ועדת המשנה לקידום ולסיוע לתעשיות עתירות ידע, כנסת 18, פרוטוקול מספר 4, 2010-02-23 14:20

רוברט אילטוב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת המשנה.

רוברט אילטוב: על סדר היום נושא קרנות ההון סיכון הישראליות ושיתופי פעולה בין-לאומיים במסגרת לשכת המדען הראשי.

רוברט אילטוב: בראש ובראשונה חשוב להגיד שקרנות הון סיכון מהוות מרכיב חשוב ב"שרשרת המזון" של תעשיית ההיי-טק.

רוברט אילטוב: השקיעו בפיתוח ובהקמת חברות ומכירתן, והבאתן לבורסה, ובפרויקטים לבניית מוצרים באופן אקטיבי מאוד והביאו להשקעות של עשרות מיליארדי דולרים בשוק הישראלי.

רוברט אילטוב: החברות הללו הן אחד הגורמים החשובים שעיצבו את ההיי-טק הישראלי.

רוברט אילטוב: חשוב לדון בנושא הזה דיון רחב, לבחון את הדברים לעומק ולראות היכן המדינה נכנסת, האם המדינה צריכה להיכנס, ואם כן, באיזה אופן ובאיזה נפח.

רוברט אילטוב: אתן זכות דיבור ראשון ליושב-ראש איגוד קרנות הון סיכון, מר אהרל'ה מנקובסקי, בבקשה.

אהרון מנקובסקי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אהרון מנקובסקי: כל נושא קרנות הון סיכון, ובכלל תעשיית ה-venture, מורכב מאוד.

אהרון מנקובסקי: אני מבין שהמטרה כאן היא לדון בתפקידה של הממשלה בתחום הזה.

אהרון מנקובסקי: מתקיים דיאלוג אינטנסיבי מאוד וטוב מאוד כרגע עם כמה גורמים, בראשות מנכ"ל משרד האוצר, מר חיים שני, מנכ"ל משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, מר שרון קדמי ויושב-ראש המועצה הלאומית לכלכלה, פרופ' יוג'ין קנדל.

אהרון מנקובסקי: התהליך נמצא בתחילתו, או בעיצומו, תלוי מאיזה צד רוצים להסתכל עליו.

אהרון מנקובסקי: יש נכונות לשמוע, ויש הבנה היכן הבעיות הגדולות יותר והקטנות יותר.

אהרון מנקובסקי: באופן כללי, רצוי וצריך להבין שסגמנט ההון סיכון ותעשיית ה-venture, עוברים עליהם תהליכים שחלקם קשורים לישראל וחלקם כלל לא קשורים למדינת ישראל.

אהרון מנקובסקי: להערכתי 90%-95% מהמשקיעים בקרנות הון סיכון ישראליות הם משקיעים לא ישראלים.

אהרון מנקובסקי: אנחנו חווים תהליך שקורה בארצות-הברית במקביל, שקשור לתהליכים גלובליים.

אהרון מנקובסקי: אם אתאר את הדברים בצורה פשוטה, בהסתכלות של עשרים שנים אחורה, עד תחילת שנות התשעים כל ההון סיכון היה מה שהאמריקאים קוראים לו Cottage industry, מאוד נישה, לא כל אחד השקיע שם.

אהרון מנקובסקי: מתחילת שנות התשעים ואילך, כל סגמנט ההשקעה הזה הפך להיות A class, שמשמעותו שכל משקיע מוסדי בעולם שיש לו השקעה באג"ח ממשלתית ובנדל"ן ובמניות, היה לו גם Venture capital.

אהרון מנקובסקי: בהסתכלות ברטרוספקטיבה, היה למעשה הרבה יותר מדי כסף, שגרם להקמת הרבה יותר מדי קרנות, ושגרם בהמשך למימון של הרבה מאוד פרויקטים שלא היתה להם זכות קיום.

אהרון מנקובסקי: זה גרם לכך שתעשייה שלמה, ההחזרים בה בעשור האחרון היו לא מספקים, כי ההחזרים הנומינליים היו צריכים להחזיר כסף הרבה יותר גדול.

אהרון מנקובסקי: אנחנו רואים, כמו בכל תעשייה, שהמטוטלת עוברת עכשיו למצב של תיקון.

אהרון מנקובסקי: בארצות-הברית היו בשנת 2000 750 קרנות הון סיכון, והיום יש 470.

אהרון מנקובסקי: הטענה היא שבתוך 5-7 שנים מהיום יהיו בין 200-250 קרנות.

אהרון מנקובסקי: בישראל בשנת 2000 היו 85 קרנות רשומות באיגוד שלנו, והיום יש בערך 20.

אהרון מנקובסקי: יש מי שיגיד שקרנות פעילות ובעלות כסף להשקעה יש רק בין 10-15.

אהרון מנקובסקי: אני סבור שאנו נוגעים במקום של מאסה קריטית.

אהרון מנקובסקי: אני מקווה מאוד שלא נרד מתחת לזה, כי בעסק שלנו תמיד עובדים בסינדיקציות, אנחנו אף פעם לא משקיעים לבד.

אהרון מנקובסקי: העסק הוא ברמת סיכון גבוהה, ולפיכך רוצים לחלק את הסיכון.

אהרון מנקובסקי: אנחנו מקווים שמספר הקרנות לא יירד מתחת לגודל הקיים, כי זה קריטי מאוד.

אהרון מנקובסקי: אני מדבר על קרנות ישראליות.

אהרון מנקובסקי: קרנות ישראליות גם קשורות לקרנות הזרות.

אהרון מנקובסקי: אם לא יהיה כאן הון סיכון מקומי, גם הזרים לא יבואו, כי הזרים לא משקיעים לבד.

אהרון מנקובסקי: בדרך כלל אנחנו רואים שהזרים משקיעים בסינדיקציה מקומית, בגלל המרחק, בגלל הפרשי תרבות, בגלל נושאים מורכבים מאוד.

אהרון מנקובסקי: זה תמונת המצב שעברנו.

אהרון מנקובסקי: לדעתי יש היום הזדמנות בלתי רגילה בתחום ההון סיכון בישראל, דומה מאוד להזדמנות שהיתה בשנת 1995.

אהרון מנקובסקי: התעשייה הגיעה לגודל טבעי ונכון.

אהרון מנקובסקי: כפי שאמרתי, אני מקווה שכאן היא התייצבה, ולכן ההזדמנות הגדולה, כי ההיי-טק לא נגמר.

אהרון מנקובסקי: יש מי ששואלים האם התייבשו המקורות, האם תתייבש היזמות.

אהרון מנקובסקי: בשום פנים ואופן לא.

אהרון מנקובסקי: יש הזדמנויות אדירות בטכנולוגיה וביזמות, ובשילוב עם הון סיכון, כדי להגיע קדימה.

אהרון מנקובסקי: כאשר מסתכלים על תפקידה של הממשלה, אני סבור שקרנות הון סיכון לא צריכות עזרה ישירה מן הממשלה.

אהרון מנקובסקי: עלו כל מיני רעיונות, כמו למשל להקים שוב פרויקט כמו "יוזמה".

אהרון מנקובסקי: "יוזמה" היתה הצלחה אדירה.

אהרון מנקובסקי: היא היתה נכונה לזמן שהיא הוקמה.

אהרון מנקובסקי: להקים היום "יוזמה ב'" או "יוזמה ג'" וכל מיני דברים כאלה, לא ייתן את התוצאה המקווה.

אהרון מנקובסקי: אני סבור שהממשלה כן צריכה להתערב בקרנות במקומות שיש כשל שוק.

אהרון מנקובסקי: הקרן להשקעה במגזר המיעוטים היתה החלטה נכונה מאוד של הממשלה, למקום שבו יש כשל שוק.

אהרון מנקובסקי: הקרן לביוטכנולוגיה נועדה לתת מענה למקום שבו יש כשל שוק מסוים, ושם הממשלה יכולה לעזור.

אהרון מנקובסקי: אם זה יצליח, תפקידה של הממשלה שם יסתיים.

אהרון מנקובסקי: אנו מדברים על כל מיני תוכניות.

אהרון מנקובסקי: הפוקוס העיקרי מבחינת עזרה והתערבות ממשלתית צריך להיות בכיוון של החברות, בין היתר בבחינה מחודשת של המוקד של מענקי המדען הראשי, האם לרכז מאמצים בסקטורים מסוימים, האם לתת הקלות מיסוי במקומות מסוימים.

אהרון מנקובסקי: אינני יודע אם זה המקום להיכנס לפרטים, בוודאי לא בדברי הפתיחה שלי.

אהרון מנקובסקי: זה נושא אחד.

אהרון מנקובסקי: נושא שני הוא המשקיעים המוסדיים, נושא שמדברים עליו זמן רב.

אהרון מנקובסקי: בואו לא ניקח שנה ספציפית כמו 2009, היא לא מייצגת, אבל באופן ממוצע לאורך 15 השנים האחרונות – אם אני אפילו מוציא את השנים של הבועה ואת השנים 2001 ו-2009 – סגמנט ההון סיכון משקיע סדר גודל של 1.25-1.5 מיליארד דולר בשנה, שרובו ככולו כסף לא ישראלי.

אהרון מנקובסקי: עלינו לשאול את עצמנו – וכך אנו עושים, ופתחנו בדיאלוג אינטנסיבי מאוד עם המשקיעים הממוסדים בישראל – מדוע זה כך.

אהרון מנקובסקי: באותה מידה יש משקיעים מוסדיים ישראלים שמשקיעים בנדל"ן ברומניה ובבולגריה, ואנחנו יודעים מה קרה שם, ויש השקעה בקרנות הון סיכון, דרך Gate keepers, בארצות-הברית, שזה לא הקרנות Top tear.

אהרון מנקובסקי: התשובות לא ברורות לגמרי, אבל יש כמה אלמנטים ידועים, למשל הניסיון הרע בשנת 2000.

אהרון מנקובסקי: רוב המשקיעים המוסדיים נכנסו לתחום בשנת 1999, ובשנת 2000 קרה מה שקרה.

אהרון מנקובסקי: כאן יש מקום לדיון משולש, של המשקיעים המוסדיים עם הממשלה ואתנו, לראות האם יש דרך, אולי דרך רגולטורית, לאפשר להם רישום אחר בספרים בתקופה מסוימת, כי בתחילת הדרך בדרך כלל יש ירידה בערך, ודברים מן הסוג הזה.

אהרון מנקובסקי: זה נושא נוסף בו יש מקום לדיון אינטנסיבי, האם יש מקום להתערבות ממשלתית, בתור רגולטור, לאפשר לקרנות הללו להשקיע יותר.

אהרון מנקובסקי: אם אסכם את דברי הפתיחה ואאפשר כאן את הדיון, חל מהלך של צמצום דרמטי מאוד של גודל הסגמנט של קרנות הון סיכון בתעשיית ה-Venture capital, ובתעשיית ה-Venture בכלל.

אהרון מנקובסקי: יהיה רע מאוד אם זה יירד מתחת לדרגה הזאת, אבל בסך הכול לדעתי יש כעת הזדמנות פנטסטית, גם מבחינת יזמות, גם מבחינת בגרות של פרויקטים שאנו רואים לעתיד, בתחום הזה.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

רוברט אילטוב: מי מבין נציגי משרד האוצר ידבר?

רוברט אילטוב: מה העמדות של משרד האוצר היום?

רוברט אילטוב: היכן אתם עומדים, ומה אתם עושים?

יונתן רגב: מר חיים שני, עם הגעתו למשרד האוצר - - -

רוברט אילטוב: לפני שאתה ממשיך, אני מבקש להבהיר שנקבעה לנו פגישה עם משרד האוצר.

רוברט אילטוב: קבענו דיון רחב עם שר האוצר בנושא ההיי-טק, דיון שיתנהל בוועדה הזאת.

רוברט אילטוב: אני מעריך שהדיון יתקיים בתוך חודשיים.

רוברט אילטוב: ניתן זמן לממשלה להכין כמה דברים שהם ביקשו מאתנו להכין, גם בתחום הספציפי וגם בדברים רחבים יותר, גם בנושא החקיקה שאנו יזמנו כבר.

רוברט אילטוב: הנושא נמצא בטיפול והם יצטרכו לתת כאן דין וחשבון על המעשים שנעשים.

רוברט אילטוב: אני מקווה מאוד שזה יהיה לרוחה של התעשייה כולה.

יונתן רגב: מר חיים שני, מנכ"ל משרד האוצר, ושר האוצר, החליטו לשים דגש על נושא התעשיות עתירות הידע, תעשיית ההיי-טק.

יונתן רגב: מר חיים שני הקים צוות עבודה פנימי במשרד האוצר, שכולל את החשב הכללי, אגף התקציבים ורשות המסים, שמטרתו קודם כול ללמוד את הבעיות, את החסמים והיכן המקום שהממשלה כדאי לה והיא צריכה להתערב בו.

יונתן רגב: במסגרת התהליך הזה קיימנו פגישות עם גורמים רבים מאוד בתעשייה – קרנות ההון סיכון, סטארט-אפים, חברות גדולות בתעשייה הזאת.

יונתן רגב: כפי שהוזכר כאן, אנו באמצעו של התהליך.

יונתן רגב: לפני כמה שבועות קיימנו יום עיון מרוכז שאליו הוזמנו גורמים רבים מאוד מן התעשייה וגורמים ממשלתיים – המדען הראשי במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, מנכ"ל משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, יושב-ראש ות"ת, המועצה הלאומית לכלכלה ומשרד האוצר – לאיזה סיעור מוחות, לראות במה התקדמנו עד כה בכמה סוגיות.

יונתן רגב: הוחלט על כמה כיוונים להתעמק בהם, כל מיני נושאים ספציפיים.

יונתן רגב: כרגע אנחנו עדיין במהלך אותו תהליך.

יונתן רגב: זה ספציפית לגבי הוועדה – יש אמנם קונוטציות שליליות למילה "ועדה" – לגבי התהליך שמר חיים שני מוביל.

רוברט אילטוב: אתה יכול לקרוא לזה צוות, אם זה נוח יותר, או פורום.

יונתן רגב: הצוות שמר חיים שני מוביל.

רוברט אילטוב: מה לוח הזמנים של פעילות הצוות שלכם, להערכתך?

יונתן רגב: אני לא יודע בשלב הזה לומר.

יונתן רגב: היינו בתחילת הגדרת הבעיות, עוד לפני גיבוש מפורט של כלים.

יונתן רגב: אני לא רוצה להצהיר כאן על לוחות זמנים.

יונתן רגב: דובר שם שיש להמשיך את הדיאלוג בין כל הגורמים הממשלתיים ובין גורמי התעשייה על בסיס קבוע, על דיאלוג מפרה לקידום התהליך.

רוברט אילטוב: מרכיב הזמן חשוב מאוד כאן.

רוברט אילטוב: אני רואה כאן טבלאות, והזמן אוזל לנו.

רוברט אילטוב: אני לא רוצה שאתם תמהרו ותעשו טעויות בדרך, הכול צריך להיות שקול, אבל מצד שני, הזמן הוא מרכיב בעייתי מאוד היום.

רוברט אילטוב: אני מעריך שתקחו את זה בחשבון באופן רציני מאוד.

רוברט אילטוב: רשות הדיבור לגברת לידיה לזנס, סגנית המדען הראשי במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

לידיה לזנס: באשר לקרנות הון סיכון, כאשר לשכת המדען הראשי עוסקת בתמיכה במו"פ, מדובר בפעולה של כמה קרנות.

לידיה לזנס: הצלחה של החברות, הצלחה של הקרנות היא הצלחה של המשק הישראלי.

לידיה לזנס: המדיניות הממשלתית היום נותנת רוח גבית חיובית מאוד ליזמות הישראלית.

לידיה לזנס: - - - זה אחד מן המשתנים שמשפיעים על גיוס הון, כמובן בנוסף לניסיון, לרמת המחקר, ברוח היזמות הישראלית.

רוברט אילטוב: יש לי שאלת הבהרה קצרה לפני שאנו פותחים את הדיון.

רוברט אילטוב: מר אהרון מנקובסקי דיבר על משאבים מוסדיים.

רוברט אילטוב: האם אתם מגבשים רעיונות שאתם מתכוונים לקדם בחקיקה או ברגולציה באשר למכשירים פיננסיים כאלה או אחרים?

יובל רז: במסגרת הצוות שלנו אנחנו בוחנים גם את הסוגייה הזאת אל מול הגופים המוסדיים, אל מול אגף שוק ההון.

יובל רז: הנקודה הזאת ידועה, ונבדקת.

רוברט אילטוב: גם לזה אין לכם לוח זמנים?

רוברט אילטוב: בסדר.

אהרון מנקובסקי: באשר למדען הראשי, זה נושא חשוב שלגביו הגיש חבר הכנסת אילטוב הצעת חוק לתיקון חוק המו"פ.

אהרון מנקובסקי: צריך להזכיר שחוק המו"פ כרגע בעייתי מאוד, ולצערי אנחנו חוגגים יום הולדת 5 שנים לדיון בשינוי החוק הזה.

אהרון מנקובסקי: אני מקווה שבעזרת הצעת החוק שהגשת, סוף-סוף יבוא לציון גואל ויהיה כאן שינוי.

רוברט אילטוב: הגשנו גם הצעה לתיקונים בחוק המו"פ וגם הצעה לתיקונים בחוק עידוד השקעות הון, שהן שתי הזרועות שלהערכתי יוכלו לתת פתרון ביניים, עד שיהיה גיבוש כללי של חזון ומדיניות.

רוברט אילטוב: אבל לצערי אנו נתקלים עדיין בקשיים בתהליך קבלת ההחלטות.

רוברט אילטוב: אני מעריך שבתוך 2-3 חודשים יהיו לנו תוצאות ביניים ונוכל להתקדם ולפרוץ את המחסומים.

יובל רז: בקרן המיעוטים, שהמכרז לה נסגר ממש עכשיו ונבחר זוכה, נכון שזאת קרן קטנה, אבל גופים מוסדיים ישראליים הם חלק מן המשקיעים של הקרן, באמצעות מנגנוני ההגנה שיצרנו.

רוברט אילטוב: למה לא להרחיב את זה?

רוברט אילטוב: אם כבר התחלנו לדבר על מנגנונים שקיימים, למה לא לעשות פיילוט רחב יותר ולבחון את זה?

רוברט אילטוב: בתחום המיעוטים הנושא לא מפותח באותה מידה כמו בהיי-טק הכללי.

יובל רז: הקרן לביוטכנולוגיה, שהיא בהליך מכרזי, תהיה קרן גדולה יותר מקרן המיעוטים, וגם שם יש כל מיני מנגנוני הגנה.

רוברט אילטוב: על הקרן לביוטכנולוגיה אנחנו שומעים כבר למעלה משנה.

יובל רז: אנחנו כבר מתקדמים בשלבים.

יובל רז: הגשת ההצעות הראשונה תהיה בתחילת חודש מרס.

רוברט אילטוב: כלומר, כאן כבר נקבע לוח זמנים.

שלמה וקס: אחרי שמר אהרל'ה מנקובסקי דיבר אני לא צריך להוסיף הרבה, אבל אני רוצה בכל זאת לשים כמה דגשים.

שלמה וקס: על-פי השקפת העולם שלנו, באיגוד תעשיות האלקטרוניקה והתוכנה, קרנות הון סיכון הן כלי חשוב לתעשיית ההיי-טק, אין על כך שום ויכוח, אבל התוצאות לכלל המשק בישראל, מאכזבות.

שלמה וקס: לאחר כל ההשקעות שהושקעו, בואו נבחן כמה חברות קמו ופעילות כאן במדינת ישראל.

שלמה וקס: היו כמה "אקזיטים" יפים מאוד, מכובדים מאוד, שפיארו את שֵם ישראל בעולם הרחב, אבל מעבר לזה היתה אכזבה, וכדאי לנתח את הסיבות ולהפיק את הלקחים.

שלמה וקס: אני מסכים עם מר אהרל'ה מנקובסקי, שרוב הכסף מגיע מחוץ-לארץ, והכסף בנוי על בסיס כלכלי, והם צריכים להוכיח את הבסיס הכלכלי של החברה.

שלמה וקס: מר מנקובסקי דיבר על המשקיעים המוסדיים.

שלמה וקס: גם אנחנו עברנו את המשקיעים המוסדיים וחרשנו אותם לאורך ולרוחב, וכולם עד אחד, אלה שנפגשנו איתם, כאשר חשבו שאנחנו באים מן הכיוון של קרנות הון סיכון, לקחו מרחק.

שלמה וקס: לא משנה כרגע מה הסיבות, אם זה בשל מה שאירע בשנים 1999-2000 כתוצאה מן הכישלון בהשקעה ואם זה דברים אחרים.

שלמה וקס: הגשנו לממשלה מסמך, למר חיים שני, לחשב הכללי וגם למר יוג'ין קנדל, ודיברנו על הקמת שתי קרנות ייעודיות, לא לחברות הזנק אלא לחברות קטנות ובינוניות, כדי לפתח אותן, כי רק כך תתפתח תעשיית ההיי-טק במדינת ישראל.

שלמה וקס: ניתן את הכוח לחברה קטנה לצמוח, להתפתח ולהפוך לחברה בינונית, וניתן את הכוח להפוך חברה בינונית לחברה גדולה.

שלמה וקס: הגשנו נייר מפורט לממשלה, אחרי סדרה של מפגשים, גם אם גורמי הממשלה, עם כל אגפי משרד האוצר, עם פרופ' יוג'ין קנדל ולפניו עם פרופ' עמנואל טרכטנברג, ושם אנו רואים את המעורבות של המשקיעים המוסדיים.

שלמה וקס: אבל כפי שאמר מר אהרל'ה מנקובסקי, אני מסכים שצריך להכניס איזה שינוי ברמת הדיווח בגופים המוסדיים כדי שהם יוכלו להשקיע, כי התוצרת לא תבוא מהיום למחר.

שלמה וקס: כולנו הרי הפסדנו כסף בגלל התחרות המשוגעת בין הקרנות, שהיו מדווחות מידי חודש על ההישגים שלהן.

שלמה וקס: אני לא רוצה להזכיר קרן מפורסמת אחת שבחודש אחד הפסידה 32% בגלל מהלך שהיא חששה מהפרסום של התוצאות.

אהרון מנקובסקי: עכשיו הפרסום עבר להיות ברמה של יום, לא של חודש.

שלמה וקס: גם אנו הגענו למסקנה, ולמדנו את זה, שכל הנושא של קרנות הון סיכון נמצא במעין מעבר, או משבר עולמי.

שלמה וקס: כנראה שהכלכלה החדשה של ראשית שנות האלפיים שיגעה לאנשים את השכל, וחשבו שכל פעם איזו בועה תתפוצץ, כמו מה שאירע עם "כרומטיקס" – 4.5 מיליארד דולר, על טכנולוגיה שטרם נולדה ורק הרעיון לה ישנו.

שלמה וקס: אנו סבורים שהפתרון שהצענו, לצד תגבור תקציבי המדען הראשי, שאנחנו צועקים לקדם אותו, יוביל להתקדמות.

שלמה וקס: השנה אנו נכנסים למשבר אמיתי כי לא נעמוד עם 1.7 מיליארד שקל, שגם הוא תקציב משברי, אלא עם 1.356 מיליארד שקל לשנה שלמה.

שלמה וקס: תוסיף לזה את חוסר היכולת לתת חמצן – וזה היה חמצן – על-ידי קרנות הון סיכון, לפחות לחברות ההזנק – אנחנו בבעיה.

שלמה וקס: כפי שאמרת, מוטב שעה אחת קודם להתחיל להניע את הגלגלים, כי בינתיים, אני עוקב אחר העיתונות ויודע גם מדברים אחרים, כל מיני מהלכים מביאים לכדי כך שחלק מן החברות הקטנות והבינוניות, ואפילו הגדולות, חושבות לצאת החוצה מישראל.

שלמה וקס: ראו מקרה ECI בבאר-שבע, עם כל הקשיים.

שלמה וקס: הם מוכנים לפתוח כבר מרכז פיתוח בפריפריה, אך מאלצים את מנכ"ל ECI לשקול ברצינות מעבר למזרח הרחוק.

שלמה וקס: רבותי, זה בנפשנו! אלה הדברים, ואנחנו בבעיה.

שלמה וקס: ראוי שנניע את הגלגלים מהר ונשנס מותניים ביחד כל קרנות ההון סיכון, ולא משנה לי מה שמן, אם זה קרנות הון סיכון, או קרנות היי-טק, או כל שם אחר.

שלמה וקס: כולנו משרתים את אותה מטרה.

שלמה וקס: ראוי שנעשה את זה.

שלמה גרדמן: שמעתי כאן את עמיתיי, ואני סבור שהם לא שמו את הדגש על הבעיות הקריטיות, וגם לא הדגישו את חומרת המצב.

שלמה גרדמן: אין ספק שכל תעשייה, לא רק תעשיית ההיי-טק, לא יכולה להתקדם ללא כסף, כפי שאף מכונית, ולו הטובה ביותר בעולם, לא יכולה לנוע ללא דלק.

שלמה גרדמן: אם אנו מסתכלים על שנת 2009 שהסתיימה לאחרונה, אנו רואים ירידה של 46% בכסף שהושקע בחברות ההיי-טק בישראל, ירידה דרמטית של קרוב ל-50%, שלא היתה כדוגמתה אי-פעם.

שלמה גרדמן: לכאורה אפשר לומר שהיה משבר כלכלי.

שלמה גרדמן: בכל העולם היו ירידות, וכפי שמר אהרל'ה מנקובסקי אמר קודם, היה תיקון טוב ויעיל, תיקון שבוודאי עוזר לקרן שלו כי הוא יושב-ראש של אחת מעשר הקרנות שמצבן טוב.

שלמה גרדמן: אבל אני מדבר כאן בשם התעשייה ולא בשם הקרנות.

רוברט אילטוב: אולי תוכל לפרט יותר, כי זה חשוב גם לפרוטוקול וגם לוועדה, מה המשמעויות של צמצום של 46% בכסף שמושקע בחברות ההיי-טק בישראל.

שלמה גרדמן: אני רוצה לפרט כמה היבטים.

שלמה גרדמן: אינני יודע אם ידוע לכם, אבל הכסף שמושקע בהיי-טק הישראלי בשנה נורמלית הגיע בשנים האחרונות לסדר גודל של 2 מיליארד דולר.

שלמה גרדמן: למעלה מ-90% מן הכסף הזה מגיע מחוץ-לארץ.

שלמה גרדמן: כאשר אנחנו מסתכלים על המקורות של הכסף, רובו מגיע מארצות-הברית ואולי מעוד כמה מדינות.

שלמה גרדמן: בעבר כאשר משקיעים אמריקאים חשבו להשקיע מחוץ לארצות-הברית, לא היו להם הרבה מקומות להשקיע בהם וישראל היתה אחד היעדים הפופולריים יותר.

שלמה גרדמן: אם נבדוק כמה שנים אחורה ונחזור לשנת 2004, במדינה גדולה כמו סין, סך השקעות ההון סיכון בסין בשנת 2004 היה 700 מיליון דולר.

שלמה גרדמן: באותה שנה בישראל – 1.4 מיליארד דולר.

שלמה גרדמן: כלומר, בשנת 2004, לפני 6 שנים, היו לנו פי שתיים השקעות בערך מוחלט, לא יחסי, לעומת סין.

שלמה גרדמן: אבל בתוך 4 שנים חל שינוי.

שלמה גרדמן: בשנת 2008, השקעות ההון סיכון בסין היו 7.3 מיליארד דולר, ובישראל 2.1 מיליארד דולר.

שלמה גרדמן: זאת אומרת, בתוך 4 שנים הם עברו אותנו וגדלו פי 3.5.

שלמה גרדמן: כאן אני רואה מגמה.

שלמה גרדמן: כאן אני רואה סכנה.

שלמה גרדמן: כאן אני רואה כיוונים של דברים שקורים, ועלינו לדעת אותם, להבין אותם ולהבין את המשמעויות שלהם.

שלמה גרדמן: אותו כסף של משקיעים שבעבר היה מגיע לישראל, היום נודד למקומות אחרים.

שלמה גרדמן: בשנת 2009, שהיתה שנת משבר בכל העולם, בישראל היתה ירידה של 46% בהון סיכון, בארצות-הברית היתה ירידה של 31%, ובסין היתה ירידה של 20% בלבד.

שלמה גרדמן: בישראל ירדנו באותה שנה ב-46% ובסין היתה ירידה של 20% בלבד.

שלמה גרדמן: כלומר, הבעיה איננה המשבר הכלכלי, אלא היא נעוצה בטעמים של המשקיעים, והבעיה שישראל הופכת ליעד אטרקטיבי פחות למשקיעים זרים.

רוברט אילטוב: למה סין אטרקטיבית?

שלמה גרדמן: סין אטרקטיבית מכיוון שיש בה היום תשתית, מכיוון שבסין יש היום פי מאה מהנדסים מאשר בישראל, ויש שם את כל היכולות שיש היום בישראל מבחינת כוח-אדם, מבחינת סיוע לאומי של הממשלה, מבחינת תשתיות לאומיות.

שלמה גרדמן: למעשה היום היא מדינה בהתפתחות גדולה מאוד.

שלמה גרדמן: סקר שפורסם ב"וולסטריט ג'ורנל" בדצמבר 2009, שאל את המשקיעים בארצות-הברית היכן הם הולכים להשקיע בשנה הקרובה.

שלמה גרדמן: 27% אמרו שהם יקטינו את היקף ההשקעות בישראל, 70% אמרו שהם מתכוונים להגדיל את היקף ההשקעות בסין, ו-58% אמרו שהם מתכוונים להגדיל את היקף ההשקעות בהודו.

שלמה גרדמן: אלה מגמות שאנו חייבים להיות מודעים להן ולא יכולים להתעלם מהן.

שלמה גרדמן: כאשר אנחנו רואים את התעשייה שאנו כמדינה וככלכלה מצפים שתמשיך להוביל את המשק ותמשיך לספק לנו 50% מן הייצוא הישראלי, אותה תעשייה לא יכולה לנוע באותו קצב ובאותם סדרי גודל כאשר יש לה 50% מן המימון, זה לא עובד כך.

שלמה גרדמן: זה לא עובד כך בשום תעשייה, וגם לא בתעשיית ההיי-טק.

שלמה גרדמן: לכן, כאשר יש ירידה של 50%, יש כאן בעיה רצינית.

שלמה גרדמן: השאלה מה עושים.

שלמה גרדמן: אנחנו יכולים לנסוע לארצות-הברית ולנסות לדבר עם המשקיעים שבעבר השקיעו בישראל, ולהגיד להם: רגע, רגע, אל תשקיעו בסין כי אנחנו טובים יותר, נחמדים יותר, יזמים יותר, מקוריים יותר וכולי וכולי.

שלמה גרדמן: אני לא בטוח שזה יעזור.

שלמה גרדמן: השאלה מה עוד אנחנו יכולים לעשות.

שלמה גרדמן: הזכירו עמיתיי המלומדים את הכסף שיש לנו בישראל.

שלמה גרדמן: רבותי, היום בישראל קרנות הפנסיה, הבנקים וחברות הביטוח, יש להם השקעות לטווח ארוך בסדרי גודל של 200 מיליארד דולר.

שלמה גרדמן: עכשיו נחזור לרגע לתעשיית ההון סיכון.

שלמה גרדמן: תעשיית ההון סיכון צורכת בשנה 2 מיליארד דולר, בסך הכול אחוז אחד מאותו כסף שנמצא בהשקעה לטווח ארוך על-ידי הגורמים המוסדיים.

שלמה גרדמן: שימו לב מה קורה בארצות-הברית.

שלמה גרדמן: מי משקיע שם בקרנות ההון סיכון?

שלמה גרדמן: במקרים רבים אלו קרנות הפנסיה, למשל של מורי עיריית ניו-יורק ושל הכבאים בקליפורניה ועוד כל מיני גופים שיש להם קרנות פנסיה, שמשקיעים 2%-3% מן הכסף בהשקעות עם סיכון גבוה, אבל שיש להן גם סיכוי גבוה להחזרים.

שלמה גרדמן: אותן קרנות פנסיה משקיעות בהיי-טק הישראלי.

שלמה גרדמן: תשאלו, האם קרנות הפנסיה בישראל, של המורים ושל עובדי המדינה, משקיעות בהיי-טק?

שלמה גרדמן: התשובה היא לא.

שלמה גרדמן: למה?

שלמה גרדמן: ככה.

שלמה גרדמן: כאן, רבותי, יש כשל שוק.

שלמה גרדמן: כאן הממשלה חייבת להתערב, כי לא יתכן שקרנות הפנסיה שלנו, בכספים שלנו, כפי שאמר עמיתי מר אהרל'ה מנקובסקי, משקיעות בנדל"ן במזרח אירופה ולא משקיעות בהיי-טק הישראלי, שהערך המוסף שלו לתעשייה שלנו גבוה פי כמה, גם מבחינת כוח-אדם, גם מבחינת פיתוח הכלכלה וגם מבחינת הייצוא.

שלמה גרדמן: כל הערכים המוספים הללו באים כתוצאה מהשקעה בהיי-טק, בתעשייה שהיא היום המובילה בישראל, שמייצגת 50% מן הייצוא.

שלמה גרדמן: למה קרנות הפנסיה הללו, שמשקיעות בדברים רבים, לא ישקיעו בהיי-טק הישראלי?

שלמה גרדמן: לא ביקשתי שישקיעו 50% או 30% ואפילו לא 5%.

שלמה גרדמן: אם ישקיעו בסך הכול 1% או אפילו 0.5% מהכסף שלהן בהיי-טק, רבותי, מצבנו יהיה טוב מאוד.

שלמה גרדמן: בנקודה הזאת, של כשל השוק, הממשלה חייבת להתערב באחת משתי הדרכים.

שלמה גרדמן: או על-ידי מתן הטבות לקרנות פנסיה שישקיעו בהיי-טק, או על-ידי חקיקה שתורה לקרנות הפנסיה להשקיע X אחוז מן הכסף שלהן בהיי-טק הישראלי, כי זה חשוב לנו כמדינה וככלכלה.

רוברט אילטוב: מה הוא ה-X?

רוברט אילטוב: משרד האוצר יכול לחשוב ש-X זה 30%.

שלמה גרדמן: דיברתי על כך שאנחנו צורכים בסך הכול 1% מה-200 מיליארד דולר.

שלמה גרדמן: גם אם נדבר על 0.5%, דיינו.

שלמה גרדמן: מדובר ב-0.5%.

שלמה גרדמן: אם דיברנו קודם על 2 מיליארד שירדו ל-1.1 מיליארד וצפויים לרדת ל-800 מיליון דולר בשנת 2010, אם ניקח את המיליארד מאותן קרנות פנסיה, שזה 0.5%, מצבנו יהיה טוב.

שלמה גרדמן: אני רוצה לגעת בנקודה נוספת, שהיא תוצאת לוואי של הירידה בהשקעות.

שלמה גרדמן: דיברנו על ירידה של 46%.

שלמה גרדמן: אותן קרנות הון סיכון, כמו זאת שמייצג מר אהרל'ה מנקובסקי, שמצבן טוב, היום חושבות פעמיים מה לעשות עם הכסף, וגם כשהן כן משקיעות, הן משקיעות בעיקר בחברות הפורטפוליו.

שלמה גרדמן: הן משקיעות בחברות שהשקיעו בהן כבר בעבר כדי להמשיך לקיים אותן וכדי להמשיך לעזור להן להתפתח.

רוברט אילטוב: אתה מאלץ אותי לתת למר מנקובסקי זכות תגובה אחר-כך.

שלמה גרדמן: בסדר גמור, שיגיב.

שלמה גרדמן: להיפך, זה דיון.

שלמה גרדמן: אשמח לעורר את הדיון הזה קצת.

שלמה גרדמן: אני רוצה להשלים עוד נקודה אחת שקשורה לנושא הזה.

שלמה גרדמן: כתוצאה מן הירידה של 46%, היתה ירידה דרמטית בהשקעה בחברות חדשות, חברות שמקבלות מימון בפעם הראשונה.

שלמה גרדמן: אם בעבר השקעות ה-seed ייצגו בערך 43% מסך ההשקעות של קרנות ההון סיכון, שזה הממוצע של 10 השנים האחרונות, בשנת 2009 ההשקעות היו בסך הכול 8%.

שלמה גרדמן: 8% מהשקעות ההון סיכון הושקעו בחברות חדשות כהשקעה ראשונית.

שלמה גרדמן: רבותי, זה אומר שאנחנו למעשה כורתים את הענף שעליו אנו יושבים.

שלמה גרדמן: זה אומר שאנחנו לא נותנים לחברות חדשות לפרוח.

שלמה גרדמן: זה אומר שאנחנו לא משקיעים בחברות צעירות.

שלמה גרדמן: כאן אנו פוגעים למעשה בהתפתחות תעשיית ההיי-טק בעוד כמה שנים.

שלמה גרדמן: אמנם נרגיש את זה רק בעוד 4-5 שנים, כי אז החברות הללו יגיעו לבגרות ואז נראה פתאום שאין "אקזיטים" ואין חברות גדולות ואין חברות שמתפתחות.

שלמה וקס: "אקזיטים" לא עושה התעשייה.

שלמה גרדמן: נכון, אבל יש בעיה לממן את החברות הצעירות.

שלמה גרדמן: יש גוף אחד שממשיך להשקיע בחברות צעירות, וזה פרויקט החממות הטכנולוגיות הממשלתיות.

שלמה גרדמן: פרויקט החממות הטכנולוגיות של המדען הראשי ממשיך להשקיע בחברות חדשות ועוזר לכ-100 חברות בשנה.

שלמה גרדמן: אבל גם כאן, רבותי, יש לנו בעיה, שנובעת מן המצב הכלכלי ונובעת מהיעדר ההשקעות.

שלמה גרדמן: חברות הטכנולוגיה שנכנסות אל תוך החממות, יש להן שנתיים להיות בחממה.

שלמה גרדמן: אחרי שנתיים, לא משנה מה מצב הפיתוח שלהן, לא משנה מה מצב הכסף שלהן, הן מתבקשות לעזוב את החממה ולגייס הון נוסף.

שלמה גרדמן: מכיוון שדיברנו על כך שקרנות ההון סיכון משקיעות רק בחברות בוגרות, נוצר כאן למעשה פער בין חברת חממה, שהמדינה השקיעה בה, כאשר הסטארט-אפ רץ כבר שנתיים על הכביש, ולמעשה פתאום הוא מוצא את עצמו ללא הון, ללא אפשרות להמשיך לממן את עצמו, כי יש פער בין סיום פרויקט החממה ובין השלב שבו קרנות ההון סיכון נכנסות.

שלמה גרדמן: בשלב הזה היום כסף רב שהממשלה והמדען הראשי משקיעים עלול לרדת לטמיון, כי החברות בוגרות החממה, שחלקן בהחלט חברות טובות, לא יוכלו להמשיך, כי לא יהיה מי שיממן אותן.

שלמה גרדמן: אני סבור שבנקודה הזאת המדען הראשי חייב לקחת על עצמו להקים קרן שתממן באופן ייעודי את החברות בוגרות החממה, כדי לאפשר להן לעבור את הפער של עוד שנה-שנתיים, עד שיהיו די גדולות וחזקות שמשקיעי ההון סיכון ייכנסו.

שלמה גרדמן: בקטע הזה לא דרוש הון רב.

שלמה גרדמן: מדובר על קרן בסדר גודל של 80-100 מיליון דולר בסך הכול, שתוכל לעזור ללא מעט חברות.

שלמה גרדמן: לסיכום, אשמח מאוד אם יתנו את הדעת על שני הדברים הללו גם נציגי משרד האוצר וגם נציגי הממשלה שנמצאים כאן.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

רוברט אילטוב: אני מוכרח לתת זכות תגובה למר אהרל'ה מנקובסקי, בבקשה.

אהרון מנקובסקי: אני מוכרח להגיב על כמה דברים שאני חושב שהקשר בינם ובין המציאות רופף מאוד, וסלחו לי על הביטוי.

שלמה גרדמן: כל אחד רשאי להגיד את מה שהוא חושב.

רוברט אילטוב: בדיון אצלנו אף אחד לא מפריע לזולתו, גם לא בהערות ביניים, אלא רק באישור שלי.

רוברט אילטוב: אם תרצה להגיב אחר-כך, נשקול את האפשרות הזאת.

אהרון מנקובסקי: אני רוצה להתייחס לכמה דברים שאמר מר שלמה גרדמן, קודם כול מהכרות אישית את העניין.

אהרון מנקובסקי: בל נתבלבל, ככל שאנו "מעצמת-על" עם 15 מיליון תושבים כאשר מפרידים את השם הפרטי משם המשפחה, בסין יש 1.4 מיליארד תושבים.

אהרון מנקובסקי: מעולם לא התחרינו, לא עם הסינים ולא עם ההודים ולא עם האמריקאים על מספר המהנדסים.

אהרון מנקובסקי: גם אם נקצר את ההריונות ברגולציה מ-9 חודשים ל-5 חודשים וכל הנשים במדינת ישראל יהיו בהריון, גם אז זה לא יעזור לנו.

אהרון מנקובסקי: אז קודם כול, כמות מעולם לא היתה ה"פוֹרְטֶה" שלנו.

אהרון מנקובסקי: היית מציג השוואה טובה יותר לו השווית לא ל-2004 או 2002 בסין, אלא ל-1995, אז היינו במצב הרבה יותר טוב.

אהרון מנקובסקי: בואו נערוך השוואה של קצב הגידול.

אהרון מנקובסקי: בסין היקף ההשקעות גדל מאפס ל-7 מיליארד דולר; בהודו נמכרים בחודש 13 מיליון טלפונים סלולריים.

אהרון מנקובסקי: בהשוואה, תחשבו שמידי חודש קמים כאן פעמיים "סלקום" ו"פרטנר" ו"פלאפון" ו"מירס".

לוקה ברקוביץ: מה עוזר לקרנות הון סיכון הכיוון הזה?

לוקה ברקוביץ: עם מה שיש לנו בואו נעזור לקרנות הון סיכון.

אהרון מנקובסקי: זה דבר אחד, שאנחנו לא מתחרים בהודים.

רוברט אילטוב: אני מוכרח להתערב.

רוברט אילטוב: חברים, לכל אחד יש זכות דיבור.

רוברט אילטוב: כל אחד יגיד את מה שירצה.

רוברט אילטוב: אני מבקש לא להתפרץ.

רוברט אילטוב: תודה.

אהרון מנקובסקי: אני מצטער על הציניות, אבל הדברים קיצוניים מאוד, כי פעמים רבות אנחנו בארץ מפחידים את עצמנו במקום להתמקד בנקודה המרכזית.

אהרון מנקובסקי: צריך להבין שה"אלוקציות" לסין לא באות על חשבון ה"אלוקציות" לישראל מאף משקיע מוסדי בעולם.

אהרון מנקובסקי: אם קרן הפנסיה של המורים והגננות בארצות-הברית, שנקראתTeacher's insurance , קרן בהיקף של 210 מיליארד דולר, ההקצבה שלה בשנת 2008 היתה 8.5 מיליארד דולר ל-Private equity וקרנות הון סיכון, וב-2009 ההקצבה היתה 50 מיליון דולר, וב-2010 היא אפס כתוצאה ממדיניות ההשקעה שלהם, אז זה לא קשור לישראל או לסין או לאף מקום אחר.

אהרון מנקובסקי: אנשים יבואו להשקיע כאן בגלל האטרקטיביות של ההיי-טק, של הטכנולוגיה, ולא משנה אם זה חברות קטנות או גדולות או בינוניות, כי המשקיעים המוסדיים האמריקאים, בל נתבלבל, לא משקיעים רק בהון סיכון או בחברות הזנק.

אהרון מנקובסקי: הם משקיעים המון כסף בחברות הטכנולוגיה הגדולות, דרך הבורסה.

אהרון מנקובסקי: מי משקיע שם?

אהרון מנקובסקי: המשקיעים הישראלים?

אהרון מנקובסקי: תסתכלו על הסחירות – רובה דרך משקיעים מוסדיים אמריקאים.

אהרון מנקובסקי: אני מקווה שכולם מסכימים שיש כאן אטרקטיביות השקעה, ומשקיעים מוסדיים אמריקאים וישראלים יבואו אם תהיה להם בסוף אטרקטיביות של החזרים.

אהרון מנקובסקי: זה דבר אחד, חד-משמעי.

אהרון מנקובסקי: מה לעשות, אחד הדברים, שעובד גם לטובתנו וגם לרעתנו, תלוי איך נקרא לזה, הסיבה העיקרית לצמצום התעשייה, היא לא הצטמצמה בשל העיניים היפות של מישהו.

אהרון מנקובסקי: אנשים באו, עשו אסטרטגיות השקעה והחליטו שההחזרים כאן לא התאימו להם.

אהרון מנקובסקי: אנחנו תעשייה של 17 שנים על הכביש.

אהרון מנקובסקי: תעשיית ההון סיכון, היוזמה התחילה בשנת 1993.

אהרון מנקובסקי: לטוב ולרע, היום יש קבלות, יש טובים יותר וטובים פחות ו-Performance.

אהרון מנקובסקי: בסופו של דבר כאשר מסתכלים, נכון שאני מייצג קרן שיש לה Performance טוב מאוד, אבל עובדה שאפשר.

אהרון מנקובסקי: לא הכול כאן אסון.

אהרון מנקובסקי: אני רוצה להגיד מילה נוספת על ההשקעות בחברות צעירות.

אהרון מנקובסקי: תעשיית ההון סיכון בישראל משקיעה היום בחברות צעירות וחדשות ולא רק בחברות הפורטפוליו שלה.

אהרון מנקובסקי: השקענו ב-6 חברות חדשות וצעירות בשנת 2009, חלקן עם שני יזמים וכלב וחלקן מורכבות יותר.

אהרון מנקובסקי: צריך להציג כאן את הדברים בקונטקסט הנכון.

אהרון מנקובסקי: צריך להסתכל על המטרה הסופית מבחינת הממשלה.

אהרון מנקובסקי: המטרה היא לייצר כאן תעשייה מאוזנת.

אהרון מנקובסקי: היום נוצרה תעשייה שמייצרת רק חברות קטנות.

אהרון מנקובסקי: חשוב שיהיו חברות קטנות, אבל חשוב גם שיהיו חברות בינוניות וחברות גדולות, לכל אורך הספקטרום, וזה התמריץ.

אהרון מנקובסקי: אם מסתכלים על הפוקוס הממשלתי, הדבר המרכזי הוא לבחון איך המדינה משקיעה במקומות שמייצרים ערך לאורך זמן.

אהרון מנקובסקי: ייצור ערך לאורך זמן חשוב לחברות צעירות, לחברות בינוניות ולחברות גדולות, לכל הספקטרום של התעשייה.

אהרון מנקובסקי: בדיונים שלנו עם משרד האוצר, אנחנו בוחנים את התרומה הממשלתית, איזה ערך היא מייצרת בסופו של דבר.

רוברט אילטוב: אני מודה לך על הערותיך.

רוברט אילטוב: אין שום ספק שלא נוכל להתחרות בתקציבים של ארצות-הברית או בתקציבים של סין או הודו בנושא הזה, וגם לא בגודל.

רוברט אילטוב: אין ספק שאנחנו חייבים לשמור על האיכות והייחוד.

רוברט אילטוב: אין לנו דרך אחרת.

רוברט אילטוב: זה נובע מן האקדמיה שלנו ומהרבה מאוד דברים נוספים.

רוברט אילטוב: אין ספק שהממשלה צריכה לבנות תשתית ראויה, כדי שלמשקיעים יהיה אטרקטיבי מאוד להשקיע במדינת ישראל, שיהיה להם חופש כלכלי וכדאיות כלכלית כאן.

רוברט אילטוב: בזה הרגולטור חייב להשקיע.

רוברט אילטוב: אין שום ספק שבזה צריך לייצר את הערך לתעשיית ההיי-טק ולמשקיעים.

איל ליפשיץ: אני יושב-ראש פורום החממות הטכנולוגיות בארץ.

איל ליפשיץ: אני מייצג עשרות חממות טכנולוגיות, מאות חברות שבגרו ולמעלה מ-100 חברות שנמצאות כרגע בחממות.

איל ליפשיץ: ההערכות על היקף הדולרים שצריך להשקיע, מופרזות.

איל ליפשיץ: דיברו כאן על מיליארדים.

איל ליפשיץ: מר שלמה גרדמן הכין טוב מאוד את הנקודה העיקרית שאני רוצה להתמקד בה.

איל ליפשיץ: אנחנו לא צריכים מיליארדים, וגם לא מאות מיליונים.

איל ליפשיץ: אנחנו גם לא צריכים מיליונים.

איל ליפשיץ: אנחנו לא צריכים שום דבר, פרט לכך שבמסגרת הקיים קודם כול יתנו לנו להחזיק בחיים חברות שיוצאות עכשיו מן החממות.

איל ליפשיץ: זה עיקר מה שמפריע לנו.

רוברט אילטוב: מה אתם צריכים לשם כך?

איל ליפשיץ: אם ננהל אותו דיון בעוד חצי שנה, כ-50 חברות לא יהיו קיימות יותר.

איל ליפשיץ: לשם כך אנחנו צריכים שיתאפשר לנו לקחת כסף שבמילא נמצא בתוכנית החממות.

איל ליפשיץ: נהיה מוכנים להכניס פחות חברות לחממות, אבל שייתנו להן בשנה ג' ליהנות מאותו שיעור תמיכה כמו בשנתיים הראשונות.

איל ליפשיץ: זה לא יעלה שקל נוסף למדינה, אבל צריך לעשות את זה עכשיו, לא בעוד חודשיים.

איל ליפשיץ: נתבשרנו שלשום שהתנהל דיון בלשכת המדען הראשי, שעושה דברים חשובים מאוד – וזה המקום גם להודות לגברת לידיה לזנס על העבודה שלה – כדי לעזור לחממות.

איל ליפשיץ: נאמר לנו שהבקשה שלנו נדחתה.

איל ליפשיץ: הדבר היחיד שאושר הוא 50%.

רוברט אילטוב: מה הסיבה לדחייה?

איל ליפשיץ: אנחנו לא יודעים.

איל ליפשיץ: לא הסבירו לנו מדוע.

איל ליפשיץ: לא מדובר כאן בגידול תקציבי.

איל ליפשיץ: אין ספק שדבריו של מר שלמה גרדמן על בניית קרן לבוגרות חממה, זה דבר חשוב.

איל ליפשיץ: אנחנו מנסים לקדם את זה, אבל אני לא מאמין שזה יקרה.

איל ליפשיץ: את מה שאמרתי צריך לעשות עכשיו ומייד.

איל ליפשיץ: הדבר השני שצריך לעשות עכשיו ומייד הוא לתקן את חוק המו"פ, כי גם זה "הורג" לנו חברות.

איל ליפשיץ: צריך לעשות את זה מייד.

איל ליפשיץ: אנחנו עוסקים בדבר החשוב הזה כבר 5 שנים, וזה לא מתקדם.

איל ליפשיץ: כל עוד לא יהיה cap מקסימום, קנס מקסימלי שחברות ישלמו, אז המשקיעים יפחדו, והם הכי מפחדים מחברות קטנות.

רוברט אילטוב: אני מבקש לשאול אותך שאלה סטטיסטית.

רוברט אילטוב: כמה חברות יצאו מהחממות והגיעו לרווחיות?

איל ליפשיץ: כ-80 חברות.

רוברט אילטוב: מתוך כמה?

איל ליפשיץ: בכל שנה, בכל רגע נתון נמצאות בחממות כ-80-100 חברות.

איל ליפשיץ: זה מחולק לשנתיים.

איל ליפשיץ: בסך הכול יש כאן מאות חברות שהן בוגרות של החממות.

רוברט אילטוב: כמה מן החברות הגיעו לרווחיות?

איל ליפשיץ: מאות.

איל ליפשיץ: נכון שכל מה שקשור להון סיכון חשוב מאוד, אבל אנחנו מדברים כאן על חברות שמפוזרות בכל רחבי הארץ, שעוסקות לאו דווקא בטכנולוגיה עילית.

איל ליפשיץ: רוב החממות נמצאות בכלל בפריפריה ולא באזור המרכז.

איל ליפשיץ: מדובר במאות חברות, מן החברות הגדולות ביותר ועד חברות קטנות יותר.

שלמה גרדמן: אני יכול להציג לכם את המספר.

שלמה גרדמן: יש 1,300 חברות בוגרות חממה.

שלמה גרדמן: מתוכן, 37% הצליחו לגייס כסף נוסף ונשארו בחיים בצורה יציבה.

אהרון מנקובסקי: כמה מהן הגיעו לרווחיות?

לוקה ברקוביץ: 22%, שזה שיעור גבוה למדי.

איל ליפשיץ: השאלה איך אנחנו מגדירים כאן רווחיות.

איל ליפשיץ: חברות שקיימות ומחזירות דיווידנדים, או הציפו ערך בצורה משמעותית, הן למעלה מ-20% מאותן 1,300-1,400 חברות.

איל ליפשיץ: מדובר כאן על מספרים שהם הבסיס של התעשייה הזאת.

איל ליפשיץ: בסוגריים אני רוצה להעיר שהחברים ממשרד האוצר, לאותו דיון חשוב שערכו לא הזמינו אותנו.

איל ליפשיץ: זה בסוגריים.

רוברט אילטוב: מעניין מאוד שדווקא בעלי עניין לא מוזמנים, אבל זה קורה לפעמים במשרד האוצר.

רוברט אילטוב: יש לכם תשובה מדוע האנשים לא הוזמנו?

יונתן רגב: במסגרת יום הדיונים שנערך, עלו שתי סוגיות מרכזיות - - -

רוברט אילטוב: מן החממות יצאו גם חברות גדולות?

קריאה: הרבה חברות.

רוברט אילטוב: הם חלק מזה וחשוב לשמוע גם את דעותיהם.

יובל רז: היתה שם גם נציגות לחברות קטנות.

יובל רז: היה גם נציג של חברה קטנה.

רוברט אילטוב: אבל יש גם חממות טכנולוגיות, שהמדינה משקיעה בהן הרבה מאוד כסף וחשוב לשמוע גם אותן.

יובל רז: זה היה הדיון הראשון מתוך סדרה של דיונים.

קריאה: המדען הראשי נכח באותו יום דיונים.

רוברט אילטוב: בשעה 16:00 אנחנו מחויבים על-פי תקנון הכנסת לסיים את הישיבה, לכן אתחיל להגביל קצת בזמנים.

רוברט אילטוב: אני מבקש לא לחזור על דברים שנאמרו כבר ולדבר על הנקודות העיקריות, כפי שאתם יודעים לעשות בהיי-טק.

רוברט אילטוב: רשות הדיבור למר חיים קופנס, ואחריו מר אמיר פרוינד.

חיים קופנס: אשתדל לא לחזור על דברים שאמרו קודמיי.

חיים קופנס: הייתי, ברשותכם, מבקש להאיר כמה נקודות נוספות.

חיים קופנס: הנקודה הראשונה, צריך לזכור שתעשיית ההיי-טק היא בסופו של דבר תעשייה ניידת מאוד, שקל לה מאוד לעבור מנקודה אחת לנקודה אחרת בעולם.

חיים קופנס: שאלו קודם מה קורה לאותן חברות כאשר יורד היקף ההשקעה.

חיים קופנס: קורים שני דברים פשוטים: חלק מן החברות נסגרות, וחלק מן החברות מעתיקות את הפעילות שלהן למקומות זולים יותר.

חיים קופנס: לפני כמה שבועות פגשתי בארץ נציג של ממשלת סינגפור שבא להסביר לחברות למה כדאי להן לפתוח מרכז פיתוח בסינגפור במקום המרכז שיש להן בארץ, או בנוסף למרכז שיש להן בארץ.

רוברט אילטוב: השכר שם נמוך יותר?

חיים קופנס: הסובסידיה הממשלתית שם יכולה להגיע ל-70%.

חיים קופנס: נכון, מסובך לנהל פיתוח בסינגפור, אבל אם יש פחות כסף זמין, זאת מתחילה להיות אופציה שמעניין מאוד לשקול אותה.

חיים קופנס: מכיוון שאמרנו שתפקיד הממשלה לטפל בכשלי שוק, עלינו לזכור שיש היום כשל שוק גדול מאוד במה שקשור להשקעות.

רוברט אילטוב: מה הסובסידיה הממשלתית היום ביחס לסינגפור?

רוברט אילטוב: האם אתה יודע?

חיים קופנס: הממשלה משתתפת היום, דרך תקציבי המדען הראשי, במימון של חברות.

חיים קופנס: כאשר מדברים על המסלול הרגיל של המדען הראשי, המדען הראשי מממן בממוצע כ-40% מתקציב המו"פ של חברה, ותקציב המו"פ של חברה מייצג כ-30% מסך כל התקציב של החברה.

חיים קופנס: אז אפשר להגיד שהמדען הראשי מממן 40% מתוך 30%, שזה בערך 12%-15%, ואני מניח שאני לא טועה בהרבה.

לידיה לזנס: הוא מממן 30% מן הסך הכול.

עמרי אינגבר: יש לי נתון אחר.

עמרי אינגבר: אני חבר בוועדה להשבת המוחות, שעדיין לא יצא ממנה שום דבר.

עמרי אינגבר: בכל אופן, במדינת ישראל הוצאות הממשלה למחקר ופיתוח בכלל הן 4 מיליארד שקלים בשנה, שזה 17.5% מסך ההשקעה הלאומית במחקר ופיתוח.

עמרי אינגבר: חציון מדינות ה-OECD עומד על 35%.

עמרי אינגבר: אם אנחנו רוצים להשתוות לאנגליה, צרפת וכן הלאה, עלינו להשקיע 8 מיליארד שקלים בשנה לפחות במחקר ופיתוח.

רוברט אילטוב: הנתונים שלכם דומים לזה?

לידיה לזנס: זה נתון מעניין מאוד והוא מצביע על הנטל שמוטל על התעשייה בארץ ביחס לעולם.

לידיה לזנס: מעניין מאוד לראות שם את כל הנתונים, על כך שפעם ישראל היתה גבוהה, והיום כל מדינות העולם חוצות את הקו ומטפסות למעלה בהורדת הנטל מן התעשייה.

לידיה לזנס: זה נתון מעניין מאוד שכדאי להביא בחשבון.

רוברט אילטוב: אני מבקש מחבריי ממשרד האוצר להביא את זה בחשבון בדיוניהם, כי זה נושא חשוב מאוד בשיקולים של המשקיעים, של הקרנות ושל התעשייה.

רוברט אילטוב: חשוב מאוד עד כמה המדינה מעורבת.

רוברט אילטוב: היום אין מקום שאליו אני מגיע ולא שומע את הנתונים הללו, שמדינת ישראל נסוגה בהיקף התמיכה שלה במו"פ במקום להתקדם.

רוברט אילטוב: עזבו את המשבר הכלכלי.

רוברט אילטוב: גם בלעדי המשבר הכלכלי, במקום להתחרות היום מול המדינות האחרות על היקף ההשקעות ומתן חבילות והטבות, אנחנו נסוגים, מצמצמים את השתתפות המדינה.

רוברט אילטוב: זה תהליך שעלול לפגוע מאוד בעתיד.

רוברט אילטוב: אולי היום אנחנו רואים כל מיני דברים אחרים, אבל לאורך זמן תיווצר פגיעה ממשית בתעשיית ההיי-טק.

רוברט אילטוב: גם פערי האיכויות מצטמצמים בעולם.

רוברט אילטוב: יש לנו את האיכות, אבל גם זה מצטמצם.

רוברט אילטוב: היום המהנדסים לומדים בכל מקום כמעט אותו דבר.

רוברט אילטוב: לכן אם המדינה לא תעמוד בתחרות הזאת ולא תחזור לאותם ממדי השקעה והשתתפות בתעשייה, ואף תגדילם, יהיה לנו קושי גדול מאוד להתחרות בעולם על פיתוח התעשייה הזאת.

חיים קופנס: כשל השוק השני שאנחנו רואים מתרחש היום, הוא הירידה ברמת ההשקעות.

חיים קופנס: אם פעם חברה שהיתה במצב כלכלי מסוים יכלה לגייס כסף בתנאים מסוימים, היום החברה צריכה להיות במצב הרבה יותר טוב כדי לגייס אותו כסף.

חיים קופנס: אם פעם חברה היתה צריכה להראות מכירות של מיליון או 2 מיליון דולר כדי לגייס כסף בתנאים מסוימים, היום עליה להראות מכירות של 4-5 מיליון דולר כדי לגייס כסף באותם התנאים.

חיים קופנס: הדבר הזה משפיע על החברות הצעירות ביותר.

חיים קופנס: חברות צעירות, חברות שלא מסוגלות להראות גידול בהיקף ההכנסות שלהן, הן החברות שנפגעות הכי הרבה מן המשבר.

חיים קופנס: כבר אמרו קודמיי, יש לנו בעיה ספציפית עם חברות בוגרות חממה.

חיים קופנס: הבעיה הזאת היא של כל החברות הצעירות שפועלות בארץ, שלא יכולות להראות הכנסות משמעותיות.

חיים קופנס: עד לפני כמה שנים החברות הללו יכלו לגייס כסף, אך היום שוק הגיוסים לחברות הללו סגור כמעט.

חיים קופנס: כאן נדרשת התערבות ממשלתית באמצעות מנגנון המדען הראשי.

חיים קופנס: עלינו לזכור, ככל שיש פחות כסף בהון סיכון, כך אנו, אנשי ההון סיכון, מפנים יותר חברות למדען הראשי כדי לקבל תמיכה.

חיים קופנס: הדרישה לתקציבי המדען הראשי הולכת וגדלה, ולצערנו הרב השנה אנחנו רואים צמצום בתקציב המדען הראשי.

חיים קופנס: שני הדברים הללו לא מתיישבים זה עם זה.

חיים קופנס: חייבים לראות השנה גידול משמעותי בתקציב המדען הראשי.

חיים קופנס: הוא חייב בוודאי לעמוד על הרמה שלו בשנה הקודמת, ומכיוון שלא נראה שהמשבר בעולם ההון סיכון הולך ונסוג, אז בעצם חייבים לראות מצד הממשלה גידול משמעותי, אפילו יחסית לשנה הקודמת, שהיתה שנה טובה מאוד, כי אחרת נמצא עצמנו בבעיה.

חיים קופנס: אמרו כבר קודמיי, שהחברות הקטנות יעברו מכאן למקומות זולים יותר, וכאשר החברות הללו ייסגרו, בעוד 3 או 4 שנים כאשר המשבר הזה יסתיים נמצא את עצמנו עם מגוון מצומצם מאוד של חברות להשקיע בהן, ואז נגלה שגם כספי הון סיכון הם כספים שקל להם לעבור מנקודה אחת בעולם לנקודה אחרת.

חיים קופנס: נראה בעצם ירידה גם בקטעים הללו.

חיים קופנס: כשל השוק האחרון שאני רוצה להתייחס אליו נמצא דווקא בצד השני של הסקלה, בחברות שגייסו כבר השקעה, שהגיעו כבר להכנסות גבוהות, ושכעת קרנות ההון סיכון צריכות לממש בצורה כזאת או אחרת את האחזקות שלהן.

חיים קופנס: גם כאן צריך איזה פתרון ממשלתי, כדוגמת הפתרון שהקים בזמנו את קרנות ההון סיכון.

חיים קופנס: אנו חייבים לקבל פתרון ממשלתי שיקים קרנות של Private equity, שייכנס בנעליהן של קרנות ההון סיכון לחברות גדולות, על מנת שהקרנות יוכלו לממש את האחזקות שלהן והחברות הללו לא יצטרכו להימכר, לעתים במחירים נמוכים מדי, בטרם פרקן.

חיים קופנס: גם כאן נדרשת איזו התערבות ממשלתית, כדי לטפל בצד הגבוה של הסקלה.

רוברט אילטוב: אבקש ממשרד האוצר להגיב לדברים שנאמרו כאן, גם באשר לערוץ של המדען הראשי והתקציב של המדען הראשי, וגם בנושא האחרון שהועלה.

יונתן רגב: שנה שעברה, צריך לציין שהיתה שנה חריגה מבחינת היקף התקציב של המדען הראשי.

יונתן רגב: היא כללה גם תוספות מתוך תוכנית ההאצה.

יונתן רגב: לכן אני סבור שלא כל-כך מדויק להגיד שיש ירידה בהיקף תקציבו של המדען הראשי לאורך השנים.

יונתן רגב: במשרד האוצר אנחנו מאמינים מאוד בפעילות של המדען הראשי ועושים כל מאמץ כדי לתגבר אותה.

רוברט אילטוב: במה זה מתבטא?

יונתן רגב: זה מתבטא, לדוגמה, בתוכנית ההאצה שנתנה תוספת תקציב, ובעסקת החבילה שנתנה תוספת תקציב נוספת, שהגיעה בסוף שנת 2009.

יונתן רגב: יחד עם זאת, יש אילוצים תקציביים וגם הם מתווים את המדיניות.

רוברט אילטוב: אם משרד האוצר שם לעצמו את ההיי-טק כחוד החנית, אז האילוצים מתרחבים.

יונתן רגב: אנחנו תומכים מאוד בפעילות של המדען הראשי.

יונתן רגב: יחד עם זה, יש אילוצים תקציביים וסדרי עדיפויות ולכן לא נוכל להתחייב לתוספת תקציב.

רוברט אילטוב: יש הצהרות של המשרד ויש מעשים של המשרד.

רוברט אילטוב: בשורה התחתונה, יש ירידה בתקציב.

יונתן רגב: בשורה התחתונה, יש ירידה ביחס לשנה שעברה, אבל ביחס לשנים קודמות התקציב השנה גבוה יותר.

שלמה וקס: זה לא מדויק.

יונתן רגב: ביחס לשנים 2003-2007.

יונתן רגב: אני רוצה להוסיף לגבי תוכנית החממות, אכן משנה שעברה, בשיתוף עם המדען הראשי, יש תוכנית פיילוט שמאפשרת לחברות חממה בתחומים מסוימים, לפי בחירת החממה, לקבל תמיכה בשנה השלישית.

איל ליפשיץ: זאת תוכנית שלא מנוצלת, כי זה רק 50% ולא 85%.

איל ליפשיץ: לכן רוב החממות, כל החממות כמעט בוחרות שלא לנצל את זה.

איל ליפשיץ: צריך להעלות את זה ל-85%.

איל ליפשיץ: זה לא יגדיל את התקציב של החממות.

איל ליפשיץ: יש להכניס פחות חברות לחממות, אם צריך, כדי שאפשר יהיה לתחזק את הקיים, שהושקע בו כבר כל-כך הרבה כסף.

יונתן רגב: היתה תוכנית פיילוט ואנחנו במהלך של בחינת התוכנית הזאת.

יונתן רגב: כאשר נסיים את התוכנית, נוכל לדעת.

אמיר פרוינד: שלום לכם.

אמיר פרוינד: שתי מילים על עצמי.

אמיר פרוינד: עסקתי בשנתיים האחרונות בליווי של כמה חברות סטארט-אפ ב-Early stage, ב-Mentoring שלהן באיזו מסגרת שהקמתי עם שותף נוסף, והיום אני גם מנכ"ל של חברת סטארט-אפ חדשה.

אמיר פרוינד: במסגרת הזאת נחשפתי רבות למה שקרה בשנתיים הללו.

אמיר פרוינד: כשל שוק גדול הוא חברות מתחילות, שמר שלמה גרדמן ומר חיים קופנס דיברו עליהן.

אמיר פרוינד: הרף עלה והשתנה.

אמיר פרוינד: חברה שצריכה היום לגייס כסף ראשון שלא דרך המדען הראשי, צריכה להביא לקוח ולהראות מכירות.

אמיר פרוינד: הפוקוס עבר מהפך של 180 מעלות מטכנולוגיה לשוק.

אמיר פרוינד: אם קודם היינו צריכים להראות שקפים על הטכנולוגיה, היום צריך להראות גישה לשוק, לקוחות ומכירות.

אמיר פרוינד: סטארט-אפים מתים בדרך כל הזמן.

אמיר פרוינד: בשנים 2008-2009, קרנות ההון לא היו שחקן בשוק עבור הסטארט-אפים החדשים, כמעט בכלל לא, או היה להן תפקיד אפסי לחלוטין.

אמיר פרוינד: זה לא עניין אותן.

אמיר פרוינד: ראינו את זה, שמענו ודיברנו.

אמיר פרוינד: השחקן העיקרי שמשחק בשוק הזה הוא המשקיעים הפרטיים, או ה"אנג'לים", וגם שם השוק היום רווי.

אמיר פרוינד: המשקיעים שבאים מתחום ההיי-טק מוצפים, קשה מאוד לקבל את תשומת לבם, הם שבעים, וגם שם יש שינוי, לשוק של משקיעים פרטיים שהם פחות מקצועיים ופחות יודעים לגדל ולכוון את החברות, על אף שכן יש להם כסף והם רוצים להשקיע אותו.

אמיר פרוינד: התרומה של המדען הראשי בשנתיים האחרונות היתה מדהימה, כקרן האור היחידה לסטארט-אפים מתחילים שהם First timers.

אמיר פרוינד: המספר אדיר ולדעתי יש עוד פוטנציאל שהולך לאיבוד.

אמיר פרוינד: בתמיכה של המדען הראשי, יש מקומות שיכולים לגרום לשינוי, ושלאו דווקא יחייבו תוספת כסף או תוספת זמן.

אמיר פרוינד: יש לפחות 2-3 דברים מאפיינים: ראשית, כמות ה"מנטורינג" או התמיכה המקצועית שחברות זוכות לה, גם במסגרת המדען הראשי, התמיכה אפסית.

אמיר פרוינד: אם היו לוקחים את מה שהמדען הראשי משקיע בחברה אחת בחממה, לוקחים 500-420 אלף דולר ומשקיעים את הסכום הזה בכל חממה, בצוות מקצועי שילווה את החברות, צוות מנוסה שצריך לשלם לו כסף, היינו מקבלים טיוב של ההצלחה בצורה פנטסטית.

אמיר פרוינד: שנית, כאשר חברה צעירה הולכת לחממה, התקציב שלה, אני יודע פחות או יותר להגיד אותו מראש.

אמיר פרוינד: יהיו שם 4 אנשים, זה צריך להימשך בין 6-7 רבעונים.

אמיר פרוינד: חברה כזאת מסוגלת לעשות רק את הפיתוח.

אמיר פרוינד: היום כדי להצליח לגייס כסף הלאה, צריך להשקיע בשוק ובשיווק.

אמיר פרוינד: בכל המנגנונים של המדען הראשי יש איזה חסם, כמה כסף יכול להיות מועבר לכיוון של שיווק ושל הוצאות לשוק.

רוברט אילטוב: בנושא השיווק נקיים דיון נפרד בעוד כחודש, אולי לפני שנצא לפגרה.

רוברט אילטוב: זה נושא מעניין ומורכב בפני עצמו, ובעייתי.

רוברט אילטוב: לא צריך לגזול מן המדען הראשי תקציבים לנושא הזה.

רוברט אילטוב: צריך להביא תקציבים אחרים.

אמיר פרוינד: ייתכן, אבל כל שאני אומר, שחברה שמסיימת את התקופה הזאת ומקבלת תקציב מן המדען הראשי, יש בפניה פער אדיר כדי להצליח בגיוס ההמשך, והוא נובע מן הדרישות, שלדעתי הן נכונות, של קרנות ההון סיכון לעומת מה שהסטארט-אפים, שעוברים את השלב הראשון של החיים שלהם, מסוגלים להגיע.

רוברט אילטוב: אני מודה לך.

רוברט אילטוב: אבקש מגברת אסתי פשין, מנכ"לית השדולה לקידום תעשיית ההיי-טק בישראל, להתייחס לדברים.

רוברט אילטוב: בבקשה.

אסתר פשין: תודה, אדוני היושב-ראש.

אסתר פשין: לא אדבר כאן בכובע של מנכ"לית השדולה, אלא בכובע של עבודת-היום שלי.

אסתר פשין: הפוקוס של הקרן שלנו בחברות turn around, חברות שהגיעו למצב משבר וצריכות האצה, גם כלכלית וגם ניהולית, כדי להתגבר על הקשיים ולעלות על דרך חדשה.

אסתר פשין: מתדפקות על דלתותינו לא מעט חברות שמנסות את מזלן לגייס כסף בכל מיני ערוצים אחרים.

אסתר פשין: הטיבו לומר מר שלמה גרדמן ומר חיים קופנס, שיש היום בעיה בשלבי הגיוס הראשונים.

אסתר פשין: יש פחות כסף, למרות שהיקף החברות שמקבלות את הסכומים הללו הוא אותו היקף של חברות.

אסתר פשין: בשנת 2008 בסך הכל גויסו בחברות Seed ובחברות Early stage כ-850 מיליון שקלים.

אסתר פשין: בשנת 2009 גויסו בסך הכול כ-400 מיליון שקלים, בערך 50%.

אסתר פשין: מספר החברות לא השתנה מהותית, בשנת 2008 היו 41 חברות ובשנת 2009 היו 36 חברות.

אסתר פשין: המשמעות היא, שלאותו מספר של חברות פחות או יותר גויס פחות או יותר 50% מן הכסף.

אסתר פשין: כלומר, החברות הללו צריכות להצטמצם בפעילות שלהן, שזה בדרך כלל דבר מבורך, אנו אוהבים חברות שהן יעילות מאוד מבחינה תפעולית, שממוקדות מאוד במטרות שלהן.

אסתר פשין: המשמעות השנייה, שייתכן שאין לחברות הללו די כסף כדי להגיע למקומות שאליהם הן צריכות להגיע ולכן הן פונות לערוצים נוספים, ובעיקר ערוצים של מימון ביניים וערוצים של משקיעים פרטיים.

אסתר פשין: שתי נקודות שהייתי רוצה לשים אותן כאן על השולחן, שלא נגעו בהן עד כה, שנדרשת כאן איזו התערבות ממשלתית במציאת פתרונות של מימון ביניים לחברות בשלבים כאלה ואחרים.

אסתר פשין: לא מדובר בהכרח בסכומי מימון גדולים מאוד, אבל כן במימון שיאפשר להן להגיע לרף, שכזכור עלה.

אסתר פשין: הנושא הזה נדון כבר כאן בוועדה לפני זמן מה, בדיון על קרנות האשראי.

אסתר פשין: נדרש למצוא פתרון לקרנות האשראי בהקדם, על מנת שגם חברות היי-טק יוכלו ליהנות מהן.

אסתר פשין: הכיוון השני הוא לתגמל או לאפשר למשקיעים פרטיים ליהנות יותר מן ההשקעות בישראל, להאיץ את האפשרות שלהם להשקיע בישראל, על מנת שבסך הכול יהיה יותר כסף זמין בשוק, יותר הון, בוודאי באשר לחברות בשלבים המוקדמים שלהן.

רוברט אילטוב: תודה.

רוברט אילטוב: מר מנקובסקי, מה המצב היום אצלכם באשר להשקעות בחברות הסטארט-אפ בשלבי ה-Seed, בשלבי ההתחלה?

אהרון מנקובסקי: אני רוצה להציג כאן תופעה שקורית אצלנו, וקצת מתעלמים ממנה בדיון.

אהרון מנקובסקי: הסטטיסטיקה היבשה לא מספיקה, זה שהמספרים יורדים ומתחלקים.

אהרון מנקובסקי: דבר אחד מרכזי השתנה אצלנו, והוא משתנה לאורך כל הקו, עד המשקיעים הפרטיים.

אהרון מנקובסקי: אציג דוגמה.

אהרון מנקובסקי: היה כאן Chief innovation officer של קונגלומרט ענק מן המזרח הרחוק, ולא אזכיר את שמו.

אהרון מנקובסקי: הוא היה כאן בביקור מאוד לא מתוקשר.

אהרון מנקובסקי: הוא ביקש מכל מיני אנשים שהוא מכיר בארץ לראות חברות שהן בקצה הטכנולוגיה.

אהרון מנקובסקי: ב-4 ימים הוא ראה 38 חברות, מן הבוקר ועד הערב.

אהרון מנקובסקי: אני הייתי האחרון שפגש אותו.

אהרון מנקובסקי: אכלנו ארוחת ערב ביחד והוא סיפר לי סיפור שקשור למה שאני אומר לכם עכשיו.

אהרון מנקובסקי: הוא אמר: "38 החברות, כולן הציגו לי מודל עסקי, אך רק שתיים הציגו לי מודל עסקי שהבנתי אותו".

אהרון מנקובסקי: זה חלק מן הבעיה, חלק מן השיעור שלמדנו דרך הרגליים, שאנחנו יותר מדי "מתים" על טכנולוגיה, וזה מן הרגע הראשון שחברה קמה, מן השקפים שהזכירו כאן, ולאורך כל הדרך.

אהרון מנקובסקי: זו אחת הסיבות המרכזיות שהיום קשה לגייס כסף, כי כשאנחנו בוחנים השקעות מ-"Two men and "a dog, היום אנו חופרים להבין האם יש מודל עסקי שיאפשר לייצר הכנסות מן החברות האלה ושיאפשר להביא אותן למקום רחוק יותר ולרמה גבוהה הרבה יותר, ולא תמיד אנחנו מצליחים.

אהרון מנקובסקי: זה אחת הסיבות שהרבה יותר קשה לגייס כסף.

אהרון מנקובסקי: אציג דוגמאות נוספות שקשורות למה שנאמר כאן.

אהרון מנקובסקי: יש את תקרת הזכוכית של 20-25 מיליון דולר.

אהרון מנקובסקי: יש גם חברות רבות שמתחילות למכור ב-15-20 מיליון דולר ואז נתקעות בתקרת זכוכית, כי פשוט יש להן מוצר שהשוק שלו לא מספיק גדול.

אהרון מנקובסקי: אני מסתובב עם הרבה "אנג'לים" ועם הרבה תורמים.

אהרון מנקובסקי: כולם מסתכלים היום באותו מדד.

אהרון מנקובסקי: זה שינוי שכולנו צריכים להפנים אותו:

אהרון מנקובסקי: גם אנחנו כקרנות שמסתכלות על החברות שלנו שבאות לגייס כסף ומתקשות בכך, גם "אנג'לים", גם חברות צעירות, גם חברות חממה.

אהרון מנקובסקי: דרך אגב, היום – ומר איל ליפשיץ יתקן אותי אם אני טועה – החלק הגדול יותר של חברות שנכנס לחממה הוא דווקא חברות בתחום מדעי החיים.

איל ליפשיץ: אמת.

אהרון מנקובסקי: זה דיון פילוסופי בפני עצמו, שצריך לנהל.

אהרון מנקובסקי: אינני יודע אם זה נכון או לא.

אהרון מנקובסקי: ייתכן שהתרומה של חממה במקומות של מדעי החיים גדולה בהרבה מאשר במקום של IT, כי הקושי של IT לפרוץ גדול בהרבה, והתרומה במקומות שבהם יש מדע טהור יותר, או לצורך העניין בחברות מדעי החיים, גדולה יותר.

אהרון מנקובסקי: יתכן שזאת הסיבה.

אהרון מנקובסקי: לא חקרתי את זה, אבל אני שומע את זה הרבה מאוד מן הקהילה.

אהרון מנקובסקי: הנושא מורכב מאוד.

אהרון מנקובסקי: אנחנו מדברים עם הממשלה ומנסים להבין האם יש Silver bullet אחד, נושא אחד שיהפוך את הכול.

אהרון מנקובסקי: דיברנו על זה רבות, שהפתרון מערכתי.

אהרון מנקובסקי: יש כאן הרבה מאוד פתרונות שונים.

אהרון מנקובסקי: למשל, אם אתה שואל אותי האם צריך מן הסל של המדען הראשי להתייחס לחממות ולחברות קטנות ולחברות בינוניות ולחברות גדולות – צריכה כנראה להיות התייחסות שונה לכל אחד מן הסגמנטים הללו.

אהרון מנקובסקי: קודם כול, אנחנו משקיעים, כל הקרנות, לא רק "פיטנגו", בחברות Seed.

אהרון מנקובסקי: אני יכול להציג לכם שתי דוגמאות, חברות שהקמנו בשנה שעברה.

שלמה וקס: כאשר יש אופק של מוצר אמיתי שניתן למכור.

אהרון מנקובסקי: אבל עם רף גבוה הרבה יותר.

אהרון מנקובסקי: אנחנו בוחנים את ה-Viability של היכולת להגיע להישגים.

אהרון מנקובסקי: אם פעם היינו אומרים: "נמצא את זה לאורך הדרך", בינתיים צברנו הרבה צלקות מן הפעמים שאמרנו לעצמנו "יהיה בסדר".

אהרון מנקובסקי: אם במוצר, ואם במודל עסקי, ואם בהנהלה, בכל המקומות הללו הרף גבוה הרבה יותר.

אהרון מנקובסקי: לא רק אנחנו הרמנו את הרף, אלא כל שרשרת המזון הרימה את הרף.

אהרון מנקובסקי: זה אחת הסיבות שהיום קשה לגייס כסף.

אהרון מנקובסקי: נכון שהכסף מצומצם יותר, אז מבחן האלטרנטיבה הרבה יותר רצחני וקשה, כי כשבאות אלינו שתי חברות, מסתכלים ואומרים: יש לי כסף נתון, אתן בחברה הטובה יותר.

אהרון מנקובסקי: הנושא הזה מורכב.

אהרון מנקובסקי: אני מסכים במאה אחוז שאם אפשר לעודד יותר חברות Seed ויותר ניצנים ברמות של "אנג'לים", ולמר אורן בר-און יש כמה רעיונות טובים בנושא הזה, הכול מבורך, אבל צריך לזכור שסיבה מרכזית, שמופיעה לאורך כל הקו, הרף עלה לא רק בשל חוסר הכסף.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

רוברט אילטוב: יש לי שאלת הבהרה.

רוברט אילטוב: אנו רואים בנתונים שרמת ההשקעות של הקרנות הזרות הולכת ויורדת.

רוברט אילטוב: מה יקרה אם היא תיעלם?

רוברט אילטוב: אני רוצה שגם לפרוטוקול, גם לוועדה וגם לנציגים של משרד האוצר יהיה ברור מה הולך להיות בישראל כאשר זה יקרה, ואנחנו במגמה לקראת זה.

אהרון מנקובסקי: הקרנות הזרות הן מרכיב מאוד-מאוד-מאוד חשוב בתעשיית ה-Venture בישראל ובחברות הסטארט-אפ.

אהרון מנקובסקי: אם התעשייה הזאת תיעלם, תהיה בעיה קשה מאוד.

אהרון מנקובסקי: כפי שהזכרתי קודם, לכל אורך השנים, היסטורית, מתוך ממוצע של 1.5 מיליארד דולר בשנה, בין 50%-60% מן הכסף הוזרם על-ידי קרנות זרות.

אהרון מנקובסקי: זה נכון סטטיסטית אם מסתכלים על 15 השנים האחרונות.

אהרון מנקובסקי: כך שזה מרכיב חיוני.

שלמה וקס: השיעור לא גבוה יותר?

אהרון מנקובסקי: לא.

אהרון מנקובסקי: זה בין 50%-60%.

אהרון מנקובסקי: הקרנות הישראליות מזרימות בין 40%-50%.

אהרון מנקובסקי: אם זה המצב, אזי זה מרכיב חיוני והכרחי בתחום הזה.

אהרון מנקובסקי: דבר שני, שקשור מאוד לקרנות המקומיות, הוא שינוי גדול שאירע משנת 2000.

אהרון מנקובסקי: בשנים 1998-2000 היו כאן הרבה קרנות זרות שהשקיעו לבד.

אהרון מנקובסקי: הן היו מוכנות לבוא לכאן ולהוביל סיבוב, אפילו בחברת Seed.

אהרון מנקובסקי: זה לא קיים היום.

אהרון מנקובסקי: מספר הקרנות הזרות – לא אלה שיש להן קרן ייחודית לישראל עם צוות ישראלי, כי אלה קרנות ישראליות לכל דבר.

אהרון מנקובסקי: קרן זרה מבחינתי היא קרן שמשקיעה מ-pool מרכזי שנמצאת בחוץ-לארץ, אמנם עם נציג בארץ אבל הקרן ממוקמת בחוץ-לארץ.

אהרון מנקובסקי: מספר הקרנות הזרות שמשקיעות ללא סינדיקציה ישראלית, אפסי.

אהרון מנקובסקי: יש לכך הרבה סיבות טובות.

אהרון מנקובסקי: כך שאם מספר הקרנות הזרות שמשקיעות יירד, תהיה בעיה רצינית מאוד.

אהרון מנקובסקי: דבר חשוב נוסף, הקרנות הזרות, גם הן ישקיעו כאן אם יהיו להן כאן החזרים טובים.

רוברט אילטוב: את התשתית שהמדינה מספקת.

אהרון מנקובסקי: את התשתית, אבל לא רק זה.

אהרון מנקובסקי: בסופו של דבר, הם מסתכלים על החזר ההשקעה בחברה שבה השקיעו.

אהרון מנקובסקי: צריך לזכור שהתרומה של המדינה צריכה להיות במקומות שבהם באמת אפשר לייצר החזר משמעותי על ההשקעה למשקיעים.

אהרון מנקובסקי: אם בהון סיכון אנחנו מצפים להחזר IRR שנתי שהוא גבוה יותר מ-20% לשנה, אז אם תרומה ממשלתית מביאה כמה אחוזים, אם לא יביאו את כל ה-20% הראשונים לצורך העניין תהיה בעיה גדולה מאוד.

אהרון מנקובסקי: אני סבור שהתמריץ צריך להיות לחברות ולא לקרנות, כי אם תהיה כאן תשתית, הן של תמריצים והן בתחום המיסוי, שתעזור לחברות להתרומם ולייצר החזרים משמעותיים למשקיעים, אז הזרים יבואו.

רוברט אילטוב: יש לי שאלה נוספת.

רוברט אילטוב: אנו רואים שקרנות ההון סיכון הישראליות הגדילו את השקעותיהן פי שתיים, ל-16% כמעט, בחוץ-לארץ.

רוברט אילטוב: האם יש לזה משמעות לגבי האמון בהיי-טק הישראלי?

אהרון מנקובסקי: אני סבור שזה לא קשור.

אהרון מנקובסקי: שאלו אותי את השאלה הזאת לא מזמן בעיתונות.

אהרון מנקובסקי: האחד לא בא על חשבון האחר.

אהרון מנקובסקי: השקענו למשל בסין, ואנחנו מרחיבים שם את הפעילות שלנו.

אהרון מנקובסקי: הסיבה שאנו עושים את זה, כי אנו מאמינים, ולא רק אנחנו, שהפוטנציאל של השוק הסיני להיי-טק הישראלי אדיר.

אהרון מנקובסקי: לדעתי האישית, הוא הרבה יותר גדול מאשר אמריקה היתה לפני עשרים שנים עבור ההיי-טק הישראלי, והייתי שם לפני עשרים שנים.

אהרון מנקובסקי: אבל הוא מסובך יותר, הוא רחוק יותר, פער התרבות גדול יותר, הכול גדול יותר.

אהרון מנקובסקי: חלק מן היכולת שלנו לבצע החזרים ולעזור לחברות שלנו להיכנס לשם, הוא על-ידי ביצוע השקעות כאלה וביצוע סינדיקציות מן הסוג הזה.

אהרון מנקובסקי: כך שלאור ההכרות שלי עם ההשקעות הישראלית בחוץ-לארץ, רובן השקעות גם פיננסיות וגם אסטרטגיות.

רוברט אילטוב: תודה.

רוברט אילטוב: אנחנו מתקרבים לסיכומים, אבל יש כמה דוברים נוספים.

רוברט אילטוב: אני מבקש, מאוד בקצרה, אפילו טלגרפית, כדי שנודיע גם את הודעת הסיכום של הוועדה.

לוקה ברקוביץ: קודם כול, לפני שאציג כמה הצעות קונקרטיות לשיפור של קרנות הון סיכון, אני מבקש לדבר על החממות.

לוקה ברקוביץ: אני בוגר חממה, אז אני יודע.

לוקה ברקוביץ: בל נשכח שרוב החממות מופרטות.

לוקה ברקוביץ: הן חברות שנמצאות בבעלות פרטית ובמשך שנתיים נהנות מן הכסף של המדען הראשי, ונאמר כאן כי תפקידו לממן שנה שלישית.

רוברט אילטוב: הדיון היום הוא לא על החממות.

לוקה ברקוביץ: זה באשר לשאלה מה לעשות עם התקציב לשנה שלישית, שאז זה ייצור "פקק" בשנה הראשונה, בל נשכח.

לוקה ברקוביץ: עדיף שיבואו יותר חברות.

לוקה ברקוביץ: לפי דעתי צריכה להיות התערבות של הממשלה בקרנות הון סיכון, לתת הטבות, קודם כול למשקיעים הישראלים מן התעשייה.

לוקה ברקוביץ: כל משקיע ישראלי מתחום התעשייה יש לו ערך נוסף, פרט לכסף – הידע שלו, והביטחון שהוא נותן למשקיעים זרים להצטרף לאותה קרן.

לוקה ברקוביץ: זה יכול לסייע לגיוס כסף.

לוקה ברקוביץ: הדבר השני, לפי דעתי קרנות הון סיכון צריכות להשקיע גם בחברות בינוניות פלוס, שמוכרות בהיקף של למעלה מ-10 מיליון דולר.

לוקה ברקוביץ: נכון שהרווחים יהיו קטנים יותר, אבל בטוחים יותר.

לוקה ברקוביץ: נכון שקשה לעשות "אקזיט", אבל זה ייתן פורטפוליו יציב יותר.

לוקה ברקוביץ: תודה.

רוברט אילטוב: מר אורן בר-און, אתה מייצג את "ארנסט אנד יאנג"?

אורן בר-און: כן.

אורן בר-און: אנחנו מייצגים כרואי חשבון יותר מ-50% מן החברות שמגובות הון סיכון.

רוברט אילטוב: כמה זה במספרים?

רוברט אילטוב: אני תמיד שומע 50% ואף פעם לא שומע את המספר.

אורן בר-און: אנחנו מייצגים כ-220 חברות כאלה.

אורן בר-און: חברות מגובות הון סיכון יש כ-450.

אורן בר-און: רציתי לדבר על הצלע השלישית, ה"אנג'לים".

אורן בר-און: היום כשרואים את הירידה בהשקעות של קרנות ההון סיכון, יש צלע שהיא מאוד-מאוד חשובה, הצלע של המשקיעים הפרטיים.

אורן בר-און: אפשר לעודד אותם בצורה משמעותית על-ידי פתרון פשוט יחסית, שקיים בחוק לגבי תעשיות אחרות, ודיברנו על זה עם אנשי משרד האוצר שהשקיעו שעות רבות בדיונים ביחד אתנו כדי לנסות למצוא פתרונות – לתת את ההשקעה בחברת סטארט-אפ למשקיע הפרטי כהוצאה בדוח האישי שלו.

אורן בר-און: זה יגרום לכך שהם יקטינו את רמת הסיכון באותה השקעה דרך הזיכוי שהם יקבלו ממס.

אורן בר-און: המנגנון הזה קיים למשל בחיפושי נפט ובסרטים, ואין ספק שהוא צריך להיות בתחום הטכנולוגיה.

רוברט אילטוב: אתה יכול לחזור על הרעיון?

אורן בר-און: אם השקעת 100 דולר בחברת טכנולוגיה, ומצד שני יש לך הכנסות מעבודה, הכנסות מרווחי הון או כל סוג אחר של הכנסה.

אורן בר-און: אתה מקבל את ההשקעה שהשקעת בחברה כזיכוי – כניכוי כנגד ההכנסות שיש לך כאדם.

אהרון מנקובסקי: אתה הופך את זה להוצאה מוכרת.

רוברט אילטוב: הגשנו הצעת חוק כזאת שנמצאת כעת בעבודה בלשכה המשפטית של הכנסת.

אורן בר-און: זה נראה לי פתרון מעולה, מהיר וחשוב מאוד.

אורן בר-און: היתרון שלו, שהוא מביא את החברות הקטנות לקרנות ההון סיכון גם כשהן כבר הרבה יותר "מבושלות".

אורן בר-און: זה נראה לי פתרון חשוב ונכון, וכדאי לאמץ אותו.

אורן בר-און: יש כבר את המנגנון בחוק.

אורן בר-און: זה ייתן דחיפה משמעותית לתעשייה ויפתור את הבעיות בדיוק היכן שמתגלות התקלות שאנשים ציינו.

רוברט אילטוב: אנו מקדמים את הפתרון הזה.

אורן בר-און: הנושא השני, באשר למספרים, כי כולם כאן באווירת נכאים.

אורן בר-און: שאלת לגבי המשקיעים הזרים, האם הם יבואו לכאן או לא.

אורן בר-און: בסך הכול צריך לזכור שב-10 השנים האחרונות היו כאן "אקזיטים" בסדרי גודל של 26 מיליארד דולר, כאשר ה"פאנל" של חברות ההון סיכון, אם מחשבים את השווי שלהן, ואנחנו עושים את זה בצורה שוטפת כמעט, בגדול, אלה לא מספרים מדויקים, צריך להוסיף עוד כ-10 מיליארד דולר לעומת 17 מיליארד דולר שיושקעו.

אורן בר-און: כלומר, במונחים של היום, זה החזר של למעלה מפי שתיים.

אורן בר-און: יש כאן תעשייה טובה, בסך הכול קרנות ההון סיכון עשו עבודה מעולה, יש כאן יזמים טובים ויש כאן תשתיות מעולות.

אורן בר-און: זה מקום מעולה לגדל בו חברת סטארט-אפ.

אורן בר-און: אז המשקיעים יבואו לכאן, כי זה אחד המקומות הכי טובים שיש בעולם.

אורן בר-און: חשוב לציין גם את זה, באווירה קצת יותר חיובית.

רוברט אילטוב: אבל יש מדינות שהיום מתחילות להשקיע בנושא הזה לא פחות מאתנו, ואף יותר, ובתחרות הזאת עלינו לעמוד.

אורן בר-און: עוד מגזר שכדאי לציין, שלא צוין כאן, הוא האנרגיות החלופיות.

אורן בר-און: זה הנושא הכי חשוב לנו כמדינה, ויש מעט מאוד חברות שעוסקות בזה.

רוברט אילטוב: סיכמתי כבר שנערוך ישיבה עם שר התשתיות הלאומיות כדי לדון בנושא הזה.

אורן בר-און: בהקשר של הון סיכון, חשוב לטפל בתחום האנרגיות החלופיות, ויש טיפול לא כל-כך נכון בתחום הזה היום כשמטפלים בחברות שמייצרות חשמל.

אורן בר-און: צריך לטפל בחברות שמייצרות את הטכנולוגיות לאנרגיות החלופיות, זה המגרש שלנו, ושם יש טיפול לא כל-כך טוב וכתוצאה מזה לא רואים די חברות כאלה.

אורן בר-און: אני חושב שזה בנפשנו.

רוברט אילטוב: את המלצותיך אנחנו מקבלים בברכה.

רוברט אילטוב: נשמח מאוד אם תעביר לנו נייר עמדה מסודר.

רוברט אילטוב: זה נרשם בפרוטוקול, אבל אם אפשר תעביר לנו נייר מפורט יותר.

לידיה לזנס: כשמסתכלים על הנתונים של מדינות ה-OECD, המגמה בישראל מדאיגה מאוד.

לידיה לזנס: היא מדאיגה גם ביחס לאִיום.

לידיה לזנס: אנו רואים שבכמה מדינות הכפילו ואף שילשו את ההשקעה במו"פ.

לידיה לזנס: גם כאן, ביחס לתקציבי המדען הראשי, תקציב 2009 היה אכן גבוה בהשוואה לתקציבי 2008 ו-2007, אבל עדיין במחירי 2001, שהיתה שנת השיא, שאז התקציב עמד על קרוב ל-1.9 מיליארד שקל, תקציבי 2009 במחירי 2001 הם 1.3 מיליארד שקל.

לידיה לזנס: הביקושים הולכים וגדלים והמצוקה קשה באמת.

לידיה לזנס: מר איל ליפשיץ, המצוקה בחברות הקטנות אכן לא פשוטה.

לידיה לזנס: יש הרבה חברות יזמות, חברות קטנות מאוד שמגיעות גם לקרן המו"פ וגם למסלולים הבין-לאומיים.

לידיה לזנס: אני מקווה מאוד שקרנות הון סיכון יוכלו לתמוך כי זה מנוף לצמיחה ולמאצ'ינג לכספי המדען הראשי.

לידיה לזנס: לא כל יזמות יכולה להרים תוכנית רק מכספי המדען הראשי.

לידיה לזנס: נדרשים מקורות הון נוספים כנגד כספי המדען הראשי.

רוברט אילטוב: אני מודה לך מאוד.

רוברט אילטוב: מישהו רוצה להוסיף דבר מה בקצרה?

רוברט אילטוב: אני חושב שמיצינו את הדיון.

רוברט אילטוב: אני מבקש לקרוא את הודעת הסיכום של הוועדה.

רוברט אילטוב: אין ספק שקרנות הון סיכון הן מנוע חשוב, ואולי אפילו מנוע עיקרי, לקידום תעשיית ההיי-טק, וגורם חיוני לשרידוּת התעשייה.

רוברט אילטוב: הוועדה מביעה דאגה נוכח הירידה בהיקף הגיוסים בשנת 2009.

רוברט אילטוב: אין ספק שהאטרקטיביות של מדינת ישראל חשובה, וכאן הכלים בידי הממשלה והכנסת.

רוברט אילטוב: בכל הקשור לכנסת, אנחנו כאן לרשותכם ולשירותכם.

רוברט אילטוב: אנחנו רואים בהיי-טק מנוע עיקרי לצמיחת המשק.

רוברט אילטוב: אין ספק שקידום פעילות הגופים המוסדיים בנושא, חיוני ויכול לפתור את בעיית המצוקה של כסף והון מחוץ-לארץ, בעצם להחליף אותם.

רוברט אילטוב: כפי שנאמר כאן, התעשייה הזאת כדאית, כדאי להשקיע בה.

רוברט אילטוב: היא מביאה גם הרבה מאוד ערך מוסף למשק הישראלי.

רוברט אילטוב: אני קורא למשרד האוצר להאיץ את פעילות הצוות שהקמתם, כי הזמן הוא מרכיב חשוב כאן.

רוברט אילטוב: אין שום ספק בעניין הזה.

רוברט אילטוב: כל יום שאנו מפסידים משמעותו עוד חברה ועוד חברה ועוד חברה שאנחנו לא מביאים אותה למשק הישראלי, זה מקומות עבודה, זה הכנסות לאוצר המדינה.

רוברט אילטוב: כל מחקר מוכיח שכל מקום נוסף שנפתח בהיי-טק מביא בין 4-7 אנשים שנותנים שירותים כאלה ואחרים.

רוברט אילטוב: הנתונים ששמענו מן המדען הראשי מלמדים כי המשקל של הממשלה הולך ויורד מזה תקופה ארוכה.

רוברט אילטוב: היה שיפור השנה, אבל המגמה לא טובה ביחס למדינות אחרות, ביחס להשקעות של מדינות ה-OECD ומדינות אחרות, שהן אפילו מדינות מתפתחות אבל משקיעות בנושא הזה.

רוברט אילטוב: אנחנו חייבים להיות אטרקטיביים, אחרת נאבד כאן את ההובלה.

רוברט אילטוב: הוועדה קוראת למשרד האוצר להפעיל תמריצים למשקיעים פרטיים ולאמץ פתרונות שהוצעו כאן.

שלמה גרדמן: גם למשקיעים מוסדיים.

רוברט אילטוב: גם למשקיעים מוסדיים, אבל על משקיעים מוסדיים דיברתי כבר.

רוברט אילטוב: גם משקיעים פרטיים, לא רק מוסדיים.

רוברט אילטוב: צריך למצוא פתרון גם לנושא הזה.

רוברט אילטוב: באופן אישי, בחקיקה אני בוחן את המנגנונים ואת התמריצים שהממשלה יכולה לתת.

רוברט אילטוב: אציג גם למשרד האוצר חלק מהצעות החוק שאנחנו מקדמים כאן.

רוברט אילטוב: יש כמה הצעות חוק.

רוברט אילטוב: אני מקווה מאוד שמשרד האוצר יקבל אותן בסופו של דבר, אחרי הדיונים.

רוברט אילטוב: אין ספק שאפשר להתחיל לדון בהצעות החוק הללו כבר היום.

רוברט אילטוב: לדעתי ההצעות הללו עשויות לשנות את המפה בנושא ההיי-טק הישראלי.

רוברט אילטוב: הוועדה קוראת לממשלה להקים קרן סיוע לחברות צעירות בוגרות חממה ולתת תמריצים גם לקרנות הון סיכון, כדי שיהיו שותפות פעילות יותר בנושא הזה.

רוברט אילטוב: חברות הסטארט-אפ החדשות מזינות את התעשייה כולה.

רוברט אילטוב: לכן הנושא הזה חשוב, והתמריצים כאן חשובים כדי למשוך עוד משקיעים ועוד משקיעים ועוד משקיעים.

רוברט אילטוב: אני מודה לכולכם.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

רוברט אילטוב: הישיבה נעולה.