאמה-הכהן: כל חריגה, תאמינו לי, אנחנו יודעים גם להיות, כמו שאמר פה חבר כנסת אחר---

אסתר צימבליסטה: אתה מסכים ל-2013?

כרמל שאמה-הכהן: אבל זה המקסימום שהם יודעים לעשות היום.

כרמל שאמה-הכהן: אם הוא יילך, גברתי, עכשיו לבקש את התכנית של ה-200 מטר, שנראית הרבה יותר פשוטה, אז הוא אומר שעוד אין לו היתרים לכך, הוא יילך לבקש היתרים, יתנגדו בעלי הקרקע, יתנגדו בעלי הקרקע, צו מניעה, בתי משפט, ובסוף דחית בכלל את כל התאריך, ייצא שכרך בהפסדך.

כרמל שאמה-הכהן: ואני לא רוצה ללכת לכיוון הזה, אם מישהו היה מציג לי פה משהו אחר, היינו הולכים על זה.

כרמל שאמה-הכהן: ואז גמרנו את המישור של חברת החשמל, הם באמת עשו את המקסימום.

כרמל שאמה-הכהן: נשאר מי שגרם לכם את העוול, למצוא אותו ושיפצה אתכם.

כרמל שאמה-הכהן: זה גם מסלול נוסף, בין שיפצה אתכם כבר, שתוכלו לגור במקום אחר עד שיושלם, שזה נזק עליו, ובי"ת, לנזק שכבר נגרם לכם, עוגמת נפש ונזקים בריאותיים וכל מה שקשור בזה.

כרמל שאמה-הכהן: אני מוכן לעזור לכם בבדיקה, למצוא מי האשם, אם זה ממשרד הפנים, בוועדות.

כרמל שאמה-הכהן: אני אהיה לרשותכם, יחד עם חברי הוועדה האחרים ומי שלקח פה חלק בדיון.

כרמל שאמה-הכהן: וזה עוד מסלול.

כרמל שאמה-הכהן: יכול להיות שזה יעזור כי אז, אם ייגמר ב-2013 אבל לכולכם יהיה דיור חלופי, שכר דירה חלופי, אז תרגישו את זה פחות.

כרמל שאמה-הכהן: זה גם לא נעים לעבור דירה ולחזור לטלטלה הזו אבל זה גם משהו, ובי"ת, מי שנגרם לו נזק, כמו כל שכל ישר, צריך לקבל פיצוי על הנזק שנגרם לו.

כרמל שאמה-הכהן: אני מוכן לעמוד בקשר עם מישהו מכם שמייצג אתכם, לשבת איתו, לקבוע פגישה, אפילו לבוא לבקר אתכם שם באור עקיבא.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נשב איתכם ונתקדם גם במסלול ההוא.

כרמל שאמה-הכהן: כל הדברים האלה זה המקסימום שאנחנו יכולים לעשות ואנחנו לרשותכם.

כרמל שאמה-הכהן: מי שיהיה לו רעיון אחר, שלא חשבנו עליו כרגע, אנחנו מחברת חשמל ביקשנו בכל מקרה את הפרוטוקולים שהתייחסת אליהם ואת לוחות הזמנים של ביצוע הפרויקט.

אשר דהן: אני אומר לכם שוב, לגבי לוחות זמנים, זה תמיד דינמי.

אשר דהן: אנחנו ניתן לוח זמנים שתמיד נעמוד בו, ואנחנו נעשה את הכל עוד לפני לוח הזמנים, אז תנו לנו בבקשה את הקרדיט ש---

כרמל שאמה-הכהן: אבל לוח זמנים מתוכנן, מה הבעיה להציג אותו?

אשר דהן: אבל השאלה כאן שנשאלת, לוח זמנים עשוי בשביל עצמנו, בשביל חברת החשמל.

כרמל שאמה-הכהן: כל עוד אין לכם מתחרים במדינה, אין לך מה לחשוש להציג אותו.

אשר דהן: גם אם יש מתחרה, אנחנו עושים את לוחות הזמנים.

אשר דהן: אני שמח שעכשיו אנחנו מתחילים את העבודה הזאת, ולא בעוד שנתיים-שלוש, כי בעוד שנתיים-שלוש אנחנו נכנסים לבום כזה בתחום הקמת קווי מתח עליון להוצאת אנרגיה מהנגב ומכל מיני אתרים בצורה בלתי נתפסת.

אשר דהן: זה יחייב אותנו אולי אפילו להכפיל את הכוחות שלנו מבחינת צרכי העבודה, אז לפחות עכשיו, אם אנחנו לוקחים את הקו, אני מבטיח, חבר'ה, קחו את זה כהבטחה אישית, אנחנו נעשה את הכל---

אסתר צימבליסטה: בכתב, בכתב.

אשר דהן: הבטחה בכתב יותר טובה מההבטחה הזאת כאן לפני עם ועדה, שאנחנו נעשה את הכל לקדם את הנושא?

אשר דהן: תנו לי את הקרדיט הזה, באופן אישי אני מתחייב שאנחנו נקדם את הקו הזה כדי לסיים אותו מהר ככל שניתן.

כרמל שאמה-הכהן: מר דהן, שכנעת אותי היום בהרבה נקודות, בנקודה הזו אני לא יורד לסוף דעתך.

כרמל שאמה-הכהן: לנו חשוב שלוחות הזמנים יהיו על השולחן.

אשר דהן: אני אתן לוחות זמנים, אדוני היושב ראש.

אשר דהן: אין שום בעיה.

כרמל שאמה-הכהן: אוקי.

אנט בן חמו: סליחה, אני גרה במקום הכי מסוכן, הכי הכי.

אנט בן חמו: בעלי קיבל מחלה כרונדיזיס, שזה כרוני, אין לזה תרופה.

אנט בן חמו: ראש המועצה לשעבר יכול להעיד וכולם.

אנט בן חמו: מה אני עושה בעוד שלוש שנים, כשהוא יילך, אתם תתנו לנו פתרון?

אשר דהן: רבותיי, אי אפשר לזרוק את האשמה של מחלה זו או אחרת על חברת החשמל.

אשר דהן: גם בנושא ההשפעה האלקטרו מגנטית, אין כל הוכחה בעולם, עם כל הסקרים שנעשו, שיש קשר.

אשר דהן: לא כל חולה סרטן במדינת ישראל גר ליד קו מתח עליון, לא כל חולה סרטן.

אנט בן חמו: הוא לא סרטן.

אשר דהן: אני לא מדבר על בעלך, אני מדבר על אשתו של---

קריאה: והפלה?

קריאה: לבת שלי שמונה הפלות יש לה.

איתי טיטרו: אז אתה אומר להם 'תלכו הביתה, הכל בסדר', זה מה שאתה אומר, מר דהן?

איתי טיטרו: אתה אומר 'לכו הביתה, הכל בסדר, החשמל הוא נוף יפה'.

אשר דהן: אנחנו את שלנו נעשה.

איתי טיטרו: לא, אבל למה אתה לא מקשר את הקרינה?

איתי טיטרו: אם הקרינה לא קשורה, הם חיים בהרגשה שזה כן קשור, אתה לא מוריד להם את המעמסה הנפשית, אתה לא מוריד להם את הפחד הקיומי, הם פוחדים על החיים שלהם, יש להם ילדים---

אנט בן חמו: הכי מסוכן באזור זה אני, 90, לא 6, לא 10, זה לא 20, זה 90.

דוברת: תוכיח לנו שאין לזה קשר.

אשר דהן: את בנית את הבית?

אנט בן חמו: אני בניתי, כן.

אשר דהן: גם את בנית את הבית?

אסתר צימבליסטה: אני קניתי מוכן.

אסתר צימבליסטה: אני שנה וחצי.

איתי טיטרו: מר כרמל שאמה, אתה יכול להגיע לביקור בקרוב באור עקיבא?

כרמל שאמה-הכהן: כן, אנחנו נתאם את זה.

צביקה חלילי: קודם כל אני חושב שאם היה נופל איזה טיל במלחמה האחרונה על השרשרת הזאת, זה היה מתחלף תוך זמן קצר מאוד.

צביקה חלילי: זה דבר ראשון.

צביקה חלילי: בלי כל קשר לזה, לפני שש שנים, כשהייתי בוועד של השכונה, ואמרתי לאנשים וגם אליהם, 'תשמעו, זה יגיע אלינו ואנשים פה חולים', לצערי הרב אשתי היתה השנייה, לא הראשונה עוד, ויש עוד הרבה חולים שהם רוסים, סליחה שאני אומר את זה, מהעלייה, שהם לא מדברים.

צביקה חלילי: אתה בא אליהם הביתה להגיד להם '

צביקה חלילי: איזה דעות יש לכם?

צביקה חלילי: ' לא, הם לא רוצים, הם כבר לא מאמינים באף אחד, 'אנחנו מעדיפים לסבול ולמות' ואנחנו יודעים שיש כאלה, אתה פשוט בא אליהם הביתה, לא יכול לדבר איתם רוסית, אבל בעלה מת מסרטן ועוד אחד מסרטן, אבל מעבר לכביש, אין אף אחד כזה, כי הם רחוקים.

צביקה חלילי: עכשיו מה קורה?

צביקה חלילי: תשמעו חבר'ה, גם אז אמרתי לאנשים, לאלו ולשכנה אקאי, ועוד כמה 'אתם תהיו חולים, אנחנו צריכים לברוח לפה', אשתי התנגדה לברוח, כי זה בית שבניתי אותו 12 שנה ולא רצתה לברוח, אז היא אכלה אותה ראשונה.

צביקה חלילי: ואלו באים עכשיו בשרשרת.

צביקה חלילי: עכשיו מה הבעיה פה?

צביקה חלילי: אתם עוד לא הבנתם, יש פה ילדים.

צביקה חלילי: את הילדים שלי אני לוקח לנתניה כל יום, שלא יקרה להם כלום, אבל מה יהיה עם הנכדים שלה?

צביקה חלילי: זה יגיע.

צביקה חלילי: תרשום מה שאני אומר, תרשום את זה, כי גם הם צחקו עליי כולם לפני זה, גם מר אדרי צחק עליי, אמרתי 'פה יהיו חולים'.

צביקה חלילי: איך אני ידעתי את זה?

צביקה חלילי: במקרה כשבניתי את המרתף, עברנו שם מכביש החוף, מישהי שמתעסקת בסרטן, מחוץ לארץ, אשתו של אח של אשתי, אמרה לי 'מה אתה בונה פה בכלל?

צביקה חלילי: זה מסוכן, למעלה כבלים, אסור'.

צביקה חלילי: בדנמרק יש חוק, והיא מומחית לזה, מרחק של 400 יארד, שאסור אפילו לבנות בית, אנחנו כן בנינו, כי לא היה לנו כסף ואמרנו לה 'לקח לי 12 שנה לבנות' וכשהייתי מזהיר את האנשים 'אל תגורו פה' ואשתי, גם הזהרתי אותה 'ליאור, בואי נברח מפה, בואי נברח מפה', אשתי לא רצתה לברוח.

צביקה חלילי: היא אמרה 'זה הבית שלי, אני חייבת לחיות פה', ואשתי אכלה אותה.

צביקה חלילי: ותדעו לכם, תרשום בפרוטוקול, בעוד חמש-שש שנים יצוצו גם הילדים האלה.

צביקה חלילי: לצערי הרב.

צביקה חלילי: וכל אחד צחק עליי עכשיו, שיצחקו עליי עכשיו, תרשום ותראה, וזה יקרה.

צביקה חלילי: כי אני גם מאמין, אני גם כזה, הבנתי, אני יודע מה זו המערכת, לא יזוז כלום.

צביקה חלילי: אם יזוז, זה לאט ובעיות פתאום ימציאו, פתאום תהיה מלחמה, יגידו זה נדחה במלחמה, אני מכיר את זה.

צביקה חלילי: וחס וחלילה שלא יגיע לילדים.

צביקה חלילי: אתה יודע מה, בסדר, אני לא סובל, אבל הילדים שלי סובלים, סובלים, אתם לא יודעים כמה.

אסתר צימבליסטה: רק שאלה אחת, מר אשר דהן, במאי 2009, תחת אבטחה צבאית מאוד כבדה, בקלקיליה, הורדתם קו מתח לא פחות גבוה מזה, בלי סיפורים---

לאה ורון: זה לא רלוונטי לדיון.

אשר דהן: אין מתח כזה.

אסתר צימבליסטה: אתה רוצה שאני אראה לך את ההודעה בעיתון?

לאה ורון: גברתי, זה לא רלוונטי לדיון של הוועדה ולנושא של אור עקיבא.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, אנחנו מסכמים את הדיון.

כרמל שאמה-הכהן: בנוסף לכל הדברים שאמרנו, מסקנות הדיון יונחו על שולחן חברי הכנסת במליאה, כמתחייב על פי תקנון הכנסת, ובכלל זה המלצות גם לחברת חשמל וגם משרד הפנים.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו בזה נועלים את הדיון.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.