ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 182, 2010-02-15 10:00

אופיר אקוניס: בוקר טוב לכם.

אופיר אקוניס: אנחנו מקיימים היום ישיבה בנושא התנהלות רשות השידור – חשש לפגיעה בשידורים ודוח הביקורת.

אופיר אקוניס: אני מנצל את ההזדמנות לשמוע סקירה על הרפורמה ממשרד האוצר עד אשר יואיל המנכ"ל להגיע לישיבה הזאת אף על פי שהוא יודע שב-10:00 נפתחת ישיבת ועדת הכלכלה, ובאופן מפתיע יושב ראש ועדת החינוך קבע בהתראה קצרה ישיבה בוועדת החינוך על העיצומים של העובדים; כאשר לכול ידוע שכבר שנים רבות ועדת הכלכלה של הכנסת עוסקת בנושא תקשורת ומרכזת את כל העיסוק בנושא תקשורת.

אופיר אקוניס: עובדה היא שחוק אנכרוניסטי מאמצע שנות ה-60 נותן דבר אחר, אז גם בזה נטפל.

אופיר אקוניס: אבל את כל התרגילים האלה אנחנו מכירים ואנחנו גם נטפל בהם.

אופיר אקוניס: אנחנו מבקשים שתקראי למנכ"ל אף על פי שביקשנו את זה לפני 20 דקות, אם הוא בכלל בוועדת חינוך, אני לא יודע איפה הוא.

חנה מצקביץ': הלכו לקרוא לו.

אופיר אקוניס: יפה, אז השעונים הם די מדויקים ברשות השידור.

נחמן שי: ועדת החינוך עוסקת בעיצומים?

נחמן שי: היו"ר אופיר אקוניס: כן, ועדת החינוך עוסקת בנושא של יחסי עבודה ששייך לוועדת העבודה והרווחה.

נחמן שי: אין שום עניין חינוכי במה שקשור לעיצומים של העובדים ולביטול של מבזקי חצי או יחסי עבודה.

רחל קרמרמן: הוא לא יכול - - - בזה.

אופיר אקוניס: ודאי שלא, הוא לא יכול.

אופיר אקוניס: יהודה, אני מבקש סקירה מהירה על הרפורמה, על התקדמותה.

אופיר אקוניס: מה המצב מבחינת

אופיר אקוניס: כם כרגע?

אופיר אקוניס: כי אנחנו בקו פרשת מים בכל הקשור לשידור הציבורי.

יהודה סבן: לרפורמה הזאת יש שלוש רגליים, ואני אמנה כל אחת מהן.

יהודה סבן: אין ספק שאנחנו נמצאים בנקודה מאוד קריטית גם בשל מצבה התקציבי של הרשות שנמצאת בגירעון תקציבי מאוד גדול שהיה גם בשנים האחרונות, אבל השנה הוא צפוי להגיע לכדי 70 מיליון שקלים.

יהודה סבן: הווה אומר שהרשות לא תוכל לעמוד במחויבויות שיש לה, לפי חוק.

יהודה סבן: מאחר שיש אחריות בעיקר לשר הממונה אבל גם לשר האוצר - -

נחמן שי: תחזור על הנתונים.

יהודה סבן: יש גירעון של 100-70 מיליון שקלים שצפוי להיות בשנת 2010 בתקציב רשות השידור.

חמד עמאר: מה התקציב היום?

יהודה סבן: בסך הכול כ-800 מיליון שקלים.

נחמן שי: התקציב שלה הוא כבר גירעוני כשהוא יוצא לדרך היום?

יהודה סבן: התקציב של רשות השידור לעומת רשויות אחרות, כמו הרשות השנייה שהגישה זה מכבר את התקציב לאישור שר האוצר טרם הוגש אפילו לשר האוצר מכיוון שהוא גירעוני, ואנחנו נמצאים בתהליך מול הרשות כדי לראות איך מאזנים את התקציב הזה כבר בשנת 2010.

יהודה סבן: הרשות הכינה תוכנית קיצוצים די משמעותית שהיא החלה בהם כבר בשבועות האחרונים.

יהודה סבן: מי שצפה אתמול בשידורי הערוץ הראשון יכול היה לראות שבשתי דקות ל-23:00 הם עברו לשדר את רשת ב'- -

אופיר אקוניס: יורם, אתה יכול להתקרב, בבקשה, אני לא מבין את הנקודה הזאת.

אופיר אקוניס: יורם, אתה כרגע מספר שתיים – המנכ"ל לא נמצא, אז אתה תדבר.

אופיר אקוניס: סלח לי שאני קוטע אותך, יהודה, מה מוביל להחלטה להפסיק שידור ב-22:58 או ב-22:59?

אופיר אקוניס: אני זפזפתי לערוץ הראשון כי מדי פעם אני מוצא- -

נחמן שי: זה נושא הדיון?

לאה ורון: גם.

לאה ורון: כן.

אופיר אקוניס: כל התנהלות רשות השידור.

אופיר אקוניס: אני אקריא מחדש: "התנהלות רשות השידור – חשש לפגיעה בשידורים" – כבר אין חשש, כיהפגיעה כבר קיימת – "ודוח הביקורת" – תכף נשמע עליו.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, זה כתוב בעברית מאוד רהוטה ומאוד ברורה.

אופיר אקוניס: ניסחתי את הנושא- -

נחמן שי: אז שתי ועדות של הכנסת דנות באותו נושא?

אופיר אקוניס: אני כבר אמרתי, חבר הכנסת שי, שבנושא יחסי עבודה אין בכלל שום קשר לוועדת חינוך, אבל החליט יושב ראש ועדת חינוך לקיים את הישיבה.

אופיר אקוניס: זה ברור.

אופיר אקוניס: יורם, אתה יודע מהי עמדתי ועמדת החברים בוועדה שאנחנו בעד השידור הציבורי.

אופיר אקוניס: מאוד בעד השידור הציבורי.

אופיר אקוניס: אני מוקלט בתשדיר שמדבר, אפילו באופן אישי, על הצורך בשידור ציבורי חזק.

אופיר אקוניס: אנחנו מוצאים את עצמנו בקיצוץ יומיומי, כולל מאתמול.

אופיר אקוניס: אני גם שומע שמורידים בקרוב תוכניות כמו "מדד יומי" ואחרות – איך הדברים האלה נקבעים?

אופיר אקוניס: מה הבעיה פה בעצם?

יורם כהן: התפקיד שלי זה מנהל חטיבת החדשות בפועל.

יורם כהן: אני מצר על כך שאנחנו נאלצים לקצץ בשידורים משום שכל קיצוץ בשידור הוא פגיעה בסיקור החדשותי ובעבודה החדשותית השוטפת.

יורם כהן: אם אני מוריד מהדורת לילה אני לא מעדכן את הצופים באירועים החדשותיים שקורים בערב - -

אופיר אקוניס: "מהיום למחר" כבר לא משודרת?

יורם כהן: כן.

יורם כהן: מה שהוביל להחלטה להפסיק לשדר ב-23:00, למיטב ידיעתי, היא ההחלטה לחסוך בשעות נוספות.

יורם כהן: ההוצאות שיש להנהלה על שכר בכלל הן מאוד גבוהות.

יורם כהן: 85% מהתקציב של רשות השידור זה הוצאות קשיחות- -

נחמן שי: - - - כי זה היה רק 80%, והגעתם ל-85%.

נחמן שי: זה שיא יפה.

יורם כהן: כאשר יש גירעון של 100 מיליון שקלים, והאוצר עומד עם חרב מעל הראש ואומר שלא ייתן לנו עוד כסף, והוועד המנהל לא מוכן לאשר תקציב גירעוני, ההנהלה נדרשה להציג תוכנית קיצוצים.

יורם כהן: הצגנו תוכנית קיצוצים, שלצערנו, היא פגיעה בשידור.

יורם כהן: כשמורידים תוכניות זאת פגיעה בשידור, אנחנו לא ששים להוריד תוכנית כמו "מדד יומי".

יורם כהן: לדעתי, כל ערוץ שדר חייב שתהיה לו תוכנית כלכלית.

יורם כהן: אפשר להתווכח על הרמה של התוכנית בגלל דלות האמצעים, אבל בסך-הכול האילוצים של הקיצוצים חייבו אותנו לקצץ בשעות הנוספות, וזאת משמעות ההחלטה לשדר ב-23:00 בלילה.

יורם כהן: אנחנו רצינו לשדר שידורים מחזוריים ב-23:00 בלילה ולא להחשיך את המסך, ולצערנו, בגלל הטכנאים שהחליטו לא לשדר- -

נחמן שי: גם את זה הם לא מרשים לכם?

יורם כהן: הם לא נתנו לשדר את הלופ עד הבוקר.

נחמן שי: אני אוהב מאוד את הגבעטרון ב-3:00 לפנות בוקר.

יורם כהן: זה יפה ומרשים, וזאת אלטרנטיבה יפה למה שמשודר בערוצים המסחריים.

יורם כהן: בסך-הכול ההחלטה לקצץ את השידורים, להוריד תוכניות, לצמצם במשמרות ובכוננויות נובעת מרצון לקצץ כמה שיותר.

יורם כהן: תוכנית הקיצוצים של ההנהלה – צעדי החירום – מדברת על שליש מ-100 מיליון, כי אי אפשר להגיע.

יורם כהן: אם לוקחים בחשבון שאנחנו בהוצאות קשיחות של 85% מתקציב הרשות זה אומר או לסגור את ערוץ 1 או לסגור רשתות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה רשתות?

יורם כהן: רשתות רדיו.

אופיר אקוניס: כבר היינו בישיבה הזאת ואמרנו שאין שום סגירה של רשתות, ואין פגיעה באינטרס הציבורי.

אופיר אקוניס: תסביר לי, יורם, האוצר מביא לקיצוץ בשידור – למה שלא תקצצו בדברים אחרים?

אופיר אקוניס: למה אתם מיד הולכים על הורדת "מדד יומי" ותוכניות אחרות, הפסקת שידור ב-23:00?

אופיר אקוניס: סגירת רשתות רדיו כבר סיכמנו שלא יהיה.

אופיר אקוניס: זאת אומרת האוצר אשם, לא הנהלת רשות השידור.

יורם כהן: אני לא מאשים את האוצר.

אופיר אקוניס: אתה מדבר על המגבלות התקציביות.

יורם כהן: אני לא מאשים את האוצר.

יורם כהן: אני אומר שלמרות כל תוכנית הקיצוצים הזאת וצעדי החירום אנחנו משתדלים לא לפגוע בתוכניות המשמעותיות של הערוץ, כמו "מבט שני", "מבט לחדשות", "יומן" ומגזינים אחרים שיש לנו שמשודרים בפריים-טיים, כמו סרטי תעודה שלא פוגעים בהם.

יורם כהן: אני מסכים איתך שזה לא בריא, זה חמור מאוד לא לשדר ולהוריד תוכניות.

יורם כהן: אבל אי אפשר לעבוד בתנאים האלו.

יורם כהן: אני מנהל חדשות שצריך לעבוד בתנאים של שנות ה-60 מול ערוצים מסחריים מעולים- -

נחמן שי: מה אתה רוצה מאתנו?

יורם כהן: אני לא בא אליכם בטענות.

יורם כהן: סיקרנו פגישה בהסתדרות של משא ומתן על עתיד הרפורמה.

יורם כהן: צלם של ערוץ 2 מגיע לבד, מראיין את עופר עיני, ומערוץ 1 הגיעו ארבעה עובדים.

נחמן שי: זאת התקדמות כי פעם יצאו שישה.

יורם כהן: אני לא מלין על כך, זה על-פי הסכמים.

יורם כהן: אני לא בא בטענות לוועדים, אבל זה לא הגיוני.

יורם כהן: בשידורי חדשות אם לא נהיה עכשוויים, אם לא נגיב מהר, אם לא נשתמש בכל האמצעים הטכנולוגיים שהיום כל ערוץ אחר משתמש בהם, אנחנו לא יכולים להיות גוף שמאתגר אותם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז לא הבנתי, אתה בעד הטובים או בעד הרעים?

יורם כהן: אני בעד השידור הציבורי.

אופיר אקוניס: השידור הציבורי נפגע.

אופיר אקוניס: בסופו של דבר השיח בחדר הזה הוא מאוד חשוב, והוא אפילו כמעט מרתק, אבל בסופו של דבר יש מאות אלפים שיושבים בבתים – ובלי להעליב, חלילה – רובם אנשים מבוגרים, כי זה כרגע קהל היעד של שידורי הערוץ הראשון ושל רשתות הרדיו, כולל רשת ג' וכולל הרשתות הצעירות יותר כביכול.

אופיר אקוניס: אני גם מניח שהם שילמו אגרה בזמן, והכול בסדר גמור.

אופיר אקוניס: מה שקורה הוא שהם בסופו של דבר נפגעים.

אופיר אקוניס: אולי רוצה לראות הגברת כהן מחדרה "מהיום למחר" ב-23:30 בלילה, והיא לא תראה.

אופיר אקוניס: בסופו של דבר היא הנפגעת.

אופיר אקוניס: אז הוויכוחים שלכם עם האוצר הם מאוד מעניינים.

אופיר אקוניס: הדבר הראשון הוא פגיעה בשידור.

יורם כהן: אין אלטרנטיבה.

יורם כהן: אנחנו קיצצנו רק בשליש ממה שהיינו צריכים לקצץ.

יורם כהן: אנחנו רוצים לשדר כמה שיותר, אבל מצד שני חייבים לקצץ.

יורם כהן: אין לנו תקציב מאושר.

אופיר אקוניס: כי לא העברתם.

אופיר אקוניס: יהודה, אתה מחכה עדיין- -

רן אפרתי: - - - משנת 2007 ברשות.

יהודה סבן: התקציב של הרשות לא מגיע ממקורות של משרד האוצר, אלא מאגרה ומתשדירי חסות או פרסומות ברדיו.

יהודה סבן: מאחר שיש גירעון ברור בתקציב של הרשות בשנת 2010 הרשות נדרשת לבצע התאמות בתקציב שלה, אין לה ברירה אחרת.

יהודה סבן: אי אפשר להאשים לא את המנכ"ל ולא מנהלי השידור – הם חייבים לבצע קיצוצים כדי לעמוד בתקציב.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, אתה רצית להעיר משהו תוך כדי הדברים של יורם.

אופיר אקוניס: בבקשה.

נחמן שי: בעוונותיי אני מכיר את הרשות הזאת יותר מדי טוב מכל מיני תקופות קודמות, כולל מתקופה שבה הייתי יושב ראש הרשות, וגם כשעברו 10 שנים מאז אני מרגיש שלא עבר יום אחד.

נחמן שי: הכול נשמע אותו דבר, כולל הדיספרופורציה העצום הזה בין ההשקעה בעובדים ובכוח אדם שמבוססת על הסדרים והבנות וכוח אדם מעולה מול חלק מזערי שמיועד להפקות ולתמונה שנראית בסופו של דבר על המסך.

נחמן שי: הרדיו הוא סוגיה אחרת בפני עצמה, אבל גם בה יש בעיות של כוח אדם עודף עם כל המשתמע מכך.

נחמן שי: גם היום אני לא רואה שום דבר שעומד לקרות שם.

נחמן שי: שמעתי על רפורמה שלא זזה לשום מקום; היא הייתה או-טוטו באוויר, אבל אני יכול להגיד לכם שהיו הרבה "או-טוטו" כאלה, ואף אחד לא הגיע לידי בשלות.

נחמן שי: גם לגבי הרפורמה הזאת יש לי חששות כבדים שהיא לא תיקח אותנו לשום מקום.

נחמן שי: גם הסיטואציה שהרשות מגישה תקציב שמלכתחילה היא יכולה לעמוד בו, והאוצר לא מאשר או כן מאשר – מה זה משנה, בסוף הוא יאשר את מה שיאשר, ובסוף השנה יהיה גירעון, וכך יחפשו.

נחמן שי: הפגיעה בצופים וגם במאזינים היא בלתי נסבלת- -

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אופיר אקוניס: אין על זה ויכוח.

נחמן שי: זה בלתי נסבל, ולכן יכול להיות שצריך לשקול להציע להקטין את שתי האגרות – גם את אגרת הטלוויזיה וגם את אגרת הרדיו – בפרופורציה הנכונה לפגיעה בציבור.

נחמן שי: לנו יש אינטרס אחד – טובת הציבור.

אופיר אקוניס: ומה יעשה מי שכמוני שילם כבר את כל האגרה מראש?

נחמן שי: יזכו אותך בשנה הבאה.

אופיר אקוניס: אה, אני אזוכה בשנה הבאה.

נחמן שי: האינטרס שלנו הוא קודם כול להגן על קהל הצופים והמאזינים.

נחמן שי: אם הם מקבלים שירות פחות טוב צריך לחשוב איך מחזירים להם את הכסף, כי הם שילמו.

אופיר אקוניס: המנכ"ל נכנס.

נחמן שי: שנית, הממשלה שיש לה עניין רב בשידור כי היא עושה הרבה דברים כדי להיות מעורבות, כולל בתכנים שלו, צריכה לקחת על עצמה אחריות.

נחמן שי: אני לא רואה גורם אחר.

נחמן שי: אני לא אוהב את הרעיון הזה, אבל היא שם, היא מחזיקה בידיה את המפתח לרפורמה, היא מחזיקה בידיה את המפתח למינויים, היא מחזיקה בידיה הרבה מפתחות.

נחמן שי: היא לא תוריד אותם, אגב, ולכן אני גם חושב שכל החוקים שדובר עליהם לא יבשילו לחוק משמעותי מבחינת עצמאות רשות השידור.

נחמן שי: לכן האחריות נופלת בסופו של דבר לפתחה של הממשלה.

נחמן שי: אתה יכול להירגע, לא רק הממשלה הזאת, אלא גם קודמותיה – אם זה עוזר לך.

נחמן שי: אבל כרגע זאת הממשלה הזאת, והיא בסופו של דבר נושאת באחריות למה שקורה ברשות השידור.

אופיר אקוניס: נמצאים כאן בישיבה כל הטכנאים, כל הוועדים וההנהלה.

אופיר אקוניס: האם אנחנו יכולים לצאת מפה עם הסכמה בקונצנזוס, גם של הוועדים.

אופיר אקוניס: אי אפשר על גבם של הצופים והמאזינים לקיים השבתות, ואי אפשר לקיים, אדוני המנכ"ל, לקיים ניסיונות להשבתות מגן.

אופיר אקוניס: אנחנו לא בשנת 87', אנחנו במנהרת זמן בשנת 2010.

אופיר אקוניס: היום אין יותר שביתה של 52 יום שבהם רשות השידור פוסקת מלתפקד.

אופיר אקוניס: היום עוברים לערוצים אחרים.

אופיר אקוניס: זה מה שיקרה.

אופיר אקוניס: זאת תהיה בריחת צופים יומיומית, וזה קורה, לצערנו.

אופיר אקוניס: אנחנו לא רוצים את זה, אנחנו רוצים שידור ציבורי חזק.

אופיר אקוניס: האם כולם יכולים להודיע מסביב לשולחן הזה שמפסיקים את העיצומים?

אופיר אקוניס: לא יכול להיות שאותה גברת כהן מחדרה שרוצה לצפות ב"מהיום למחר", לא רואה או מישהו אחר- -

נחמן שי: גברת כהן היא התגובה ל"שרית הספרית" שהייתה פעם בערוץ 2.

אופיר אקוניס: לא, זה תגובה למשהו אחר – למסעודה משדרות של אלכס גלעדי מתחילת השידורים של הערוץ השני.

אופיר אקוניס: או רוצים לשמוע מבזקי חצי כי רשת ב' היא רשת שמשדרת חדשות 24 שעות ביממה.

אופיר אקוניס: לא שומעים כי מחליטים להודיע בתחילת השידור שאין מבזקי חצי.

אופיר אקוניס: עוד מעט גם לא יהיו מהדורות עגולות, שזה יהיה בכלל דבר חסר תקדים.

אופיר אקוניס: אני פשוט מבקש גם מהוועדים וגם מההנהלה להודיע פה עכשיו שכל הדבר הזה מופסק מיד.

אופיר אקוניס: העיצומים האלה לא עוזרים לכלום, ההתנגשות הזאת לא מועילה לשום דבר.

אופיר אקוניס: היא לא מקדמת את הרפורמה בפרומיל, כלום היא לא עושה.

אופיר אקוניס: תכף נדבר על הכספים שאתה הזכרת כי יש רשימה ענקית בתוך דוח הביקורת הפנימית שאפשר היה אולי למצוא כספים כך שהשידור אולי לא ייפגע.

אופיר אקוניס: גדי, אתה רוצה אולי להודיע בשם הוועדים – להפסיק את כל ההשבתות האלה?

גדי בן יצחק: קודם כול אני מבקש סליחה על כך שאיחרנו כי היינו בוועדת החינוך שעסקה באותו עניין, ולא יכולנו לקום ולצאת כולנו יחד כי זה לא מנומס, למרות שאולי זה היה משרת את העניין כי זה היה סוג של עיצום.

גדי בן יצחק: בשם ועד הרדיו של עיתונאי "קול ישראל" דיברת על הפסקות חצי.

גדי בן יצחק: ניסינו את העיצומון הזה בהרבה מאוד ייסורי מצפון כי התפקיד שלנו הוא להביא חדשות למאזין ולא למנוע מהם.

גדי בן יצחק: כמעט לא שמענו כלום, ומיום חמישי ועד עכשיו לא היה שום עיצום.

גדי בן יצחק: שלחתי מכתב למנכ"ל רשות השידור ולמנהליי וביקשתי שנפתח בהידברות – לא קיבלתי שום תשובה מהם על כלום.

גדי בן יצחק: אני חייב לומר שהעיצום הזה לא בא בגלל הרפורמה, אלא למרות התמשכות הרפורמה.

גדי בן יצחק: אנחנו מוכנים בכל רגע לדון על הרפורמה, קרובים מאוד לסיים ממה שנוגע לנו, את ענייני הרפורמה.

גדי בן יצחק: יש דברים שהם לא סגורים, אנחנו לא שולטים לא בקצב המשא ומתן לרפורמה, לא במיקום, לא במהות אפילו מכיוון שאנחנו באים למשא ומתן כשאנחנו נקראים, ולא נקראנו מזמן, והעסק נמשך.

גדי בן יצחק: אפילו אם העובדים יגמרו את כל ההסכמים שקשורים בהם: הסכמי שכר, הסכמי עבודה וקיצוצים בכוח האדם שהסכמנו להם, ללא תקדים – 42% מהיקף העובדים ב"קול ישראל" – עד אז עדיין נשארים שני דברים קטנים של הרפורמה שקשורים לצד הזה של השולחן:

גדי בן יצחק: מבנה רשות השידור ושינויים חוקתיים שיבטיחו את האיתנות של העניין הזה.

גדי בן יצחק: ולא זז כלום.

גדי בן יצחק: העיצומים הם בגלל פגיעה קשה בשכר העובדים שממשיכים לעבוד כתמול שלשום.

ישראל חסון: ברמה האינפורמטיבית מתי בפעם האחרונה ישבו איתכם בדיון בסוגיית הרפורמה?

גדי בן יצחק: לפני כשבועיים וחצי-שלושה הייתה פגישה אחת של עורכי הדין שלנו.

קריאה: עשרים ומשהו בינואר.

אופיר אקוניס: מינואר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יכול להיות שיש רפורמה, ואף אחד לא יודע?

אופיר אקוניס: תודה, גדי.

אופיר אקוניס: רן, בבקשה.

אופיר אקוניס: דרך אגב, אני לא מבין מה זה העיצום הזה שבו לא מעלים על קו הטלפון.

אופיר אקוניס: רק ההמצאה הזאת היא המצאה מרתקת, אני חייב להגיד לך.

אופיר אקוניס: יצא לי להתארח פעם אחת באולפן הרדיו, ומאוד נהניתי, אבל עדיין – מה הרציונל?

קריאה: הרדיו לא נשמע אף פעם טוב כמו שהוא נשמע היום.

קריאה: אתה לא שומע לא אנשים מדברים מהשירותים ונותנים כתבות- -

נחמן שי: האמת, אתם צודקים.

אופיר אקוניס: אתה היית אתמול, חבר הכנסת שי?

אופיר אקוניס: שמעתי אותך.

נחמן שי: אנחנו היינו בתקופה שאסור היה לעשות הקלטות חוץ לבד בלי טכנאים.

נחמן שי: היום כבר הלכנו קצת קדימה.

רן אפרתי: היינו בנקודה שכבר כולם חשבו שהרפורמה הולכת לקרום עור וגידים ולהגיע להבנות מסוימות, אבל אז קיבלנו טפיחה על הפרצוף כשאמרו – מקצצים.

רן אפרתי: אין מה לעשות, אמרו, צריך לקצץ 100 מיליון.

רן אפרתי: כולם מבינים שזה נעשה בשביל להצליף עם השוט לעשות מחטפים של הרגע האחרון.

רן אפרתי: בעניין הזה אני מאשים יותר את האוצר מאשר את ההנהלה כי אם מחייבים את ההנהלה לקצץ היא מקצצת, אולי בחריצות יתר במקומות מסוימים, אבל היא מקצצת.

רן אפרתי: בעניין הזה אנחנו לא מבינים את העיתוי.

רן אפרתי: העיתוי הוא אומלל.

רן אפרתי: הם למעשה גרמו לדבר הפוך: למשבר ברשות השידור בכל הסקטורים.

רן אפרתי: האוצר מבחינתו, לפי ההרגשה שלנו, לא מעוניין ברפורמה.

רן אפרתי: ברגע שהם התחילו במהלך מהסוג הזה הם, למעשה, טרפו את הקלפים.

רן אפרתי: הרי אתה תסכים איתי, שאם מחר אני אבוא אליך או לכל אחד מהחברים המכובדים פה, ואני אגיד לך שאני מקצץ לך 50% בשכר מהיום, אתם לא תשבו בשקט.

רן אפרתי: 50% מהשכר קיצצו לאנשים אצלנו, לטכנאי הרדיו.

רן אפרתי: עוד לא היה לזה תקדים במשק בשום מקום, במיוחד בסיטואציה כזאת שעומדים להגיע לסיכומים על רפורמה כזאת דרקונית שעושים לעובדים.

חמד עמאר: יש עודף כוח אדם בטכנאים?

רן אפרתי: יש מחסור בכוח אדם של טכנאים.

קריאה: מחסור עצום.

אופיר אקוניס: אתם לא מוכנים להפסיק את העיצומים.

רן אפרתי: אנחנו מוכנים.

רן אפרתי: הגענו לסיכום עם ההנהלה בישיבה בין ועד הטכנאים לבין הנהלת רשות השידור, עם מנהל הרדיו והמנכ"ל.

רן אפרתי: הגענו לסיכום מסוים שאנחנו יורדים מכל העיצומים שלנו, והם חוזרים בהם מחלק גדול מהקיצוצים שהם עשו, אבל למחרת הם חזרו אלינו והודיעו שהאוצר לא נותן להם אפשרות לעשות את זה.

אופיר אקוניס: תכף נבדוק את זה.

רן אפרתי: אני רוצה להבין דבר מאוד פשוט.

רן אפרתי: האוצר היום מנהל את רשות השידור; מחר הוא גם יקבע לנו מה קורה בתוכן – את מי לשדר ואת מי לא.

רן אפרתי: באמת, זה כבר עבר כל גבול הסיפור הזה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מבזבזים יותר מדי זמן על החלק הזה.

אופיר אקוניס: סיימנו את החלק הזה.

יעקב לוי: היינו בוועדת החינוך, אז אני לא יודע לאן אתם מובילים.

אופיר אקוניס: אנחנו מובילים לחלק ב' של הישיבה שהיה אמור להיות חלק א' של הישיבה, אבל פשוט חיכינו למנכ"ל אז אנחנו הפכנו את הסדר.

אופיר אקוניס: תעיר את הערתך, בבקשה.

יעקב לוי: אני מוועד הטכנאים בטלוויזיה.

יעקב לוי: 90% מהמטרות הושגו, 42% מהעובדים מפוטרים.

יעקב לוי: אנחנו הארגון היחיד שקיים במדינה שמוכן לוותר על 18% מהשכר שלו.

יעקב לוי: בכל מקום שיש רפורמה יש תוספות שכר.

יעקב לוי: אנחנו היחידים שהסכמנו לשעון נוכחות, מה שלא היה עד היום.

יעקב לוי: יותר מזה, ההנהלה תקבע את הציוות ואת הכול.

יעקב לוי: מה נשאר?

יעקב לוי: דבר אחד – גמישות ניהולית.

יעקב לוי: בשם הגמישות הניהולית רוצים למחוק את כל המקצועיות שלנו.

יעקב לוי: ההנהלה החליטה על פיטורים רוחביים של 42% עם ההסתדרות, ופתאום הם גילו שברגע שמקצצים 42% חסרים להם הרבה עובדים, ודווקא במקצועות הטכניים.

אופיר אקוניס: תודה, הבנו.

אופיר אקוניס: אני אגיד לך מה הבעיה של רשות השידור.

אופיר אקוניס: אתה רוצה לדעת מה הבעיה?

אופיר אקוניס: אני אגיד מה הבעיה, ונעבור לחלק ב'.

אופיר אקוניס: עכשיו אני מחזיר את הדיון לחלק א'.

אופיר אקוניס: אנחנו ביקשנו לקיים את הדיון על רשות השידור, קודם כול בעקבות פרסום על דוח פנימי שהגיע לעיתון הכלכלי "גלובס".

אופיר אקוניס: אנחנו ביקשנו ביום רביעי אחר-הצהריים ממנכ"ל רשות השידור חלקים מתוך דוח הביקורת הפנימית מספר 28 שמתייחס בעיקר לשנת 2008, ואתה טוען, חבר הכנסת שי, שקיבלת את החומר אחר הצהריים והיום.

אופיר אקוניס: הדבר איננו קשור לוועדת הכלכלה של הכנסת, לא למנהלת הוועדה וצוותה המסור, אלא ללשכת מנכ"ל רשות השידור שהעביר אלינו רק אתמול בשעת אחר-צהריים מאוחרת את הדוח הזה.

אופיר אקוניס: אז קודם כול, קיבלת תשובה לטענה שלך.

אופיר אקוניס: לגבי הדוח עצמו שחלקים ממנו עברו לוועדת הכלכלה ולחברים בה.

אופיר אקוניס: הדוח עוסק בנושאים רבים מאוד ומגוונים שלצערי, מגלים התנהלות בעייתית בהנהלת רשות השידור, בעיקר בשנת 2008, כפי שאמרתי.

אופיר אקוניס: הנושאים הם מגוונים: רכישות ושכירויות, ציוד טכני, התקשרויות בעייתיות עם יועצים חיצוניים שתפוקתם לא ברורה, העסקת עובדים ללא מכרז, הארכת התקשרות עם עובדים, חלוקת כלי רכב על-פי שיקולים לא מקצועיים.

אופיר אקוניס: אני תכף אתן לנציגים של לשכת המבקרים הפנימיים להתייחס, וכמובן לך, המנכ"ל וגם לחברי הכנסת- -

לאה ורון: - - -

אופיר אקוניס: מוטי, אולי באמת תרשום את הנקודות להתייחסות.

אופיר אקוניס: לדוגמה, "הדובדבנים שבקצפת":

אופיר אקוניס: גם דוח מבקר המדינה מצביע על ליקויים בהעסקת יועצים ברשות השידור, וגם הדוח הפנימי.

אופיר אקוניס: הדוח מציין העסקת שבעה יועצים שלא ברורה תפוקתם והצדקת העסקתם, ואנחנו בוודאי נשמע מה מספרם כיום.

אופיר אקוניס: שאלה שנייה – שכירת חברת הייעוץ TASK.

אופיר אקוניס: יורם, אתה מדבר על מחסור בכסף, ולכן אתה צריך לקצץ ב"מדד יומי" וב"היום למחר", ויש עכשיו שקופיות.

אופיר אקוניס: אני ממש מרגיש עכשיו ב-1985 – זה מדהים, השקופית הזאת.

אופיר אקוניס: כשראיתי אותה העליתי את הרייטינג אתמול.

אופיר אקוניס: שים לב – 7 מיליון שקל לשכירת חברת הייעוץ TASK כדי לבנות מבנה פרוצדורלי שההנהלה דחתה.

אופיר אקוניס: לא הוצגו מסקנות ביניים.

אופיר אקוניס: דרך תכנון – על-פי השלבים; העסקת המאמן האישי – 145 אלף ₪ – זה לא מעט, זה כמה תוכניות של "מדד יומי"; 145,778 עבור 20 ימי עבודה; איחור בחתימה על חוזה או עבודה ללא חוזה במשך 8 חודשים; אי עמידה בחוזה – סעיפים רבים שלא קוימו.

אופיר אקוניס: עוד דברים: רכבים צמודים, תלונות מעובדים שחלוקת הרכבים הצמודים נעשית משיקולים אישיים, עבודה בשבת, מספר גבוה של מועסקים – 400 עובדים בשבת.

אופיר אקוניס: אני לא מכיר ערוץ מסחרי שמעסיק 40 עובדים בשבת.

אופיר אקוניס: מעסיקים הרבה פחות.

כרמל שאמה-הכהן: טוב שמנחם מוזס לא נמצא פה.

אופיר אקוניס: כן.

אופיר אקוניס: זאת כבר החלטה של ממשלת גולדה מאיר, לשדר בשבת, ומאז ההחלטה לא שונתה.

אופיר אקוניס: התנהלות כספית לקויה, הקדמת תשלומים לספקים, בעיות בניהול חשבונות הבנק, תשלומי יתר לספקים ללא בדיקת חשבונות, ניצול מזערי של ניידות בסופי שבוע, בעיות בשכירויות ורכישות של ציוד טכני וכדומה.

אופיר אקוניס: ברור כשמש שבשנת 2008 ההתנהלות הייתה יותר מלקויה.

אופיר אקוניס: זה לפי הדוח הפנימי, וזה עוד רק תקציר שלו.

אופיר אקוניס: אני אתן לך, אדוני המנכ"ל להתייחס, אבל קודם חברי הכנסת.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת כרמל שאמה, בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

כרמל שאמה-הכהן: ראשית אני רוצה להודות לך שנענית תוך זמן קצר לבקשתי לקיים ישיבה בעניין.

כרמל שאמה-הכהן: אני קודם כול בא בהאשמה כלפי חברי הכנסת.

כרמל שאמה-הכהן: בזמן הקצר שאנחנו פה, אדוני היושב ראש, באנו בצעדים גדולים לקראת רשות השידור: ייקור האגרה רק השנה, שאפשר לקרוא לזה הקפאת הפחתה שנקבעה מראש.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו בעצם אישרנו להם ייקור של האגרה.

כרמל שאמה-הכהן: אני שומע וקורא שרשות השידור החלה השנה לגבות מחדש מקשישים אגרה.

כרמל שאמה-הכהן: כל זה כשאני שם את המראה ורואה מה קורה בשנת 2008, על-פי ממצאי דוח הביקורת, שהם חלקיים, אז אני לא רוצה לדעת מה התמונה הכללית.

כרמל שאמה-הכהן: יותר מכך, כאשר מגיעות אליי גם חלק מהטיוטות של 2009, אני גם רואה שאין שינוי במגמה – להפך, החגיגה נמשכת.

כרמל שאמה-הכהן: כשאני רואה את כל הדברים האלה אני מרגיש רע מאוד.

כרמל שאמה-הכהן: לא יכול להיות שאזרחי ישראל ישלמו אגרה.

כרמל שאמה-הכהן: כולנו יודעים מה התחושה של אזרחי ישראל כלפי אגרה, ולא כולם מבינים את השיקולים של השידור הציבורי, שהוא חשוב, אבל הציבור מסתובב עם תחושה לא פשוטה, כי אנחנו דורשים ממנו לשלם ומכניסים יד לכיסו.

כרמל שאמה-הכהן: השנה גם הכנסנו יד לכיסם של הקשישים, ייקרנו את האגרה במקביל להתייקרויות אחרות במשק – אנחנו עשינו הכול ומנסים לקדם את הרפורמה כדי שרשות השידור תעמוד על רגליים איתנות גם מול הערוצים המסחריים.

כרמל שאמה-הכהן: אבל כאשר אני קורא את הדברים שכתובים בדוח הביקורת אני לא יודע אם באמת יש מולנו רשות שידור שמשרתת את המטרה.

ישראל חסון: מי מנהל את רשות השידור?

נחמן שי: הממשלה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, עם כל הכבוד לך, הממשלה לא מנהלת את רשות השידור.

אופיר אקוניס: אמור לנהל אותה שני גופים אמורים- -

ישראל חסון: מי היושב ראש?

קריאות: - - -

אופיר אקוניס: סליחה, חבר הכנסת כרמל שאמה בזכות דיבור.

אופיר אקוניס: המנהל הכללי של רשות השידור מנהל את רשות השידור.

אופיר אקוניס: דוח 2008 מתייחס למצב שבו היה יושב ראש בשם גביש.

כרמל שאמה-הכהן: הדיון הזה הוא לא של קואליציה-אופוזיציה- -

אופיר אקוניס: אין על זה ויכוח.

כרמל שאמה-הכהן: - - משלמים את האגרה גם אנשים שתמכו במפלגות שישבו באופוזיציה וגם מפלגות שנמצאות בקואליציה.

כרמל שאמה-הכהן: תצאו מזה.

כרמל שאמה-הכהן: כששמעתי את הפירוט הארוך של כבוד היושב ראש לגבי דברים מתמיהים, ואני יכול לשלוף מהזיכרון עוד דברים, אז אני אומר לכם, אנחנו צריכים לבוא קודם כול בטענות לעצמנו; אנחנו צריכים להעמיד אותם במקומם, ויפה שעה אחת קודם.

כרמל שאמה-הכהן: לא יכול להיות שהדברים שמפורטים ימשיכו יום אחד נוסף.

כרמל שאמה-הכהן: זאת לא רשות שידור.

כרמל שאמה-הכהן: זאת לא רשות שידור שמשרתת את מטרתה, זה יותר דומה לקיסרות של הפקרות.

כרמל שאמה-הכהן: כשאני רואה שיקולים אישיים בחלוקת הטבות, כשאני רואה מיליון וחצי ₪ תשלום למוניות כשאין קשר בין הזמנות למוניות לבין הבקשות של המוניות; כשאני רואה אדם שדיווח נוכחות, אבל המנהל שלו אומר שהוא לא ראה אותו במשך 10 שנים – אני קראתי דברים כאלה בדוח הביקורת.

כרמל שאמה-הכהן: אלה דברים שאנחנו צריכים להחליט מה אנחנו עושים אופרטיבית.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב ראש, אני מאמין שאתה צריך לקחת את זה צעד אחד קדימה, אתה צריך להוביל את זה כדי שזה לא יישאר כאילו כל אחד מאתנו הוציא קיטור וטען טענות, הישיבה ממשיכה, המצלמות כובו, ואנחנו ממשיכים.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים מדבר לדבר, והדבר הזה צריך להיגמר היום עם מסקנה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני אשאל אותך שאלה, ואם תענה לי בחיוב אני אשמח, כי נדמה לי, על-פי החלק הקטן, שמבקר המדינה צריך לעסוק בעניין הזה.

כרמל שאמה-הכהן: אני תומך בכיוון הזה.

אורי אורבך: - - -

אופיר אקוניס: אם היית מכיר את רמת הדיבור בינינו לא היית מדבר על חזרות.

אופיר אקוניס: אז אל תייחס לנו דברים.

אורי אורבך: - - -

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: שאלתי.

אופיר אקוניס: אתה רוצה שאני אשאל אותך?

אופיר אקוניס: האם אתה חושב שהדברים צריכים להיבדק על-ידי מבקר המדינה?

אורי אורבך: אנחנו צריכים להחמיר עם הערוצים המסחריים, יותר משאנחנו מחמירים עם הערוץ הציבורי.

אופיר אקוניס: אין שום קשר.

אופיר אקוניס: מה זה קשור בכלל?

אורי אורבך: - - -

אופיר אקוניס: התשובה היא "לא".

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב ראש, דיברתי איתך לפני זה.

חמד עמאר: לא יכול להיות שנקבל את הדוח ב-8:40 בבוקר כשאנחנו כבר בדרכים- -

לאה ורון: את החלק השני.

חמד עמאר: אני מבקש לקבל דוח כזה כבר בסוף השבוע שעבר, ואז יש זמן לקרוא את זה.

אופיר אקוניס: אני אחזור ואומר:

אופיר אקוניס: אנחנו ביקשנו ממנהלת הוועדה לקבל כבר ביום רביעי אחר הצהריים את מה שאפשר לפרסם מתוך הדוח.

אופיר אקוניס: כלומר אם היה מגיע ביום חמישי בבוקר, בוודאי היה מופץ מיד, רק שהוא הגיע אתמול לפנות ערב.

אופיר אקוניס: זה היה סדר הדברים.

אופיר אקוניס: אין פה בעיה בבניין הזה או אצל מנהלת הוועדה או צוותה או אצלי, זה היה צריך להתבצע בידי הנהלת רשות השידור.

חמד עמאר: אני מקבל.

חמד עמאר: אדוני היושב ראש, אני בעד שידור ציבורי.

חמד עמאר: יש חשיבות רבה לשידור הציבורי מכל ההיבטים.

חמד עמאר: אבל תהיה רשות שידור, תהיה אגרה, ובסוף לא יהיה שידור.

חמד עמאר: זה הולך בכיוון הזה.

חמד עמאר: אם לא ניכנס לעומק, ואם אני שומע ממנהל החדשות ש-80% מההוצאות הן הוצאות קשיחות של משכורות- -

יורם כהן: תדרים, שכירויות, חובות.

חמד עמאר: - - אם אנחנו לא נקצץ בנושא הזה לא נוכל להתקדם.

חמד עמאר: אנחנו נשב בעוד חודש-חודשיים, שנה-שנתיים, והכנסת ה-19 תשב ותדון באותו נושא, ולא יהיה לנו שידור ציבורי.

חמד עמאר: אני קראתי קצת מהדוח.

חמד עמאר: אם משלמים למוניות חצי מיליון שקל עודף בשנה, אז סימן שיש הרבה כסף; אם במקום לקנות ציוד, שוכרים אותו באותה עלות שאפשר לקנות, אז צריך לבדוק את הנושא; בכל מקום מסודר יש שני מועדי תשלום – 1 בחודש ו-15 בחודש, אבל פה אנחנו רואים שיש 18 מועדים שונים לתשלום – לא יכול להיות שכל יום אתה יכול להוציא תשלומים; אם אין נוכחות של עובדים, ואין הדפסת כרטיסים, ואין מעקב אחרי זה – לא יודעים מי עובד ומי לא, אבל יודעים שבסוף החודש יש משכורת, וזה מה שחשוב – כאן חייבים להיכנס לעובי הקורה ולקדם את הנושא.

חמד עמאר: תודה רבה.

אופיר אקוניס: בעניין הדוח הפנימי נשמע תכף התייחסות של לשכת המבקרים הפנימיים.

אופיר אקוניס: לדעתי, יש בו חלק שאנחנו בכלל לא יכולים לעסוק בו.

אופיר אקוניס: לכן יש גוף הרבה יותר חזק ומשמעותי במדינת ישראל שהוא גוף עם יכולות – מבקר המדינה.

אופיר אקוניס: לדעתי, וחבר הכנסת שאמה יצטרף לדעתי, שהוא הגוף המוסמך לחקור את הדבר.

אופיר אקוניס: אגב, אנחנו לא יושבים כאן כוועדת חקירה, אלא כוועדת כלכלה שכל תחום התקשורת תחת פיקוחה במדינה כבר שנים רבות, ואנחנו רוצים לסייע לשידור הציבורי.

אופיר אקוניס: אין לנו פה דבר וחצי דבר אישי.

מוטי שקלאר: - - - לסייע.

אופיר אקוניס: מאה אחוז, ברור כשמש.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת ישראל חסון, בבקשה.

ישראל חסון: תודה רבה לך, אדוני היושב ראש.

ישראל חסון: אני מתקשה להרגיש גאה בדיון הזה.

ישראל חסון: אני לא מבין על מה הדיון.

ישראל חסון: יש לי פה תחושה שבהזדמנות זו שאנחנו חובטים במוישה, בוא נשחט עוד קצת ובוא נחתוך אותם.

ישראל חסון: תסתכל על הדיון: אין פה נציג אוצר, אין נציג משרד התקשורת, והשאלה היא מאיפה אתה מתחיל למדוד את העניינים- -

לאה ורון: נציג האוצר יצא לחצי דקה.

אופיר אקוניס: משרד התקשורת לא אחראי על רשות השידור.

אופיר אקוניס: אבל ראש מטה שר ההסברה נמצא פה וגם דנה נויפלד נמצאת פה וגם יהודה סבן נמצא פה, ומשרד התקשורת לא אחראי על רשות השידור.

ישראל חסון: אני רואה אותם.

ישראל חסון: אוקיי, אני הבנתי את הדקדוקים.

אופיר אקוניס: זה לא דקדוק.

ישראל חסון: הבנתי.

ישראל חסון: אני לא מסתכל על זה קואליציה-אופוזיציה, אני מסתכל על זה עניינית.

ישראל חסון: אדוני היושב ראש, אני יושב בדיונים האלה כבר 4 שנים.

ישראל חסון: יושב ראש לרשות השידור כבר אין למעלה משנה.

אלברט סחרוביץ': פחות משנה.

אלברט סחרוביץ': מיוני.

ישראל חסון: סליחה, במשך 7 חודשים, מיוני, אין יושב ראש לרשות השידור.

ישראל חסון: הוועדה הזאת לא שמעה אפילו קצה-קצהו מה הפער ברפורמה.

ישראל חסון: תחדד לי מה הפער ברפורמה.

ישראל חסון: אותו פער נמצא כבר 4 שנים.

ישראל חסון: תקנו אותי אם אני טועה.

ישראל חסון: מוטי, אני טועה?

מוטי שקלאר: בנושא העקרוני של הניהול של הסכמי העבודה שזה מביא חלק מבעיות הביקורת, אתה צודק.

ישראל חסון: נכון, אני צודק.

ישראל חסון: אף ממשלה לדורותיה לא הסכימה להניח על השולחן הצעה לפתרון, ובטח ה"אין נציג אוצר" שאיננו פה.

דנה נויפלד: הוא פה.

ישראל חסון: כן, אני יודע.

ישראל חסון: גם אני הייתי ככה נוכח כל בית ספר התיכון שלי, ומשום מה לא נתנו לי תעודת גמר.

אופיר אקוניס: מה כל זה קשור לדוח הביקורת הפנימית, חבר הכנסת חסון?

ישראל חסון: משום שאנחנו יושבים פה ואומרים לבן אדם שאמור לנהל משהו שבעיניי הוא משהו בחזקת משימה כמעט בלתי אפשרית בתנאים שאנחנו מטילים על הכתפיים שלו.

ישראל חסון: זה בחזקת משימה כמעט בלתי אפשרית משום שהוא מחזיק היקף של 85% הוצאות קשיחות, כלומר תגזור מזה כמה אנשים או בעיות ניהוליות יש לו שהוא לא מסוגל לקבל בהן החלטות בכלל.

ישראל חסון: זה עובדים, זה הוצאת מספר גדול מאוד של עובדים לפרישה.

ישראל חסון: והממשלה מתעקשת לא לקבל החלטה.

ישראל חסון: ואז אנחנו באים ושואלים אותם איך כל הסימפטומים האלה קורים.

ישראל חסון: עכשיו עשינו ערב רב של דיונים – מה הערב רב של הדיון?

ישראל חסון: נפל לידינו דוח ביקורת פנימי.

ישראל חסון: אין לי שום ספק שבתנאים שהם אמורים לנהל את הביזנס שלהם היכולת שלהם לנהל את זה בצורה יעילה ונכונה, היא קטנה מאוד.

ישראל חסון: הממשלה – גם זאת, אבל לא רק זאת – מתעקשת לא לקבל את ההחלטה שתגרום לשידור הציבורי לשרוד.

ישראל חסון: נקודה.

ישראל חסון: היא לא מוכנה להידיין, וכרגע היא מנהלת את המשא ומתן בצורה כוחנית מולם.

ישראל חסון: אז אפשר לשבת פה עכשיו ולהביא את המנכ"ל – שאני רואה אותו כבר 4 שנים עושה מאמצים כנים לנווט את הספינה הזאת – ולהרביץ לו בכל הזדמנות.

ישראל חסון: בואו נראה כל אחד מאתנו מנהל עם 50% כוח אדם עודף.

ישראל חסון: והממשלות לא מוכנות לקבל את ההחלטה, אז יפה מאוד לשבת ולהגיד: 70 מיליון שקל ודוח ביקורת - -

אופיר אקוניס: מה זאת אומרת "יפה מאוד"?

אופיר אקוניס: מה זה?

אופיר אקוניס: זה כסף ציבורי, סלח לי.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת ישראל חסון, סלח לי, אני רוצה לשמוע מהמנכ"ל למה שכרו את TASK ב- 7 מיליון שקל; מדוע הועסק מאמן אישי ב-146 אלף שקל; מדוע יש רכבים צמודים, ולפי אלו קריטריונים הם ניתנים כאשר בסופו של דבר מי שמשלם את הכסף זה אנחנו – אני כבר שילמתי את האגרה, כפי שהודעתי קודם, אז אני בכלל במצב מצוין – ואחר כך אתה אומר שיש בעיה עם הממשלה ועם הרפורמה.

אופיר אקוניס: אנחנו עוסקים כרגע בעניין הזה.

אופיר אקוניס: אתה יודע שב-7 מיליון השקלים האלה ובמאות אלפי שקלים יכלו לשדר עוד שבוע או עוד שבועיים או עוד חודש את "מהיום למחר" או את "מדד יומי".

ישראל חסון: אדוני היושב ראש, הדיון שלך פה הוא מעורב: האחד זה נושא הקיצוץ בשידורים והשני זה דוח הביקורת- -

אופיר אקוניס: לא, עברנו לחלק ב'.

ישראל חסון: "עברנו", אוקיי, זאת הכותרת.

ישראל חסון: "עברנו".

אופיר אקוניס: מה זאת אומרת, "זאת הכותרת"?

אופיר אקוניס: הודענו שהישיבה היא בנושא הזה, חבר הכנסת חסון.

ישראל חסון: בסדר גמור, היא בשני נושאים.

אופיר אקוניס: בזה אנחנו עוסקים.

אופיר אקוניס: אבל הודעתי שאני סוגר את חלק א' ועובר לחלק ב'- -

ישראל חסון: אתה לא יכול לסגור את חלק א'- -

אופיר אקוניס: אתה רוצה למצות את הדיון שלך?

ישראל חסון: אתה לא יכול לסגור חלק לפני שנתת זכות דיבור.

ישראל חסון: עם כל הכבוד.

אופיר אקוניס: אני יכול לקבוע הכול, אני יושב ראש הוועדה.

ישראל חסון: אתה יכול?

ישראל חסון: אז אוקיי, תנהל.

אופיר אקוניס: אתה רוצה למצות את הדיון?

ישראל חסון: תנהל את הדיון.

ישראל חסון: בבקשה.

אופיר אקוניס: תודה, אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

נחמן שי: אנחנו עלולים לתקוף פה, שלא בצדק, את העובדים ואת המנהלים, אבל אם רוצים להיכנס לעומק זה חייב להיעשות בצורה יסודית ולטפל בשורשים.

נחמן שי: אם הוועדה רוצה לעזור לכל האנשים שיושבים פה בחדר ובכלל גם לשידור הציבורי, צריך לקדם את הרפורמה.

נחמן שי: אני לא רואה תשובה אחרת.

נחמן שי: כולם מזדעזעים, אבל תאמינו לי שאפשר היה להזדעזע הרבה שנים אחורה על כל הנושאים האלה – על המוניות ועל המחסנים – הדברים האלה היו.

נחמן שי: תגיד לי איתנה, מבקרת הפנים, אם היא לא זוכרת את זה.

נחמן שי: אני לא יודע מתי זה התחיל.

נחמן שי: זה לא התחיל, זה נמשך.

נחמן שי: לכן אם ניתפס לשוליים האלה לא נגיע למרכז.

נחמן שי: הוועדה צריכה להפעיל את כל כובד משקלה- -

אופיר אקוניס: איך אנחנו כנציגי ציבור יכולים להתעלם מהדבר הזה?

אופיר אקוניס: אתה רוצה שנתעלם מהדוח הזה?

אופיר אקוניס: אני לא מוכן להתעלם ממנו- -

נחמן שי: אני לא רוצה להתעלם.

אופיר אקוניס: זה לא שולי.

אופיר אקוניס: התנהלות רשות השידור – אתה צריך לבדוק את הדבר.

אופיר אקוניס: אתה תתעלם מזה, בסדר, בוא נתעלם מזה.

אופיר אקוניס: אין בעיה.

אופיר אקוניס: אני נגד להתעלם מזה.

נחמן שי: לא צריך להתעלם משום דבר.

נחמן שי: בעיות שוטפות צריכות להיות מטופלות, כולל הדוחות.

נחמן שי: אבל שורש העניין זה לא בדוחות, הדוחות האלה הם רק הסימפטום.

נחמן שי: לא תטפל בבעיה הבסיסית, לא תפתור את הסימפטום- -

כרמל שאמה-הכהן: איזה סימפטום?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איזה סימפטום?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הלקוח הזה כבר מת, זה כבר לא סימפטום.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת שמאלוב ביקשה להוסיף משהו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני קיבלתי את הדוח כולו – 500 עמודים בדרך לא דרך, כי ביקשתי אותו, ולא כל כך קיבלתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הגעתי אליו וקראתי אותו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין פה אף טלית שכולה תכלת – לא העובדים ולא ההנהלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשאתה קורא בדוח שאנשים מבקשים לרכוש יותר מערכות עריכה אף על פי שאין צורך בהן כדי לרשום משמרות נוספות שאינן, אז אני מצטערת לומר לך, נחמן שי, שהעובדים פה הם לא טלית שכולה תכלת – מישהו ישב ועשה את הדבר הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה בעיניי פלילי, זה חד משמעית גניבה של כספי ציבור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עם זאת הנהלת רשות השידור מעסיקה למעלה מ-10 משרדי עורכי דין.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עלות הייעוץ המשפטי של שידור ציבורי לאזרח הישראלי הייתה ב-2009 2.5 מיליון שקל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מיד רצתי לבדוק בשערי משפט כדי ללמוד להיות עורכת דין כי זה נראה מאוד מבטיח, המקצוע הזה.

יורם כהן: רק שלא יקליטו אותך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מקליטים אותי וגם מראים אותי.

יורם כהן: בשערי משפט מקליטים.

אופיר אקוניס: אנחנו בשידור חי, ישיר ו- - -

יורם כהן: אני יודע.

אופיר אקוניס: אגב, אני מציע לך לשדר אותו היום ב-23:00 בלילה.

יורם כהן: אם הוועד לא מתנגד, אין בעיה- -

אופיר אקוניס: במקום השקופית שלך, המנכ"ל.

אופיר אקוניס: למה לא? זה חלק מהדיון על השידור הציבורי.

אופיר אקוניס: יהיה לך מ-23:00 עד 1:00, אחר כך מ-1:00 עד 3:00.

גדי בן יצחק: בעוד 30 שנה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מאחר שעשיתי, בניתי ויצרתי טלוויזיה, אז אני רוצה להגיד לכם שלדעתי חצי יום עבודה והסכום של רשות השידור זה בערך התקציב שאני עשיתי 21 שעות טלוויזיה בזמנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חייבת לומר שבפעם הראשונה בחיים שלי אני רוצה להזדהות עם האוצר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פה משהו שהוא מאוד פוליטיקלי קורקט – מאוד נעים להגיד "האוצר מנהל אותנו".

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ברגע שאומרים את משפט הקסם יש תחושה שמיד כולנו עוברים לכעוס על האוצר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל לדעתי, האוצר מבין שיש 800 מיליון שקל בשנה – ואני מנסה פה להפריד את הרדיו כי ברדיו אין לנו כשל שוק, אבל עם זאת יש שם ללא ספק, גם מקום להתייעלות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אם מדברים על 800 מיליון, תחשבו מה אפשר לעשות עם הכסף הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שאלו אותי מאין יש לי האומץ לצאת ולומר לפני כשבוע את מה שאני עומדת להגיד גם עכשיו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אי אפשר להגיד, חבר הכנסת אורבך, שצריך לדבר על הטלוויזיה המסחרית ולא על השידור הציבורי- -

אופיר אקוניס: ביום ראשון מ-14:00 עד 18:00 יהיה פה דיון ענק על הטלוויזיה המסחרית.

אופיר אקוניס: אתה מוזמן.

אורי אורבך: איזה הנחות להוסיף לה?

אופיר אקוניס: בוא תשמע.

אופיר אקוניס: יש לך יכולת לשנות החוק, לכן אנחנו מקיימים כבר חצי שנה דיון על חוק הטלוויזיה המסחרית.

אופיר אקוניס: אתה יכול לשנות אותו, לכן אני מקיים את הדיון הזה, שהוא אגב, דיון מאוד חשוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו מטפלים גם בטלוויזיה המסחרית, ואני מזמינה אותך לבוא איתי ולדבר כי גם שם- -

אורי אורבך: גם אני עבדתי בטלוויזיה המסחרית כמה שנים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם בטלוויזיה המסחרית יש בעיות, אבל הבעיות של הטלוויזיה המסחרית נובעות חד-משמעית מהעובדה שאין במדינת ישראל שידור ציבורי ראוי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנשים משלמים אגרה, והם לא יודעים על מה הם משלמים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכן אני מציעה – והצעתי את זה כבר שום, אף על פי שיש לי הרבה מאוד מתנגדים – שצריך להעביר את רשות השידור להקפאת הליכים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש דרך לעשות זאת דרך שר המשפטים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא רוצה לפתוח עכשיו את כל הנושא הזה, אבל זאת בעיניי האופציה היחידה לפתור את הבעיה של רשות השידור, אין לנו אופציה אחרת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חמש שנים מתברברים – כן או לא רפורמה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה אמרת שלא הזמינו אותך מזמן, ואני אמרתי לתומי שיכול להיות שיש רפורמה, ואתה כבר לא יודע שיש רפורמה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא ברור מה קורה פה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו יושבים פה שוב ומדברים פעם אחרי פעם על רשות השידור שעושה עיצומים או לא עושה עיצומים; אין מנוס לעשות הקפאת הליכים, ושנית, אם לא – להעביר חוק לביטול האגרה במדינת ישראל, ולחשוב איך לפתוח רשות שידור חדשה, ראויה עם חלק מאותם אנשים טובים מאוד שעובדים ברשות השידור, ואין לי ספק בכך, כי יש תוכניות מעולות לרשות השידור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הלוואי שהיה להם הכסף להגדיל ולעשות יותר תוכניות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי כל מה שהם עושים כשהם עושים, הם עושים את זה טוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חייבת לומר את זה למנכ"ל וגם לך, יורם כהן.

ברוך אסקרוב: האמת היא שהיא מציעה לסגור את רשות השידור למעשה, וכמעט להלכה.

אופיר אקוניס: לגבי הדוח הפנימי, חברת הכנסת ברקוביץ'.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מציעה להקים רשות שידור ראויה למדינת ישראל, כי מגיע לנו רשות שידור ראויה.

אופיר אקוניס: ובינתיים להעביר את הדוח למבקר המדינה.

ברוך אסקרוב: ובינתיים לסגור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ובינתיים הדוח הזה שהוא מזעזע, בעיניי להעביר למבקר המדינה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין עמוד אחד שקראתי ולא הצטמררתי, ולכן אני מסכימה עם מה שאתה מציע.

אופיר אקוניס: אני מודה לך מאוד.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורבך ואחר כך חבר הכנסת בן-ארי ואחר כך המבקרים הפנימיים והמנכ"ל, כמובן.

אורי אורבך: אני לא קראתי את הדוח המפורט כי הוא הגיע עכשיו- -

אופיר אקוניס: גם אנחנו לא קראנו את הדוח המפורט, רק את התקציר.

אורי אורבך: את התקציר לא קראתי, קל וחומר שאת המפורט לא קראתי.

אורי אורבך: אני מניח שיש בו דברים חשובים.

אורי אורבך: אני לא כופר גם בחשיבות של דוחות ביקורת פנימיים בכל מקום הממומן על-ידי הציבור וגם במקומות פרטיים ראוי שיהיו דוחות ביקורת; אבל התחושה שלי היא שהטיטניק טובעת, ואנחנו מתעסקים אם יש נייר בשירותים.

אורי אורבך: יש בו דברים חמורים.

אורי אורבך: דוח הביקורת הזה הוא גם נייר, אבל אני חלילה לא מזלזל בדוח עצמו – בסדר, זה חשוב, אז מה, אנחנו רוצים לנהל עכשיו את רשות השידור על תקציב המוניות?

אורי אורבך: נעבך, חצי מיליון?- -

כרמל שאמה-הכהן: 1.5 מיליון.

אורי אורבך: 4 מיליון, בסדר?

אופיר אקוניס: זה כסף.

אופיר אקוניס: אני ממש מבקש, עם כל הכבוד, לא לזלזל.

אופיר אקוניס: זה כסף ציבורי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה יודע שזה כסף ציבורי?

אופיר אקוניס: זה לא כסף שלך – זה כן כסף שלך, בעצם.

אורי אורבך: העברית שלי מספיק ברורה.

אורי אורבך: מכיוון שאין רפורמה ולא פותרים את הבעיה הגדולה אתה צריך מאמן, ואתה צריך יותר מוניות, ואין לך מדיניות של רכישת ציוד- -

אופיר אקוניס: בחייך, למה אתה צריך מאמן ב-146 אלף שקל בחודש?

כרמל שאמה-הכהן: אתה באמת מצדיק את המאמן?

אורי אורבך: מאה דברים לא מוצדקים אני מוכן להצדיק, משום שכשאין מדיניות ואין כסף גדול מבזבזים הרבה כסף קטן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איזה כסף גדול?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 800 מיליון שקל.

אופיר אקוניס: זה בעיני המתבונן.

אופיר אקוניס: בעיניי זה הרבה מדי.

אורי אורבך: מה שאני אומר פה זה בעיני המתבונן, בסדר?

אורי אורבך: אני המתבונן עכשיו, וכך אני מבין את הדברים.

אורי אורבך: פה נערכים הרבה מאוד דיונים על הערוץ המסחרי הנורא יעיל ופעיל, שאני מכיר אותו היטב, עבדתי שם 5-4 שנים.

אורי אורבך: לא עבדתי בערוץ ציבורי, חוץ מגלי צה"ל; עבדתי בערוץ מסחרי בתפקיד לא חשוב, אבל בכל זאת בערוץ מסחרי.

אורי אורבך: פה באים ידידיי מהערוצים המסחריים כל שעתיים כדי ליבב על רבע אחוז או חצי אחוז מתמלוגים\

אורי אורבך: מזיכויים- -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה הקשר?

אורי אורבך: אני אגיד לך מה הקשר: אתם מדברים על סגירת רשות השידור- -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אני מדברת על פתיחה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת רק אני.

קריאות: - - -

אופיר אקוניס: סליחה, רק דקה, הצעתה של חברת הכנסת יולי שמאלוב הייתה על דעתה בלבד.

אופיר אקוניס: אני אמרתי אל פעם בוועדה הזאת שזה מוקל, מתוזמר ומתוזמן שאנחנו מתנגדים לסגירת הערוץ ה-1.

חמד עמאר: אפילו ראיתי אותך אתמול בטלוויזיה.

אופיר אקוניס: אני לא ראיתי את זה עדיין.

אופיר אקוניס: אנחנו בעד רשות השידור והשידור הציבורי, אבל אנחנו רוצים שהיא תהיה יותר טובה.

אופיר אקוניס: זה הכול, מאוד פשוט.

אופיר אקוניס: שלא ינסו להדביק לממשלה הזאת- -

אורי אורבך: אפשר להפריע לקריאות הביניים שלכם?

אופיר אקוניס: לא, אני אגיד לך.

אופיר אקוניס: שלא ינסו לומר שממשלת הליכוד היא בעד סגירת רשות השידור וברעיונות משנות ה-90 על הפרטתה.

אופיר אקוניס: לא בעד ההפרטה שלה, ולא בעד הסגירה שלה – בדיוק הפוך, בעד החיזוק שלה.

אורי אורבך: אל תבנו- -

אופיר אקוניס: לא, לא, כן תבנו.

אופיר אקוניס: דווקא "כן תבנו", אבל לא חשוב.

אורי אורבך: ממשלת הליכוד גם נגד מדינה פלסטינית, אז לא צריך לבנות על ההבטחות האלה כל כך.

אופיר אקוניס: כשהיא תקום נקיים עליה דיון.

אורי אורבך: אני בכל זאת רוצה להשלים משפט אחד.

אורי אורבך: ברור שכשאין רפורמה כללית יהיו הרבה הוצאות קטנות שעליהן אפשר לבוא בביקורת.

אורי אורבך: אבל זה נובע מכך שלא פותרים את הבעיה הכללית.

אורי אורבך: המשמעות לא של הוועדה, המשמעות של דברייך, חברת הכנסת ברקוביץ' היא סגירת רשות השידור גם אם - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: פתיחה של רשות שידור- -

אורי אורבך: זאת המשמעות בעיניי.

קריאה: אחרי שהיא תיסגר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא "אחרי".

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי כיוון שאני אעשה את זה בדיוק במקביל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מאוד קל להיתפס על זה.

אורי אורבך: אני עוד לא מצליח לדבר פה.

אורי אורבך: זאת המשמעות בעיניי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי אתה לא אומר דבר נכון.

אורי אורבך: כל דבר שאני אומר עלייך הכוונה היא שזה בעיניי, זה לא באמת, בסדר?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז תגיד שזה לא באמת.

אורי אורבך: בעיניי זאת המשמעות – סגירת רשותה השידור.

אורי אורבך: הפתיחה שלה לא תהיה פתיחה שנרשה לעשות בה פרסומות- -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה לא?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך אתה יודע?

אורי אורבך: כי אז הערוצים המסחריים יאכלו אותנו בלי מלח כמו שהם לא נותנים לעשות בכבלים פרסומות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אף אחד לא אמר.

אורי אורבך: אז למה אנחנו מצטדקים?

אורי אורבך: אותי מעניין כל שקל שמתבזבז, אבל יותר מעניין אותי שאנחנו לא נטביע את ספינת רשות השידור כי אז נישאר רק עם ערוצים מסחריים.

אורי אורבך: ומתוך היכרותי עם הכוונות הטובות, וגם הפחות טובות, של הערוצים המסחריים ועם הכוונות הטובות והפחות טובות של הערוץ הציבורי אני אומר לכם באחריות, ככל שאני יכול להבין: אוי ואבוי לנו אם לא יהיה ערוץ ציבורי.

אופיר אקוניס: אין על זה ויכוח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין פה ויכוח על זה בכלל.

אורי אורבך: לדעתי, יש ויכוח בחברה, ולדעתי, יש אינטרסים בערוצים המסחריים שקודם כול ייסגר הערוץ הציבורי, נרוויח עוד 5%-3% רייטינג, ננקה את השטח, ואולי אז נקים ערוץ ציבורי בשליטתם של הערוצים המסחריים – גם זה רעיון שקיים.

אורי אורבך: לכן עם כל החשיבות של הביקורת הנקודתית הזאת יותר חשוב עכשיו להציל את רשות השידור.

אורי אורבך: מה שאנחנו עושים זה לבדוק אם יש נייר טואלט בשירותים כשהספינה טובעת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שעלה מיליון וחצי שקל.

אופיר אקוניס: אני מודה לך מאוד.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת בן-ארי הוא אחרון הדוברים מטעם חברי הכנסת.

אופיר אקוניס: אחר כך יענה מנכ"ל רשות השידור וגם מטעם לשכת המבקרים הפנימיים.

אופיר אקוניס: בבקשה.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

מיכאל בן-ארי: לשם הגילוי הנאות אני מעולם לא שילמתי אגרת טלוויזיה- -

אופיר אקוניס: אם אינני טועה- -

קריאות: - - -

מיכאל בן-ארי: כי אין לי טלוויזיה, ומעולם לא הייתה לי.

אופיר אקוניס: אה, אין לו טלוויזיה.

אופיר אקוניס: הוא לא מחזיק במקלט טלוויזיה.

קריאה: אבל ראו אותך בטלוויזיה.

מיכאל בן-ארי: זה שפעם הייתי באיזו תחנת שידור, אז אמרו לי, עכשיו אחרי שהיית בתוך אולפן, אז אולי תהיה לך טלוויזיה?

מיכאל בן-ארי: אז אמרתי: זהו, שלא.

אופיר אקוניס: אז לפי חוק, אתה לא מחויב לשלם, רק מי שמחזיק במקלט טלוויזיה חייב לשלם אגרת רשות שידור.

מיכאל בן-ארי: הדיון בעניין השידור הציבורי יכול להיות מחולק לאג'נדה שלו, ואנחנו מלאים טענות כרימון על מה שנעשה שם.

מיכאל בן-ארי: חברי הכנסת מתווכחים על משהו שיש עליו הסכמה.

מיכאל בן-ארי: שמעתי עכשיו את הוויכוח בין חבר הכנסת אורי אורבך לבין חבר הכנסת אופיר אקוניס, ואני מבין שבסופו של דבר יש בינינו הסכמה.

מיכאל בן-ארי: אני אמנם לא כזה מטאור, אבל הצלחתי לרפרף על הדוח, ולדעתי, העניין של הנייר טואלט- -

אופיר אקוניס: אל תמעיט בעצמך.

מיכאל בן-ארי: נו, באמת.

מיכאל בן-ארי: העניין של הנייר טואלט הוא סוג של סימפטום של סדרי עדיפויות, ולפי מה שאני רואה השירות הציבורי הפך להיות שירות של הציבור למען פרטים מסוימים שאיבדו את המטרה שלשמה הם באים.

מיכאל בן-ארי: זאת פילוסופיה שלמה, ובוודאי אין לי זמן לכך.

מיכאל בן-ארי: אבל פטור בלא כלום מבחינת היום שאנחנו נמצאים בו, 1 באדר.

מיכאל בן-ארי: חז"ל מלמדים שב-1 באדר משמיעין על השקלים.

מיכאל בן-ארי: השקלים זאת הקופה הציבורית.

מיכאל בן-ארי: יש משנה שכשמישהו נכנס לתרום, כלומר לתת, הוא לא נכנס בבגד חפות שמא הוא יכניס לכיסו, לא ייכנס בסנדל ולא בקמע, שמא אחר כך כשהוא יהיה עני יגידו, מתרומת הלשכה, ויגידו שהוא גנב מהלשכה ומהקופה הציבורית או שמא יהיו מי שיגידו, בטח משם.

מיכאל בן-ארי: לכן כשאנחנו מקבלים את הטיעונים של העובדים שזה מקור פרנסתם, ואני משער שרובם עושים את מלאכתם נאמנה – ויוצא לי להיות באולפנים ולראות אנשים טובים וישרים – ובכל זאת התמונה המצטיירת כאן היא תמונה מחרידה שהציבור הפך להיות למען הפרט, ואנשים שנמצאים שם שהם פרטיים, שצריכים לקבל את שכרם, צריכים לקבל את הפנסיה וכדומה, הפכו את הכלל למשרת שלהם ולא הפוך.

מיכאל בן-ארי: אני מברך את היושב ראש על הדיון הזה.

מיכאל בן-ארי: אני לא שייך לעניין הזה בכלל, אבל חשבתי שיש מה ללמוד.

מיכאל בן-ארי: גם חבר הכנסת אורבך מסכים שצריך שיהיה שידור ציבורי.

מיכאל בן-ארי: אף על פי שאני מלא טענות כרימון על השידור הציבורי כמו על הרבה דברים אחרים, אני מעדיף את מה שלשלטון יש יד ורגל מאשר אנשים שיש להם אינטרס אישי בלבד בלי שאוכל להתערב.

מיכאל בן-ארי: זה בהרבה דברים כך: בעניין של הפרטת בתי הסוהר, הפרטת מערכת החינוך ועוד.

מיכאל בן-ארי: אני בעד השלטון הציבורי.

מיכאל בן-ארי: אני נגד הפרטה לדעת.

מיכאל בן-ארי: אבל יחד עם זה לא יכול להיות שנקבל את התמונה המחרידה.

מיכאל בן-ארי: התמונה הזאת רובצת קודם כול לפתחם של המנכ"ל ושל העובדים שהיו צריכים לומר לנו שהם עשו שיעורי בית, והמציאות הזאת הולכת להשתנות מן השורש.

מיכאל בן-ארי: הבעיה שלנו היא לא בכסף הגדול, הבעיה שלנו היא עם הכסף הקטן.

מיכאל בן-ארי: כל מי שמנהל משק בית יודע שלא חוסכים מיד אלפים.

מיכאל בן-ארי: מי שלא חוסך בדברים הקטנים גם לא חוסך בדברים הגדולים.

מיכאל בן-ארי: מי שמזלזל בדברים הקטנים נופל בדברים הגדולים בסופו של דבר.

מיכאל בן-ארי: לכן הדוגמה של הנייר טואלט, מכובדי חבר הכנסת אורבך, היא דווקא הדוגמה להתנהלות לא נכונה, התנהלות לקויה.

מיכאל בן-ארי: כך למסתכל מן הצד, למי שלא משלם אגרה.

מיכאל בן-ארי: תודה.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: מוטי, בבקשה.

מוטי שקלאר: כל מנהל שמגיע למקום מנסה לשפר את המקום; ללמוד על המקום ולהבין היכן הבעיות.

מוטי שקלאר: זאת נקודת המוצא שלי.

מוטי שקלאר: ועדת הביקורת הפנימית היא כלי עזר למנכ"ל לייעל את המערכת.

מוטי שקלאר: אני מברך על כל ממצא שעולה כאן – עם חלק אני מסכים ועם חלק אני לא מסכים.

מוטי שקלאר: מבחינתי, וכך אנחנו עובדים מול ביקורת הפנים, צריך לנסות לבדוק מה הביא את רשות השידור למצב שהיא נמצאת בו.

מוטי שקלאר: עם כל הכבוד לחברי הכנסת, אנחנו מדברים על גוף גוסס זה שנים – אמרו את זה חבר הכנסת נחמן שי וחבר הכנסת ישראל חסון.

מוטי שקלאר: אז איך אתם רוצים שנשפר את העניינים ונתייעל ונלמד ונדע מה לעשות אם לא באמצעות ביקורת הפנים?

מוטי שקלאר: המנכ"ל או המנהלים או ההנהלה שנמצאים במתח בלתי אפשרי בין גירעון לבין ניהול, בין רצון לייצר תוכן לבין נהלים שלא מאפשרים לייצר תוכן והצטברו עם השנים, בין בירוקרטיה כזאת או אחרת ואין סוף טבעות שלא מאפשרות לך לזוז – ייעוץ משפט, נציבות שירות המדינה, אוצר וכן הלאה – ובתוך המבוך הזה אתה צריך להביא שידור.

מוטי שקלאר: אף אחד שלא ייתמם כאן.

מוטי שקלאר: במשך עשרות שנים הצטברו דפוסי עבודה, אז אנחנו לא יכולים לבוא ביום אחד ולומר, רבותיי הנכבדים, מעכשיו הכול מתנהל כמו שצריך.

מוטי שקלאר: אני לא יודע לעשות את זה.

מוטי שקלאר: אני לא מכיר מנהל שכן יודע לעשות את זה במקום כזה ותוך שנתיים-שלוש לדעת בדיוק היכן הבעיות.

מוטי שקלאר: לכן הלכו על הרפורמה לא רק מהיבט של החיסכון וההתייעלות על כל המשתמע מכך, אלא לסגור פעם אחת את המערכת כמו שהיא, ולבנות מערכת חדשה.

מוטי שקלאר: זאת הרפורמה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - -

מוטי שקלאר: אני לא יודע איך עושים את זה.

מוטי שקלאר: אז בינתיים, אני מסכים – דין פרוטה כדין מאה, ולכן אנחנו יושבים.

מוטי שקלאר: יותר מזה, אתם חושבים שמנהלים יכולים לדעת שחברת מוניות גונבת כסף?

מוטי שקלאר: מה, הם חוקרים?

מוטי שקלאר: בשביל זה יש ביקורת פנים שמוצאת את זה, ומצאה שגנבו מאתנו כסף.

מוטי שקלאר: אז אם אתה מתעלם ולא מעניין אותך אחרי שאמרו לך שהמוניות גנבו כסף, תבוא ותשחט את ההנהלה ותשחט אותי, המנכ"ל, שאחראי לכול.

מוטי שקלאר: אבל אם לקחת את המכסה של המוניות ומיד פנית למשטרה ועוצר את כול התהליך כדי שהמשטרה תמצא את מה שתמצא - -

כרמל שאמה-הכהן: זה מה שנעשה?

מוטי שקלאר: כן.

מוטי שקלאר: אתם לא קיבלתם את התשובות.

מוטי שקלאר: עם כל הכבוד לעיתונות – ופה, אני רוצה לומר נימה ביקורתית על חברי הכנסת, מותר לי?

אופיר אקוניס: בהחלט.

מיכאל בן-ארי: אתה יכול להגיד ביקורת.

אופיר אקוניס: מאה אחוז, מותר לך להגיד כל דבר.

נחמן שי: אל תיסחף.

אופיר אקוניס: מותר לו להגיד הכול.

אופיר אקוניס: אנחנו בעד חופש הביטוי.

אופיר אקוניס: אבל באמת בעד חופש הביטוי, לא רק כשהוא בצד אחד.

ישראל חסון: מוטי, היינו איתך ל-10 דקות, אל תיקח את זה כמובן מאליו, אוקיי?

ישראל חסון: בעדינות.

אופיר אקוניס: גם לא כולם היו איתו.

אופיר אקוניס: אתה היית איתו.

אופיר אקוניס: אגב, לא בעניין אישי, חלילה.

מוטי שקלאר: מול מגמת ההפרטה והזילות של כל המרכיב הציבורי, ודיון כזה ודיונים אחרים גורמים לזילות לא רק של השידור הציבורי, אלא של כל העולם הציבורי שהולך ומפריט את עצמו לדעת איתנו יחד, כולם – התקשורת מפריטה אותה לדעת.

מוטי שקלאר: בסוף לא יישאר פה שום קולקטיב.

אופיר אקוניס: אני ממש חולק עליך.

אופיר אקוניס: היה מתמיה לולא היינו מקיימים את הדיון הזה והיינו מתעלמים ממנו.

מוטי שקלאר: אין לי שום בעיה בדיון הזה.

מוטי שקלאר: אני מברך עליו כדי להבהיר את הדברים, השאלה היא איך.

מוטי שקלאר: לכן הביקורת שלי היא שלא יכול להיות שמתוך כתבה בעיתון שלוקחת אמצעי ביקורת פנימיים שחלקם עוד לא נידונו, חלקם לא קיבלו תשובות, חלקם נוגעים לצד שלישי- -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - -

אופיר אקוניס: לא, לא.

אופיר אקוניס: הוא מדבר על הכתבה שהתייחסנו אליה בתחילת הישיבה שבגללה חבר הכנסת שאמה ביקש את הדיון, וגם אני ראיתי אותה והודעתי על הדיון הזה.

אופיר אקוניס: אתה מפליא אותי קצת כי תפקידה של העיתונות לחשוף דברים ולהיות כלב השמירה של הדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: לכן אתה צריך לברך את העיתון שחשף את זה.

אופיר אקוניס: אמנם הידיעה נוגעת בך, אבל- -

כרמל שאמה-הכהן: לפעמים גם הכתבים שלך עושים את זה.

אופיר אקוניס: עשו אפילו עלינו דברים בעבר.

מוטי שקלאר: אופיר, מה שאתה עושה לא הוגן.

מוטי שקלאר: אתה לא נותן לי להשלים.

מוטי שקלאר: אני לא אמרתי שאני נגד עיתונות, אני רק אמרתי - -

אופיר אקוניס: אתה מפנה טענה על הידיעה בעיתון.

מוטי שקלאר: אם אתה לא נותן לי להשלים אני מוותר על זכות הדיבור.

מוטי שקלאר: אני רק אומר שאם העיתון מביא רק חלק מהעניין, ואין תגובות שלנו – והדוגמה של המוניות היא דוגמה לכך – זה נראה אחרת.

אופיר אקוניס: יש עוד דברים, אתה נתפסת למוניות.

אופיר אקוניס: שאל אותך חבר הכנסת שאמה לגבי המאמן ב-146 אלף שקל.

מוטי שקלאר: אני אסביר.

אופיר אקוניס: תדע לך שגם למדנו דברים נוספים, לא רק מהידיעה בעיתון, אלא ממה שאתה העברת לנו אתמול בערב.

אופיר אקוניס: זה לא שלמדנו את הדברים האלה מידיעה בעיתון, אבל היא בוודאי הייתה הטריגר לקיום הדיון.

מוטי שקלאר: אני מבקש לתת לי להשלים ולתת את המבט הכולל לעניין, ואחר כך אפשר להיכנס לרזולוציות.

מוטי שקלאר: בעיניי, ביקורת פנים היא כלי הכרחי לנהל.

מוטי שקלאר: השאלה היא מה אתה עושה עם הביקורות הללו.

מוטי שקלאר: אם אתה מתעלם מהן, יש בעיה; אם אתה לא מתעלם ולומד מהן ומפיק לקחים אני יכול לתת לכם פה 20 נהלים שהתגבשו בעקבות ביקורות שמאפשרות לנו לנהל את המקום הזה כמו שצריך.

מוטי שקלאר: רק בשנתיים האחרונות: נוהל פיקוח על הפקות בטלוויזיה, נוהל קבלת מתנות וטובות הנאה, נוהל תקלות, נוהל מינויים בפועל, נוהל אישור שידורים, נוהל כספים, נוהל התאמות בנק.

מוטי שקלאר: החוכמה שלכם אחרי זה או של מבקרת הפנים היא לבדוק אם אנחנו פועלים לפי הנוהל.

מוטי שקלאר: אבל ברגע שהמבקרים חושפים בעיות שדרכן אני לומד איך להתנהל כמו שצריך במקום בדברים שהצטברו ושקעו במשך שנים, צריך להגיד להנהלה שיחד עם ועדת הביקורת ומבקרת פנים קובעים את תוכנית העבודה, כי מהם אני רוצה ללמוד.

מוטי שקלאר: לדוגמה אני רוצה ללמוד עכשיו את עניין התחקירנים שלי, אז אני אבקש ממנה לבדוק את נושא התחקירנים.

מוטי שקלאר: היא תעשה את הביקורת, ומתוך זה אני אלמד איך לאגם משאבים בתחום התחקירנים שאני יודע שהוא בעיה אצלי.

מוטי שקלאר: אני לא יודע איך לנהל את זה בלי להבין את זה לעומק.

מוטי שקלאר: זאת הביקורת.

מוטי שקלאר: לכן זה לא צריך להיות רק דרך - - - אלא דרך הוועד המנהל או דרך הביקורת.

מוטי שקלאר: אני רוצה לדבר על נושא היועצים שמטריד פה הרבה מאוד אנשים.

מוטי שקלאר: תבינו, רשות השידור מתנהלת יותר מדי באופן קפדני שכל הוצאה מעל 250 אלף שקל עוברת אישור של ועד מנהל או מה שנקרא "ועדת 250 אלף".

מוטי שקלאר: אני לא יכול להוציא כסף מעל 250 אלף שקל.

מוטי שקלאר: כשזה מגיע ליועצים זה בדרך כלל זה מעל 250 אלף.

מוטי שקלאר: אז בהמלצות שלנו יחד איתם דנים האם יש נחיצות ביועצים כאלה ואחרים.

מוטי שקלאר: זה עובר מסננת מכאן עד להודעה חדשה.

מוטי שקלאר: יותר מזה, TASK שמאוד מטריד, ואני מבין את זה, עבר אישור הממשלה.

מוטי שקלאר: כלומר אנחנו באנו עם הוועד המנהל להבנה שכדי לייצר רפורמה שאמורה לייצר- -

כרמל שאמה-הכהן: לא הבנתי את ההסבר לגבי המאמן.

מוטי שקלאר: תכף אני אגיע לזה, אני לא אתחמק מזה; לא אתחמק מ-140 אלף שקל ב-9 חודשים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה אתה אומר, מוטי, שגם הוועד המנהל לא בסדר?

נחמן שי: הוא אומר שזה עבר את האישור של הסמכות של מעל 250 אלף שקל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה אומר?

מוטי שקלאר: זה אומר שכשאתה בוחר יועצים זה לא דבר של מה בכך, זה יועצים שאיתם אנחנו חושבים שאפשר לעזור לגוף הקשה הזה שכמעט גוסס.

אופיר אקוניס: כמה ייעוץ משפטי יש לך?

אופיר אקוניס: כמה משרדי רואי חשבון וכמה משרדי עורכי דין?

אופיר אקוניס: כמה משרדי ייעוץ?

אופיר אקוניס: יש גם TASK שבוזבזו והלכו לטמיון עליהם 7 מיליון שקלים, מכיוון שהם הוציאו אמירה שלא מצאה חן בעיניכם, ובאבחת חרב בוזבזו 7 מיליון שקלים מכספי משלם המיסים.

מוטי שקלאר: אני חולק עליך.

אופיר אקוניס: אחר כך אנחנו שומעים גם על משרדי עורכי דין ועל עוד ייעוצים – אז עד לאן זה מגיע?

כרמל שאמה-הכהן: אמרת שאתה נותן הסבר על המאמן, ואני פספסתי.

כרמל שאמה-הכהן: אלא אם כן אתה לא רוצה, אתה לא חייב לתת.

מוטי שקלאר: לסיפור המאמן שאתם אוהבים לחגוג סביבו: קודם כול, הוא לא מאמן, שנית הוא יועץ אסטרטגי לשינוי מבנה ארגוני.

אופיר אקוניס: יועץ ארגוני זה חברת TASK.

מוטי שקלאר: לא, אני לא יודע להוביל את השינויים הללו בלי ייעוץ.

מוטי שקלאר: יכול להיות שאני מנהל לא טוב.

מוטי שקלאר: אני לא יודע לעשות את זה בלי ייעוץ.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל בסכומים כאלה, מוטי?

אופיר אקוניס: ב-20 ימי עבודה – 146 אלף שקל?

מוטי שקלאר: זה לא 20, זה על 9 חודשים.

מוטי שקלאר: הוא קיבל את החשבונית הזאת על 9 חודשים.

מוטי שקלאר: שנית, הוא לא מאמן.

מוטי שקלאר: אני גם אגלה לך סוד: הייעוץ לעבוד איתו כדי ליצור את השינויים בסכסוכי עבודה במקום מסובך כמו המקום הזה, קיבלתי מהממונה על השכר דאז.

מוטי שקלאר: הוא אמר לי שאם אני רוצה להוביל שינויים, שאקח את היועץ הזה, שהוא יעזור לי לעשות את זה.

מוטי שקלאר: הוא ליווה ברשות הדואר, הוא ליווה במקומות אחרים.

מוטי שקלאר: אני לא יודע לנהל את זה לבד, ואני לא יודע שלקחתי יועץ.

כרמל שאמה-הכהן: זה על 9 חודשים או על 20 ימים?

מוטי שקלאר: זה על 9 חודשי עבודה.

כרמל שאמה-הכהן: יש פה מחלוקת שבעובדה.

מוטי שקלאר: בסדר, אבל הוא עבד איתי 9 חודשים.

מוטי שקלאר: לצערי הרב, בגלל הקיצוצים אני לא ממשיך לעבוד איתו.

מוטי שקלאר: אני הייתי במקום אחר ורשות השידור הייתה במקום אחר אם הוא היה ממשיך לעבוד.

מוטי שקלאר: תשאל את הגורמים האחרים שעבדו איתו.

מוטי שקלאר: ישנם יועצים נוספים שעובדים – זה גוף עם מסורת ארוכה, עם 1,900 עובדים, עם תקציב של 800 מיליון שקל, עם גירעונות שהוא סוחב, הסכמי עבודה מאוד בעייתיים, מקום שאין בו מנהל אחד שהוא מנהל – כולם מנהלים בפועל.

מוטי שקלאר: אתה לא יכול לעשות את זה בלי יועצים.

מוטי שקלאר: יכול להיות שליועצים שילמנו קצת יותר או פחות – יש ביקורת, מתמודדים איתה.

אופיר אקוניס: תגיד לי, בבקשה, חברת פילת שמלווה את הפורשים – היא עוד חברת ייעוץ חוץ.

מוטי שקלאר: ודאי.

אופיר אקוניס: אז מה הבעיה?

אופיר אקוניס: כמה חברות?

אופיר אקוניס: אין מחלקת פרישה שם?

מוטי שקלאר: אתה רוצה לדעת מה פילת עושה?

אופיר אקוניס: כן, על פילת.

מוטי שקלאר: יושב פה סמנכ"ל כוח אדם שיכול לתת לך פירוט רב יותר.

מוטי שקלאר: אני רק אגיד לך: כדי להפריש 700 עובדים וכדי לא לגרום לכך שהם ייזרקו לרחוב וכדי לייצר תהליך של פרישת 700 עובדים וכדי לייצר את התהליך של הסכמים חדשים ולהתאים כל עובד למבנה שכר חדש אתה משנה את כל הסכמי רשות השידור.

מוטי שקלאר: אתה חושב ששני פקידים יכולים לעשות את זה, לא חברת ייעוץ שמסוגלת לעשות את זה?

אופיר אקוניס: זה גם באישור הממונה על השכר?

מוטי שקלאר: אנחנו הראשונים שעושים רפורמה?

אופיר אקוניס: פילת זה גם באישור הממונה על השכר?

קריאה: - - -

אופיר אקוניס: גם פילת וגם TASK.

אופיר אקוניס: אז אתם שותפים לבזבוז הזה, יהודה.

אופיר אקוניס: אתם שותפים לבזבוז הזה, יהודה?

מוטי שקלאר: כשפילת נכנסו הפסקתי את TASK.

אופיר אקוניס: פילת החליפה את TASK, אוקיי.

אופיר אקוניס: ומה העלות שלה?

אופיר אקוניס: TASK זה 7 מיליון.

אופיר אקוניס: גם פילת זה 7 מיליון?

מוטי שקלאר: לא, מה פתאום.

מוטי שקלאר: אני לא יודע - - -

אופיר אקוניס: מישהו יכול להגיד כמה עולה הליווי של חברת פילת?

מוטי שקלאר: פילת עובדת לפי שעות.

מוטי שקלאר: אני עדיין לא יודע מה מספר השעות- -

אופיר אקוניס: זה יכול להגיע לסכום הזה.

אופיר אקוניס: זה 14 מיליון.

אופיר אקוניס: 7 מיליון כבר בוזבזו.

אופיר אקוניס: אף אחד לא יודע כמה.

אופיר אקוניס: היועצת המשפטית, את עברת על החוזה?

חנה מצקביץ': כן.

אופיר אקוניס: כתוב שם סכום, לא?

חנה מצקביץ': אני לא זוכרת.

כרמל שאמה-הכהן: מה התשובות שקיבלנו מזה?

אופיר אקוניס: עד עכשיו עובד לא פרש כתוצאה מהרפורמה.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני המנכ"ל, שני הסכומים האלה מצטברים לכל האגרה שתיגבה השנה מקשישים.

כרמל שאמה-הכהן: מה התפוקות?

אופיר אקוניס: באמת, מוטי.

מוטי שקלאר: לא, אני מצטער מאוד, זה טענות – אני אומר בעדינות רבה – לא במקום.

כרמל שאמה-הכהן: אבל קיבלת שירותים.

כרמל שאמה-הכהן: מה הרוויחה הרשות, אני יכול להבין?

מוטי שקלאר: כדי להגיע למצב של יישום הרפורמה אם תיחתם מחר, אתה צריך לייצר מיכון של כל מערכת המחשוב כדי לגלגל את 700 העובדים לפרישה כשהכול עובד: יש לו תנאי פרישה כאלה ואחרים- -

אופיר אקוניס: ואם הרפורמה תיחתם בעוד שנה וחצי, אז עדיין הם ילוו את זה?

מוטי שקלאר: לא יודע.

מוטי שקלאר: אם הרפורמה הזאת תצלח, ילכו הביתה כמו כולם.

אופיר אקוניס: אז לא צריכים ליווי ל-700 עובדים, כי אם הרפורמה לא תצלח אז לא יהיו 700 שיפרשו, כלומר לא צריך את הייעוץ הזה.

מוטי שקלאר: כמה שילם משרד הביטחון עבור ההתייעלות של משרד הביטחון?

אופיר אקוניס: אנחנו לא עוסקים בזה כרגע.

מוטי שקלאר: מה זה, אותו דבר.

מוטי שקלאר: אתה חייב את זה.

אופיר אקוניס: אנחנו עוסקים ברשות השידור, לא במשרד הביטחון.

ישראל חסון: אני באמת לא מבין כרגע את העובדים.

ישראל חסון: אני מסתכל עליכם ולא מבין.

ישראל חסון: אני רוצה לשאול אתכם שאלה: הדיון על הרפורמה, אתם רוצים שייקחו אותה ברצינות, כן או לא?

צבי גרזון: כן.

צבי גרזון: בצורה מוחלטת.

צבי גרזון: אבל יש סעיפים דרקוניים ברפורמה.

אופיר אקוניס: בסדר, אנחנו לא פותחים עכשיו את הדיון הזה.

ישראל חסון: מה הקשר?

אופיר אקוניס: המנכ"ל בזכות דיבור, חבר הכנסת חסון.

ישראל חסון: אבל אתה וכרמל מפריעים לו, גם לי מותר לשאול שאלות.

אופיר אקוניס: אנחנו מפריעים לו?

אופיר אקוניס: אנחנו שואלים שאלות.

אופיר אקוניס: מותר לך לשאול שאלות, אבל את המנכ"ל, לא את העובדים.

אופיר אקוניס: אתה שואל שאלה שלא קשורה כרגע לתשובה.

ישראל חסון: היא לא קשורה?

אופיר אקוניס: כן, התשובה לגבי הרפורמה היא כן.

אופיר אקוניס: כולם רוצים אותה.

אופיר אקוניס: אנחנו מטפלים בזה.

אופיר אקוניס: זה לא פה, זה יגיע לפה.

ישראל חסון: מי מטפל בזה?

ישראל חסון: מתי יגיע לפה?

אופיר אקוניס: כשיסיימו את ההידברות.

אופיר אקוניס: לא כרגע.

אופיר אקוניס: נדון ברפורמה, לא כרגע.

אופיר אקוניס: אנחנו בדוח הביקורת הפנימית.

מוטי שקלאר: אני מוכן בדיון אחר לקחת את כל היועצים, כולל היועצים המשפטיים שעוסקים במאה אלף תביעות.

מוטי שקלאר: לדוגמה אני כרגע במשא ומתן מול שפ"מ.

מוטי שקלאר: הסכם הכי מסובך בעולם – נראה לך שאני יכול לעשות את זה בכוחות עצמי?

אופיר אקוניס: כן.

אופיר אקוניס: כמה עובדים בייעוץ המשפטי?

מוטי שקלאר: הייעוץ המשפטי- -

אופיר אקוניס: את לבד עובדת בייעוץ המשפטי, אני שואל?

אופיר אקוניס: שאלות שכל עיתונאי בקורס כתבים שנה א' שואל בשיעור הראשון – מי?

אופיר אקוניס: מה?

אופיר אקוניס: מתי?

אופיר אקוניס: כמה ולמה.

אופיר אקוניס: גם אני הייתי בקורס הזה.

חנה מצקביץ': אני יכולה להבהיר?

אופיר אקוניס: נו, באמת.

אופיר אקוניס: אני שואל, כמה עובדים בייעוץ המשפטי של רשות השידור וכמה אתם מעסיקים חוץ מזה?

חנה מצקביץ': אז תנו לי לדבר.

אופיר אקוניס: המנכ"ל צריך להעביר לך את זכות הדיבור.

מוטי שקלאר: במישור העקרוני תמנה פה צוות קטן, אתה רוצה דוח ועדת ביקורת או מי שאתה לא רוצה – אנחנו פה כדי לשחוט את רשות השידור עוברים מוועדה לוועדה.

מוטי שקלאר: יכול להיות שבסופו של דבר יהיה משהו חדש מכוח השחיטות האלה ותהרגו את השליחים, אין בעיה.

מוטי שקלאר: נורא קל להרוג את השליח בהקשר הזה.

מוטי שקלאר: השליח הזה מוכן לשבת איתכם ברחל בתך הקטנה על היועצים, ותגידו אתם האם כדי לייצר את הרפורמה המורכבת והמסובכת הזאת, אחת הרפורמות הגדולות והמורכבות שהיו במשק, אם אפשר לעשות את זה בלי משרדי ייעוץ?

מוטי שקלאר: אני לא רואה את זה בשום מקום אחר, ואני רואה איך מקומות אחרים מתנהלים, כולל משרד הביטחון, רשות הדואר, בזק, אל-על ומי שאתם לא רוצים.

מוטי שקלאר: אמרתי כבר שאני רואה את הביקורת כפלטפורמה מצוינת כדי להגיע לרפורמה מוכנים.

מוטי שקלאר: נתתי דוגמות איך מתקנים את הדברים וחוסכים דברים כתוצאה מהביקורת.

מוטי שקלאר: שנית, חלק גדול מהדברים שעולים גם בביקורת – ואמרו את זה פה חלק מחברי הכנסת – לא ניתנים לפתרון, אלא באמצעות הרפורמה; החל מחתימות על שעות שלא עבדו בהן.

מוטי שקלאר: כל דבר מהסוג הזה אנחנו מעבירים לנציבות שירות המדינה.

מוטי שקלאר: אנחנו עושים אין-סוף שימועים לאנשים.

מוטי שקלאר: זה לא שאנחנו יושבים ב"שב ואל תעשה".

מוטי שקלאר: מצד שני אתה לא רוצה להכות בעובדים כי לא הכול באשמתם.

מוטי שקלאר: חלק מזה זה הסכמים שנבנו לפני 40-30 שנה.

מוטי שקלאר: אתה לא יכול לבוא למישהו שיש לו הסכם במשך שנים ונוהגים שלפיהם הוא עובד שעתיים או שלוש שעות, ויש לו משמרת, ואין לו עבודה.

מוטי שקלאר: זה לא פשוט הדבר הזה.

מוטי שקלאר: לכן חלק גדול מהדברים יכולים להשתקם רק באמצעות הרפורמה.

חנה מצקביץ': אני יכולה להשיב על עניין הייעוץ המשפטי?

אופיר אקוניס: כן, בבקשה.

אופיר אקוניס: גם רחל ביקשה להגיב.

חנה מצקביץ': הייעוץ המשפטי ברשות השידור זה לשכה מאוד קטנה שכוללת שישה עורכי דין שעובדים יום ולילה.

חנה מצקביץ': אני לא צריכה להגיד לכם: ברשות השידור כ-2,000 עובדים, ועורכי הדין צריכים לעשות את העבודה מול המשדרים.

חנה מצקביץ': במשך שנים הפרקליטות ייצגה את רשות השידור, ואנחנו שילמנו לפרקליטות בגין 5.5 תקנים של עורכי דין.

חנה מצקביץ': ב-2006 הפרקליטות הודיעה לנו שהיא לא יכולה להמשיך לייצג אותנו ונאלצנו למורת רוחי לצאת למכרזים ולשכור שירותים של ליטיגציה בחוץ כי אנחנו לשכה קטנה, ואנחנו לא מתעסקים בליטיגציה.

חנה מצקביץ': יש לנו מאות תביעות נגד הרשות שהן בעיקרן מאות תביעות של עובדים.

חנה מצקביץ': דבר כזה לא מקובל בכלל, ואין לו אח ורע בשום מקום.

חנה מצקביץ': נוסף לזה יש לנו תביעות בנושאים אחרים.

חנה מצקביץ': יש תביעות של לשון הרע, יש תביעות בזכויות יוצרים, הוגשה נגדנו תביעה ייצוגית גדולה.

חנה מצקביץ': אפשר לראות את הדברים האלה בדוחות- -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה אין לכם ברשות?

חנה מצקביץ': מכיוון שאנחנו שישה עורכי דין, וזה לא מספיק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז למה אין לכם 12, זה יעלה פחות מ-2.5 מיליון שקל.

חנה מצקביץ': תשאלו למה, אני לא יודעת.

אופיר אקוניס: אז כמה משרדי ייעוץ חיצוני?

חנה מצקביץ': יש גם משרדים שנותנים ייעוץ בנושאים של- -

לאה ורון: יש משרדי עורכי דין שכותבים נהלים ומכרזים.

חנה מצקביץ': בנושא של הרפורמה אני לא הלקוח שלהם, אלא היחידות הצורכות.

חנה מצקביץ': לצורך השינויים הטכנולוגיים הוציאו עבודות החוצה לשלושה משרדים של עורכי דין.

חנה מצקביץ': המכרזים מאוד גדולים בתחום הטכנולוגי.

חנה מצקביץ': אלה דברים שבלשכה שלנו מפאת העומס לא יכולים לעמוד בהם.

חנה מצקביץ': סך-הכול אנחנו מעסיקים לא באופן שוטף, כי המשרדים לא מקבלים באופן קבוע ושוטף את הכסף, אלא על-פי עבודה.

חנה מצקביץ': סך הכול אנחנו קשורים עם 10 משרדים, שכל אחד מומחה בתחומו.

אופיר אקוניס: 10 משרדים?

חנה מצקביץ': 10 משרדים, ועם כל משרד אנחנו מתקשרים- -

אופיר אקוניס: זאת אומרת, יצאו 10 מכרזים.

אופיר אקוניס: עשרה משרדים?

אופיר אקוניס: זה המון.

חנה מצקביץ': אבל זוהי מסגרת, זה לא שמשלמים באופן שוטף למשרדים האלה, אלא פר-משימה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אם יש לך המון תביעות של העובדים, שזה גם אומר דרשני.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מניחה שרוב התביעות הן זהות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם מדברים על רפורמה ועל קיצוצים סביר להניח שהפגיעות הן דומות.

חנה מצקביץ': זה לא קשור לרפורמה.

חנה מצקביץ': את יודעת כמה זמן נמשכות תביעות בבתי-משפט.

צבי גרזון: - - - שום דבר.

אופיר אקוניס: תודה, הבנתי.

חמד עמאר: יש לך נתון על עלות הייעוץ המשפטי?

אופיר אקוניס: מה ההוצאה השנתית בשנה של 10 משרדים?

חנה מצקביץ': ההוצאה השנתית לייעוץ משפטי חיצוני היא כ-2.5 מיליון שקל.

לאה ורון: ולמשרדי רואי החשבון?

חנה מצקביץ': אני לא יודעת.

חנה מצקביץ': זה כולל ליווי הרפורמה, ישיבות במשא ומתן וסיוע בניסוח ההסכמים.

חנה מצקביץ': מדובר בתביעות רבות בדיני עבודה ובתביעות אחרות.

חנה מצקביץ': זה כולל גם את העבודות שעשינו כהכנה להקפאת הליכים.

חנה מצקביץ': זאת עבודה שנעשתה ברשות- -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה נושא שאני לא רוצה לפתוח פה כי ידוע לי שיש התהליך הזה.

חנה מצקביץ': התהליך הזה מוכן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני יודעת שהוא מוכן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אבקש להביא אותו בסופו של דבר לפועל כי אני יודעת שהתהליך הזה קיים.

חנה מצקביץ': הסכום הזה הוא תוצאה של תהליכי הרפורמה וכל ההתפתחויות שהיו בשנים האחרונות.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: רחל קרמרמן, הוועד המנהל.

רחל קרמרמן: אם הייתם בודקים את גובה ההפרשות בתביעות משפטיות הייתם מבינים שכדי להציל את הסכומים האלה צריך כוח אדם מאוד רציני.

רחל קרמרמן: יש הרבה תביעות ורק ההפרשות מאוד גבוהות.

רחל קרמרמן: אז גם להציל את הסכום הזה צריך אנשים שיעסקו בזה.

מוטי שקלאר: יש תביעה של 200 מיליון שקל.

מוטי שקלאר: רק בעניין של כבדי שמיעה – אם עמדנו בחוק או לא עמדנו בחוק במשך השנים זה עשרות מיליוני שקלים – 120 מיליון שקל; אקו"ם עם כל התביעות וכל הגופים למיניהם.

מוטי שקלאר: זה גוף שכל העולם מנסה להתקרב אליו, ואני אומר את זה בלשון זהירה.

מוטי שקלאר: אני לא מדבר על אין-סוף עובדים פרטיים וכן הלאה.

מוטי שקלאר: כדי לראות אם מבזבזים תשווה את זה לגופים אחרים שעומדים בסך-הכול בתביעות ועיסוקים בתחומים שבהם אנחנו עוסקים.

מוטי שקלאר: בכל אופן זה שמונה ערוצי רדיו ושני ערוצי טלוויזיה, זה 2,000 עובדים, זה רפורמה, זה תביעות.

מוטי שקלאר: תבין את המשמעות.

אופיר אקוניס: טוב.

אופיר אקוניס: רחל, בבקשה.

אופיר אקוניס: אני מבקש בקצרה.

רחל קרמרמן: קודם כול, אני רוצה לתקן כמה עובדות: TASK הובא על-ידי הוועד המנהל כדי לא לעשות טעויות.

רחל קרמרמן: מצאנו את עצמנו במצב של הנהלה חדשה של ועדים שאני לא יודעת כמה זמן הם מכהנים- -

אופיר אקוניס: מתי?

אופיר אקוניס: ב-2007, ב-2008?

אופיר אקוניס: איזו הנהלה חדשה?

רחל קרמרמן: הסכמי עבודה שעל-פיהם אם יש כשלים, והרשות מתפרקת באיזושהי צורה הם הולכים הביתה עם שכר יסוד נמוך ביותר.

רחל קרמרמן: הצירוף של מבנה השכר יחד עם זה שזה גוף בלתי מנוהל הביא את הוועד המנהל לשכור את TASK, והמסקנות של חברת TASK התקבלו, והן ביסוד הרפורמה, למעט ההצעות שלהם לסגור ערוצי רדיו שאין להם רייטינג גבוה- -

אופיר אקוניס: מה קרה עם המסקנות?

לאה ורון: המסקנות התקבלו או נדחו?

רחל קרמרמן: רוב המסקנות התקבלו על סמך המסקנות של TASK.

מוטי שקלאר: כל המסקנות התקבלו.

אופיר אקוניס: איזה מסקנות התקבלו?

אופיר אקוניס: אתה אמרת שדחית את המסקנות של TASK, אתה לא אוהב אותם בכלל.

מוטי שקלאר: לא, יש פה אי הבנה טוטאלית.

רחל קרמרמן: תוכנית הרפורמה בנויה על המסקנות של TASK, למעט מספר נקודות קטנות, ובהן סגירת רשתות רדיו לא כלכליות.

רחל קרמרמן: הבסיס שלהם היה ליצור מבנה נכון וכלכלי יותר של שכר ושל עובדים, והתפקיד שלנו כוועד מנהל היה לעצור את כל הדברים שאנחנו רואים שהם פגיעה בציבור, והם חלק מהמטרות הציבוריות של הרשות.

אופיר אקוניס: הם הציעו לסגור רשת א'?

רחל קרמרמן: בין היתר את רשת א'- -

אופיר אקוניס: מעניין.

אופיר אקוניס: זה הייעוד של השידור הציבורי.

אופיר אקוניס: הרייטינג שלו הוא נמוך, אבל זה הייעוד שלו.

אופיר אקוניס: לא להתחרות ב"האח הגדול", אלא לתת לפרומיל אוכלוסייה שמקשיבה לרשת א' או ל"קול המוזיקה" - -

קריאה: - - -

אופיר אקוניס: - - - הרשות דחתה.

אופיר אקוניס: נו, באמת.

רחל קרמרמן: את זה דחינו.

רחל קרמרמן: מה, "באמת"?

אופיר אקוניס: בזבוז משווע.

אופיר אקוניס: קחי את יורם כהן, קחי את מוטי, קחי אותך, את הוועד המנהל, קחי את אריה שקד – תעשו צוות באפס עלות כי השכר שלכם הוא השכר של רשות השידור.

אופיר אקוניס: בשביל זה הבאתם את TASK?

אופיר אקוניס: אני הייתי יכול להגיד לך את זה.

רחל קרמרמן: אני לא יודעת להתעסק עם עשרות הסכמי עבודה.

צבי גרזון: - - -

אופיר אקוניס: אני לא יודע מי אלה בכלל.

אופיר אקוניס: אני הייתי יכול להגיד לך.

צבי גרזון: - - -

אופיר אקוניס: לא יודע מי אלה, אין לי מושג, אני לא מכיר אותם.

ברוך אסקרוב: אני אגיד לכם מי זה חברת TASK כי אני מכיר את ההשתלשלות של זה.

ברוך אסקרוב: מישהו ירה לכיוון לא נכון והביאו את חברת TASK כדי שיסמנו עיגול סביב- -

אופיר אקוניס: מי זה חברת TASK?

אופיר אקוניס: אנחנו לא מכירים אותה.

ברוך אסקרוב: שני ילדים בין 20.

כרמל שאמה-הכהן: בני 20 זה לא ילדים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם יכולים להיות מוכשרים.

ברוך אסקרוב: נחמדים, אבל אין להם שום ניסיון.

ברוך אסקרוב: הם לא מבינים מה זה רשות שידור.

מוטי שקלאר: יש פה משהו לא הוגן- -

קריאה: - - - ההצעות שלהם יכולות להיות מצוינות, אבל הם לא ירדו לפרטי פרטים.

קריאה: בשנת 91' לצורך קבלת החלטה על קניית מכונית ראיתי שבחברת הונדה בארצות-הברית 50 אלף הצעות בתיבות הצעות – 90% מההצעות התקבלו, והונדה הייתה במקום ראשון באיכות ובמכירות.

קריאה: אפשר לזכור שגם העובדים אולי יודעים הרבה יותר טוב מטסק את טיב העבודה, ואולי גם להם יש בבטן הרבה הצעות ייעול.

אופיר אקוניס: בהחלט.

מוטי שקלאר: יש פה אי דיוקים מסוימים ותובנות מסוימות לאותו נושא, וזה רישומון מסוים.

מוטי שקלאר: כדי לדון בחברת TASK אני מוכן להעביר לוועדה את כל דוח TASK ותראה שנעשתה שם עבודה רצינית- -

אופיר אקוניס: נשמח מאוד.

מוטי שקלאר: אני מבקש לא לזלזל בעבודה הזאת.

אופיר אקוניס: לא זלזלנו.

מוטי שקלאר: זאת עבודה כלכלית, זאת עבודה טכנולוגית איך אתה מגיע למצב שבו אתה מנהל- -

אופיר אקוניס: אז תשלח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עדיין - - - 7 מיליון שקל?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא משנה איזו הצעה- - -

מוטי שקלאר: תני לי לסיים רגע.

מוטי שקלאר: ברגע שהם מיצו את העבודה מנקודת ראותנו עבדך הנאמן הפסיק את עבודתם.

מוטי שקלאר: אנשים צופים בנו, רואים אותנו, ובסופו של דבר כדאי להזכיר שעם כל הבעייתיות הזאת ערוץ 1 וגם הרדיו מעמידים תכנים ותוכניות ששום ערוץ אחר לא מעמיד היום- -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה אתה חולק - - -

מוטי שקלאר: כי כדאי לדעת את זה.

אופיר אקוניס: אין על זה ויכוח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמרתי שמה שאתה עושה, אתה עושה טוב.

אופיר אקוניס: מוטי, אנחנו לא עוסקים כרגע בתכנים.

מוטי שקלאר: זה צריך לדעת, כי זה עיקר תפקידנו.

אופיר אקוניס: אמרתי לפני שנכנסת כשיורם נכנס.

אופיר אקוניס: אנחנו אפילו שיבחנו כי אנחנו רוצים להמשיך לראות את התכנים שלכם: את "מהיום למחר", את "מדד יומי" אנחנו רוצים לראות.

אופיר אקוניס: נחמן שי דיבר על הלופ של הלילה עם הגבעטרון, אם אינני טועה.

אופיר אקוניס: זאת לא בעיה- -

מוטי שקלאר: זאת סוגיה שלא נכנסתי אליה.

מוטי שקלאר: הייתי בדיון על זה בוועדת החינוך.

אופיר אקוניס: תבין, הדיון הזה הוא לא נגד אף אחד באופן אישי.

אופיר אקוניס: הוא רק בעד השידור הציבורי.

אופיר אקוניס: בעניין הזה אני בטוח שיש הסכמה בחדר הזה.

מוטי שקלאר: אני מבקש מהוועדה לתת לנו להמשיך לעבוד עם ביקורת הפנים שמסייעת לנו לקראת הרפורמה ולמצוא את כל נקודות התורפה שלנו.

מוטי שקלאר: עם זה נמשיך לתקן.

אופיר אקוניס: רחל, בבקשה, משפט אחרון.

רחל קרמרמן: בגלל הביקורת ובעקבותיה, וגם אנחנו, הוועד המנהל, יזמנו ביקורת, יש לי רשימה של 24 נהלים שהותקנו יחד עם ההנהלה לשינויים כדי לעבוד על-פי נהלים ועל-פי סדר.

רחל קרמרמן: כך שזה לא סדום שיש ביקורת וזה לא מתוקן.

רחל קרמרמן: הדברים תוקנו, הוגשו תביעות, הדברים מטופלים ומתוקנים גם על-ידי הוועד המנהל.

רחל קרמרמן: בעניין האגרה לגמלאים – טרם יצאה הוראה כי המנכ"ל, יחד עם הוועד המנהל, מנסה בעזרת סגנית השר לענייני גמלאים לדחות את הדבר הזה ולקבל את ההוצאה של האגרה- -

קריאה: תבורכו.

רחל קרמרמן: אנחנו מאוד נשמח אם גם יעזרו לנו לעשות את זה פה.

רחל קרמרמן: שנית, כל התוכניות שאמרתם שירדו, ההורדה שלהם טרם אושרה כדין.

אופיר אקוניס: המנכ"ל, אני מבקש שהתוכניות האלה פשוט לא ירדו, מה הבעיה?

אופיר אקוניס: לא אושרה על-ידי הוועד המנהל?

אופיר אקוניס: אה, היא הנותנת.

אופיר אקוניס: כלומר זאת הייתה הודעה לעיתונות.

אופיר אקוניס: המנכ"ל, אני מבקש.

אופיר אקוניס: אני אומר לך בשם הציבור ש"מדד יומי" ו"מהיום למחר" ו"היום בחדשות" לא ירדו.

רחל קרמרמן: זה כן אושר.

אופיר אקוניס: למה אתה מוריד תוכניות?

אופיר אקוניס: אלוהים אדירים?

אופיר אקוניס: אל תורידו תוכניות.

מוטי שקלאר: אני לא יודע איך לקצץ - -

אופיר אקוניס: גם לא ברדיו ולא בשום מקום.

אופיר אקוניס: תשאיר את זה.

מוטי שקלאר: מה להשאיר?

מוטי שקלאר: תשאיר לי את התקציב, אני משאיר- -

אופיר אקוניס: תמצא קיצוץ במקומות אחרים.

אופיר אקוניס: תחזיר לחברות הליסינג מכוניות.

מוטי שקלאר: הרפורמה צריכה - - -

אופיר אקוניס: תחזיר לחברות הליסינג מכוניות או תעצור את ההתקשרות עם פילת או עם כמה ממשרדי הייעוץ המשפטי שהגברת מצקביץ' נעזרת בהם.

אופיר אקוניס: תעזוב את זה.

רחל קרמרמן: חבר הכנסת אקוניס, תציע פשרה שזה יוחזר לחודש עד שהכול יושלם.

אופיר אקוניס: אני מציע שעד ערב פסח ישודרו כל התוכניות כרגיל.

אופיר אקוניס: תעשה רה-ארגון או מחשבה מחודשת עם הוועד המנהל החדש, אם יאושר במליאת הממשלה עד אז, ואז הכול יהיה נפלא – גם סבבי המינויים וגם הדברים הללו.

אופיר אקוניס: אנחנו לא מתערבים בדבר הזה.

אופיר אקוניס: אני אומר לך שגם מדד יומי וכל התוכניות ימשיכו פשוט.

רחל קרמרמן: לא יהיו קיצוצים ברמה שצריך.

אופיר אקוניס: עד ערב פסח לפחות.

אופיר אקוניס: אני מקווה שעד אז, אלברט, אתה והשר שנמצא כרגע בשליחות חשובה ברוסיה, תביאו את הצעתכם לוועד מנהל חדש למליאת הממשלה.

קריאה: אני תומך בעמדתך.

אופיר אקוניס: יפה.

רן אפרתי: אני רוצה מילה אחת בקטע של הקיצוצים- -

אופיר אקוניס: אנחנו חייבים לסיים.

יורם כהן: אתם לא עורכי תוכניות, אופיר.

יורם כהן: ממתי חברי כנסת יגידו מה לשדר?

אופיר אקוניס: לא אמרנו לך, לא ערכנו את התוכנית, ביקשנו בשם הציבור להשאיר אותה באוויר.

אופיר אקוניס: זה מה שביקשנו.

יורם כהן: - - -

אופיר אקוניס: הפרוטוקול ישנו פה, זה ברור כשמש.

אופיר אקוניס: לא ערכנו את התוכנית.

קריאות: - - -

אופיר אקוניס: רחל בזכות דיבור.

רחל קרמרמן: הורדת שידורי הטלוויזיה ב-23:00 אושרה אתמול בלילה במצב מאוד קשה של דיונים- -

אופיר אקוניס: זה חבל.

רחל קרמרמן: - - אחרי הרבה התנגדויות.

רחל קרמרמן: אני מאוד אשמח אם ביוזמתך תבוא פשרה להמשיך את התוכנית הזאת.

רחל קרמרמן: אבל שיהיה ברור, אנחנו, הוועד המנהל, דורשים מההנהלה קיצוצים.

אופיר אקוניס: בינתיים מקצצים רק בשידור.

אופיר אקוניס: זה מה שקורה.

רחל קרמרמן: הם לא מקצצים- - -

אופיר אקוניס: אני דיברתי על פילת, על עורכי דין, על מכוניות – אמרנו את זה בעברית פשוטה.

כרמל שאמה-הכהן: רחל, דיאטה עושים בשומנים, לא בשרירים.

רחל קרמרמן: הלוואי שמפה תבוא הישועה לשידור "מהיום למחר".

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: שלמה קלדרון מלשכת המבקרים הפנימיים.

שלמה קלדרון: כבוד יושב הראש, חברי כנסת נכבדים.

שלמה קלדרון: עצוב לי לראות את הדיון הזה.

שלמה קלדרון: אני מזדהה עם כל מה שאתה מרגיש בנושא הזה.

שלמה קלדרון: ביקורת פנימית זה שליחות ציבורית ולא רק מקור לפרנסה.

שלמה קלדרון: על זה אנחנו נלחמים.

שלמה קלדרון: ביקורת פנימית מטפלת בכובע אחד בנושא של יעילות וחיסכון, ומצד שני – שומר סף, ניהול תקין וטוהר מידות.

שלמה קלדרון: לפני שאכנס לעניין אני רוצה לברך את המבקרת האמיצה הזאת, איתנה גרגור.

שלמה קלדרון: אין לנו הרבה מבקרים אמיצים.

שלמה קלדרון: יישר כוח, איתנה.

שלמה קלדרון: צריך לשמור על הביקורת שתהיה בלתי תלויה, אפקטיבית- -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מקלט מדיני ניתן לה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שלמה קלדרון: - - ועל זה נדבר אם יהיה זמן, ואם לא אז בוועדה אחרת.

אופיר אקוניס: לא יהיה זמן.

שלמה קלדרון: כל הכבוד לגברת הזאת.

שלמה קלדרון: אתם קיבלתם 13 נושאים שטופלו.

שלמה קלדרון: יש כאן דוח שנתי שמדבר על 50 דוחות ביקורת.

שלמה קלדרון: מדברים פה על כמה עשרות אלפים, ופה מדובר על נושאים במיליונים שצריך לטפל בהם.

שלמה קלדרון: על-פי עבודת הביקורת הפנימית, מבקר נכנס לעובדות, מסיק מסקנות וממליץ גם המלצות.

שלמה קלדרון: הוועד המנהל צריך לדון בהמלצות.

שלמה קלדרון: על-פי החוק, אם אחרי 54 יום לא דנים בהמלצות אז מישהו מכניס למגרה דוחות.

שלמה קלדרון: אני לא רוצה להיכנס לזה כי יש פה הרבה מאוד נושאים.

שלמה קלדרון: כמו שאמרת, כבוד יושב הראש, הנושא הזה חייב לעבור לביקורת מבקר המדינה.

שלמה קלדרון: זה לא אומר שהוא לא בודק את רשות השידור, כמו נושאים אחרים שאני יודע שהוא בודק, אבל כדי לבדוק מה נעשה ומה לא נעשה, והאם נעשה נכון או לא נכון, יש הגוף הזה שיש לו הכוח הזה והאנשים לבדוק כל נושא.

שלמה קלדרון: שנית, עניין של ניהול תקין וטוהר מידות לא קשור לעניין הרפורמה.

אופיר אקוניס: אין על זה ויכוח.

שלמה קלדרון: העובדים אף פעם לא אשמים, זה רק המנהלים.

אופיר אקוניס: צודק, אני מקבל.

שלמה קלדרון: רק מנהלים אשמים.

שלמה קלדרון: עובדים, מי שמנהל אותם צריך לדעת לנהל אותם.

שלמה קלדרון: מי שלא יודע לנהל, שילך הביתה.

שלמה קלדרון: אני מבקש להמשיך.

אופיר אקוניס: רק נקודה אחרונה כי אנחנו חייבים לעלות למעלה.

כרמל שאמה-הכהן: לא פחות מהממצאים – כמה שהם קשים – מה ההתנהלות של רשות השידור ביחס לממצאים קודמים?

כרמל שאמה-הכהן: האם באמת דוחות נכנסים למגרה או שיש הליך של יישום והפקת לקחים ומיצוי דין עם מי שנוהג שלא כשורה?

שלמה קלדרון: המבקר הפנימי הוא פנימי, כשמו כן הוא.

שלמה קלדרון: כוחה של הביקורת הפנימית נובע מעצם הפנימיות שלה.

שלמה קלדרון: אתם המחוקקים נתתם למבקרים האלה להיות בפנים, אבל מצד שני גם לצאת החוצה כשיש בעיות של עבירות פליליות, לידיעת מבקר המדינה ישר.

שלמה קלדרון: דוח הביקורת פה לא צריך להיות נדון פה, הוא צריך להיות נדון בוועד מנהל, דירקטוריון וכל השאר ומבקר המדינה שבודק.

שלמה קלדרון: זאת ביקורת ציבורית בתוך הארגון וביקורת המדינה זאת ביקורת חיצונית שבאה לתוך הארגון.

שלמה קלדרון: אני מברך על כך שזה הגיע, אסור שזה לא יגיע לכאן, אבל דנים בזה.

שלמה קלדרון: אם נחזק את הביקורת הפנימית ללא פיקוח ובקרה שום דבר לא יקרה.

שלמה קלדרון: כל הנושאים האלה של מה שעלה עד עכשיו, חלק גדול מהם לא קשור לרפורמה, זה קשור להתנהלות של ניהול תקין.

שלמה קלדרון: אתם יודעים מה, "ניהול תקין" בשבילי זה שחיתות.

שלמה קלדרון: יש דברים שיש בהם שחיתות וצריכים לטפל בהם.

שלמה קלדרון: מה זה קשור לרפורמה?

שלמה קלדרון: אם מישהו לא דופק כרטיס והולך הביתה, ומישהו אחר דופק לו את הכרטיס זה שייך לרפורמה?

קריאה: לא.

שלמה קלדרון: - - ועוד כל מיני דברים שיש פה בדוח הגדול.

שלמה קלדרון: אז אני מבקש וממליץ להעביר את זה לביקורת המדינה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - -

אופיר אקוניס: ברוך, בבקשה.

אופיר אקוניס: אתה אחרון וגם נציגת ארגוני הצרכנים, אבל בקצרה כי כבר מאוד גלשנו.

ברוך אסקרוב: יש הסלמה אדירה של קיצוצים ועיצומים.

ברוך אסקרוב: ועד אחד חושב שצריך לעשות כך, ועד אחר חושב שצריך לעשות אחרת.

ברוך אסקרוב: הדינמיקה מאוד לא טובה.

ברוך אסקרוב: אנחנו קיבלנו את קריאת היושב ראש, ובחריקת שיניים, אבל בתמיכת כל העובדים אחרי שכנועם, החלטנו שאנחנו, ועד העיתונאים בתל-אביב לא פוגעים בשידורים; לא לא עושים דבר, אלא המאזינים לא פוגעים.

ברוך אסקרוב: אבל מה הצעד שכנגד?

ברוך אסקרוב: קשה לשכנע בזה את ציבור העובדים.

ברוך אסקרוב: מה הצעד שכנגד?

ברוך אסקרוב: לכן אני קורא לך, היושב ראש, אנא הפעל את כל השפעתך שיהיה תהליך בסגנון של עסקת חבילה לכנס את כולנו כדי שנרד מהעצים – אלה שמטילים את הקיצוצים ואלה שעונים בעיצומים, והאוצר שצריך לקדם את הרפורמה.

ברוך אסקרוב: זאת אולי חריגה – אבל אתה נועל או-טוטו את הישיבה – הצע משהו שהוא בסגנון של עסקת חבילה לפרק זמן של שבועיים או שלושה שבועות – אנא, אנא.

אופיר אקוניס: תודה.

מיטל בשרי: המועצה רואה ברשות גוף ציבורי רשום.

מיטל בשרי: אך ללא פיקוח של הרגולטור וללא יישום אין עתיד לרשות.

מיטל בשרי: המועצה והצרכנים בכלל מחזקים את ידיך וקוראים את הקריאה שלך לא לפגוע בשידורים, לא להוריד שידורים – לא ברדיו ולא בטלוויזיה.

מיטל בשרי: אנחנו באים לכאן מדי שנה, והרשות מבקשת להקפיא את - - - האגרה.

מיטל בשרי: מדובר בעשרות מיליוני שקלים בטענה שזה להבראת הרשות.

מיטל בשרי: אני אתן דוגמה: ב-2008 כשהחוק חייב את הרשות לשדר הפקות מקומיות ב-150 מיליון ₪ הרשות שידרה רק ב-7 מיליון ₪.

מיטל בשרי: הציבור נפגע.

מיטל בשרי: לאור הקריאה של הדוח אנחנו רואים מה נעשה עם אותם כספים של 2008 שנטען שהם להבראת הרשות.

מיטל בשרי: אסור שדבר כזה יקרה, אסור שציבור הצרכנים ייפגע, ואסור שיורדו תוכניות עכשיו מהפלטפורמה, הן ברדיו והן ברשות השידור.

מיטל בשרי: לכן אסור שהרגולטור יאפשר את הדבר הזה, וחובה לצאת מהישיבה הזאת עם החלטה שדבר כזה לא יקרה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: חני, את ביקשת לדבר?

אופיר אקוניס: אני לא ראיתי שנרשמת פשוט.

לאה ורון: היא נרשמה.

חני לוז: כבוד היושב ראש, חברי הכנסת.

חני לוז: שידור ציבורי זה מושג מאוד יפה, ואנחנו גם תומכים בו.

חני לוז: לא בטוח שקיימת משוואה בין המילים "רשות השידור" לבין "שידור ציבורי", בעניין הזה אנחנו רוצים לחשוב ולקרוא ולהיפתח לרעיונות חדשים.

חני לוז: כמו שהייתה קופת חולים אחת כללית שקראו לה קופת חולים של ההסתדרות, והיום קוראים לה "כללית", וקופות חולים מהצד שהיו יעילות, קטנות ומשרתות את הרפואה הציבורית, גם בשידור הציבורי צריך לחשוב על פתרונות כאלה שיקומו עמותות וחברות לשירות הציבור שיקבלו חלק מ-800 מיליון השקלים שזה סכום עתק.

חני לוז: גם ב-200 מיליון שקל אפשר לעשות ערוץ אחד וכמה ערוצים שיהיו שידור ציבורי ולפתוח את הראש לרעיונות חדשים.

חני לוז: 10 השנים האלה שאני מסקרת את רשות השידור אנחנו שומעים שוב ושוב את אותן קריאות לרפורמה, ולא קורא כלום.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: יורם, אתה רצית להגיד משהו, ואתה גם אמרת משהו.

אופיר אקוניס: אין לנו שום כוונה ולא תהיה ולא הייתה, להתערב בתכנים.

אופיר אקוניס: אנחנו רק אומרים, תשדר את התוכנית הזאת.

אופיר אקוניס: לא אמרתי לך מה לשדר, אמרתי לך, תשדר אותה.

אופיר אקוניס: לא אמרתי לך מה להגיד בה או את מי להביא לשם, פשוט לשדר.

אופיר אקוניס: רק אל תעשה שקופיות.

יורם כהן: זה בדיוק מה שאני רוצה לומר.

יורם כהן: הישיבה הזאת צריכה להינעל בכך שלא להחשיך את המסך- -

אופיר אקוניס: אין על זה ויכוח, זה אחד הסעיפים.

יורם כהן: - - אתמול ב-23:00 בלילה הלב שלי נחמץ כעובד ותיק ברשות השידור- -

אופיר אקוניס: גם שלי כצופה.

יורם כהן: אני מבקש גם מהוועדים – אנחנו נעשה הכול מבחינתנו לשדר ולא להחשיך את המסך.

יורם כהן: לא ייתכן שנחשיך את המסך.

יורם כהן: אסור.

שלמה קלדרון: שלא תכריזו על שביתת מגן.

אופיר אקוניס: מר יעקב נווה, חבר בוועד המנהל, בבקשה.

יעקב נווה: אני רק רוצה להגיד לך שגם בוועד המנהל יש חילוקי דעות המצומצם – שלושה בסך הכול- -

רחל קרמרמן: ארבעה.

רחל קרמרמן: אחת שלא הביעה את דעתה.

יעקב נווה: אמש בישיבה התנגדתי בתוקף לקיצוצים בתוכניות מכיוון שאין לפגוע בצופים.

יעקב נווה: ביקשתי מהמנכ"ל טרם הישיבה אתמול לקבל דוח כספי על החיסכון בהתייעלות שתהיה.

יעקב נווה: הוא הבטיח שתוך יום-יומיים הוא ייתן את הדוח, ואז נדע כמה אנחנו חוסכים מכל ההחשכה.

תמנה עורב: אנחנו מחכים כבר 6 שנים.

יעקב נווה: אני מקווה באמירה שאמרת שאכן אנשים יתעשתו, והמסך לא יוחשך עם הלוגו המעצבן.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: דווקא בלוגו יש משהו מאוד ישראלי.

אופיר אקוניס: יהודה, בבקשה.

יהודה סבן: אילו הנהלת הרשות לא הייתה נערכת לרפורמה, והרפורמה כבר הייתה מוחלטת, והיא לא הייתה יכולה ליישם אותה אז הייתה ביקורת בדיוק הפוכה על הרשות – מדוע היא לא מסוגלת ליישמה.

יהודה סבן: לכן הביקורת בהקשר הספציפי הזה של היערכות לרפורמה אינה נכונה.

יהודה סבן: שנית, אנחנו נותנים גיבוי מלא להנהלה ולמנכ"ל לגבי תוכנית הקיצוצים.

יהודה סבן: אנחנו לא נכנסים לתוכן של הקיצוצים, זה לא עניין שלנו, בטח לא לגבי התכנים בטלוויזיה.

יהודה סבן: אבל לגבי עצם קיומם של הקיצוצים, משרד האוצר, ולהבנתי, גם כל שאר גורמי הממשלה נותנים גיבוי מלא.

אופיר אקוניס: רבותיי, אנחנו חייבים לסיים.

אופיר אקוניס: ועדת הכלכלה של הכנסת על כל חבריה תומכים בחיזוק השידור הציבורי ובייעולו.

אופיר אקוניס: הוועדה קוראת לממשלה להאיץ את קיום הרפורמות ברשות השידור בשם האינטרס הציבורי.

אופיר אקוניס: ועדת הכלכלה קוראת לרשות השידור, לעיתונאים ולהנהלה לא לפגוע בשידורים ולהשאיר את התוכניות משודרות במלואן בטלוויזיה וברשתות הרדיו.

אופיר אקוניס: ועדת הכלכלה ממליצה להעביר את דוח הביקורת הפנימית לבדיקת מבקר המדינה, והביצוע יתואם עם יושב ראש הוועדה לביקורת המדינה.

אופיר אקוניס: תודה רבה לכם.