ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 165, 2010-02-16 09:30

אלכס מילר: בוקר טוב.

אלכס מילר: אני פותח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

אלכס מילר: הנושא: עתידו של בית ספר לשפות ותרבויות ברמת בית שמש.

אלכס מילר: הדיון מתקיים על פי הבקשה של חברי הכנסת מרינה סולודקין וחבר הכנסת שלמה מולה.

אלכס מילר: קודם כל אני רוצה לציין, חברים, שהנושא הזה – אנחנו מדברים עליו מתחילת שנת הלימודים.

אלכס מילר: אני גם קיבלתי פנייה מההורים לפני פתיחת שנת הלימודים, בספטמבר, כאשר הנושא עלה פעם ראשונה על סדר היום.

אלכס מילר: מדובר על ניסיון מסוים בעיריית בית שמש לשנות את הסטאטוס או לשנות את המצב בית הספר לשפות ותרבויות.

אלכס מילר: עשינו עבודה רחבה, אני מאמין, בעניין הזה.

אלכס מילר: אני וגם משרד החינוך.

אלכס מילר: אני חושב שגם השתתפנו באותה הפגנה שהיתה מול העירייה.

אלכס מילר: וכאשר אנחנו מקיימים דיון, אני חושב שהדיון – אמנם אנחנו מדברים על בית ספר בבית שמש ספציפית, אבל באופן כללי אני חושב שההתייחסות צריכה להיות הרבה יותר רחבה, ואני אסביר למה אני מתכוון.

אלכס מילר: מה שקורה בזמן האחרון, חברים, זה שאנחנו רואים תופעה מאוד מוזרה ברשויות מקומיות מסוימות ברחבי הארץ כאשר מתחלף שלטון, כאשר מתקבלות החלטות, החלטות אשר באות על ידי לחץ פוליטי כזה או אחר.

אלכס מילר: מה שקורה הוא שיש שינויים שההשפעה שלהם היא הרבה יותר רחבה מאשר של הסדר כזה או אחר בתוך העירייה כלפי מצב החינוך.

אלכס מילר: אני חושב שכאשר מדובר על מערכת החינוך וכאשר מדובר על סגירה או פתיחת בית ספר, כאשר מדובר על שינוי מעמד, שינוי של המצב של התלמידים שלומדים בבית ספר, ההשלכות הן הרבה יותר גדולות מאשר לפעמים נדמה לנו.

אלכס מילר: כאשר טיפלנו, וטיפלנו לא פעם אחת במקרים כאלה, לרוב הצלחנו בעצם להגיע למצב שעמדת ההורים נחשבת.

אלכס מילר: אני מאמין שבמצב של בית הספר הזה ספציפית הגענו בסופו של דבר לאותו הסדר שדיבר עליו שר החינוך, כאשר חברת הכנסת סולודקין פנתה אליו במליאת הכנסת, וקיבלנו תשובה ממשרד החינוך.

אלכס מילר: אני מאמין שהנציג של משרד החינוך יחזור על תשובתו של השר.

אלכס מילר: אני גם מצפה לשמוע מהרשות המקומית עמדה ברורה מאוד כלפי המצב בבית הספר, גם לשנה הזאת וגם למה שקורה הלאה.

אלכס מילר: אנחנו מדברים על העתיד של בית הספר הזה.

אלכס מילר: כמובן אשמח גם לשמוע מהסתדרות המורים, אשר מייצגת את המורים ומעורבת באותן החלטות, גם כאשר מדובר על המינוי של מנהלים או כאשר מדובר על מצבם של המורים.

אלכס מילר: אין מצב שהסתדרות המורים או ארגון המורים לא מעורבים בהחלטות מסוג כזה.

אלכס מילר: אני גם רוצה לשמוע איפה אנחנו עומדים באופן כללי בארץ.

אלכס מילר: אם יש אפשרות לקבל תמונה כללית על ההתייחסות בנושאים האלה, אני מדבר על הגופים הארציים שנמצאים כאן.

אלכס מילר: נשמע את עמדתם של חברי הכנסת בנושא.

אלכס מילר: אני בטוח שיש פה גם צד שיגיד שההחלטה היא לא טובה.

אלכס מילר: יש כאלה שיגידו שההחלטה היא טובה בכך שבית הספר יישאר כמו שהוא היה עד היום.

אלכס מילר: אני רק רוצה לציין שאנחנו מכירים ומעריכים את הפעילות של בית הספר לשפות ותרבויות.

אלכס מילר: אני חושב שזה אחד מבתי הספר הטובים במדינת ישראל.

אלכס מילר: אנחנו מכירים את הצלחתם של התלמידים.

אלכס מילר: שמעתי גם שבית הספר הזה הוא הפנינה של בית שמש ונותן אפשרות לשמור על האיזון, על הסטאטוס קוו בעיר בית שמש.

אלכס מילר: אני גם מעריך מאוד את הפעילות של ראש העיר.

אלכס מילר: שוחחתי איתך, אני חושב, עוד מתחילת הדרך ודיברנו על כך שיבוא היום ואנחנו נקיים דיון בנושא של - - -

שלמה מולה: הרב גפני, אין לך בוועדת הכספים דיון?

משה גפני: אני כבר מפריע לך? על הבוקר?

מרינה סולודקין: אנחנו נלך ביחד לדיון.

אלכס מילר: יש לנו פה גם את הרב גפני, יושב ראש ועדת הכספים.

אלכס מילר: מה שחשוב לציין, קודם כל, לא באנו לכאן כדי להעביר ביקורת.

אלכס מילר: בסך הכול הדיון הוא אחד מאותם כלים שעומד לרשות חברי הכנסת על פי פניות הציבור שאנחנו מקבלים.

אלכס מילר: אני חושב שאנחנו נמצאים כאן כדי לבוא ולוודא שהצרות שהיו עד היום, גם מהרשות המקומית, גם ממשרד החינוך, הן בתוקף, וצריך גם לראות איך אנחנו ממשיכים הלאה ומה מצפה להורים לשנה הבאה.

אלכס מילר: כי אנחנו יודעים שהדבר שהכי לא היינו רוצים לראות זה אי ודאות.

אלכס מילר: כמובן, אדוני ראש העיר, כאשר מדובר על העיר, כאשר מדובר על מערכת החינוך, הדבר האחרון שאתה רוצה זה שתהיה לך אי ודאות בתוך העיר.

אלכס מילר: אני בטוח שההתנהלות היא בהתאם, בכל דבר שקשור להתנהלות בתוך העיר, ההחלטות צריכות להיות ברורות וההורים צריכים לדעת מה קורה איתם.

אלכס מילר: וכמובן הילדים צריכים להיות רגועים שגם בשנה הבאה הם נמצאים באותה מערכת, יחד עם אותם חברי הכיתה שהם נמצאים איתם והם ממשיכים הלאה ללא שום בעיה.

אלכס מילר: אני גם רוצה להתייחס, בטח אתה תתייחס, לבעיה האחרת שקיימת אצלך בעיר בעניין של חוסר כיתות, ואני מברך על כך שהגיע לכאן יושב ראש ועדת כספים ונראה בפעילות משותפת אם גם נוכל לסייע בנושא הזה.

אלכס מילר: אז נפתח בדיון.

אלכס מילר: יש לנו פה שני אנשים שביקשו לקיים את הדיון, כיושב ראש ועדת החינוך אני גם חייב לציין שאני מחליף את יושב ראש ועדת החינוך, זבולון אורלב, בדיון של הישיבה היום, גם בנושא הזה וגם בנושא הבא.

אלכס מילר: אני מבקש מחברת הכנסת מרינה סולודקין שפנתה לוועדת החינוך לבוא ולהסביר את עמדתה.

אלכס מילר: תודה.

מרינה סולודקין: תודה, אדוני היושב ראש.

מרינה סולודקין: אמת, אני רוצה להגיד לכם, שלא חשבתי שאנחנו צריכים לקיים את הדיון היום בגלל שהתחלנו לעסוק בנושא מספטמבר, כמו שחברי, אלכס, אמר.

מרינה סולודקין: בספטמבר ועדת ההורים והתושבים הזמינו את חברי הכנסת מכל המפלגות להשתתף בהפגנה של תושבי העיר ושל הורים מוועדת ההורים של בית הספר שפות ותרבויות.

מרינה סולודקין: בפעם הראשונה הייתי שם.

מרינה סולודקין: אני גם רואה את חברי ממרצ שגם היה באותה הפגנה.

מרינה סולודקין: היו גם אנשים אחרים.

מרינה סולודקין: ישבנו ויחד עם חבריי בקדימה הזמנו את התושבים של העיר – הם ביקשו מאיתנו והסכמנו לשבת איתם גם בכנסת ולדון במצב.

מרינה סולודקין: לפי דעתי, היה בספטמבר די מסוכן כי ראינו הפגנה המונית וראינו רוחות של מלחמת אזרחים – תסלחו לי, אני ממדינה שיודעים מה זה מלחמת אזרחים.

מרינה סולודקין: כשישבנו עם תושבי העיר מאוד הבנו את הנושא שלחינוך החרדי יש חוסר בכיתות לימוד.

מרינה סולודקין: אבל הפיתרון, לפי דעתי, ולפי כל החישובים הפוליטיים ולא פוליטיים, לא יכול על חשבון של בית הספר החילוני שפות ותרבויות, שזה בית ספר מצוין, ולא להעביר את בית הספר ממקום למקום בגלל שיש חוסר בחינוך העצמאי בכיתות.

מרינה סולודקין: חשבנו שזה לא נכון וזה יכול להיות דוגמא מאוד רעה לערים אחרות שיש בהן אוכלוסיות כאלה וכאלה אבל אחוזים של ילודה שונים מאוד.

מרינה סולודקין: פנינו עם חברי שלמה מולה, שגם יגיד כמה מילים בנושא הזה, במכתב לשר החינוך.

מרינה סולודקין: כתבנו מה שאנחנו חושבים בנושא הזה.

מרינה סולודקין: בגלל שאני כל הזמן שייכת לזרם של הפוליטיקה הישראלית שלא מאמינה במלחמות ומאמינה גם בשכל ישר וגם בידע עמוק של היסטוריה, אז כתבנו לשר החינוך שאנחנו חושבים שהוא צריך לשקול מה לעשות במצב הזה וגם כתבנו שאנחנו מאוד מודאגים ממצב הרוח בעיר בית שמש.

מרינה סולודקין: אנחנו מאוד נזהרים ממצב הרוח הזה.

מרינה סולודקין: פנינו גם באותו הזמן, בסתיו, לוועדת החינוך, רצינו ישיבה.

מרינה סולודקין: בגלל העומס, אני מבינה, לא הייתה ישיבה.

מרינה סולודקין: כשאמרו לי שעכשיו נשב ביחד ונדון, אמרתי שאני חושבת שזה מיותר בגלל שהיתה תשובה של השר במליאה להצעה רגילה שלי לסדר היום, שחד וחלק אמר שאין בכוונתו להעביר את בית הספר למקום אחר, שהוא לא חושב ששכונה מעורבת זה מספיק כדי לזרוק את החילוניים, בשכונה שיש בה גם חילוניים וגם חרדים.

מרינה סולודקין: שכוונתו, וזו החלטתו, להפוך את בית הספר לשפות ותרבויות לבית ספר על-אזורי.

מרינה סולודקין: חשבתי שזה סוף הפרק, אבל במקביל, מה שאלכס אומר, אנחנו ביחסים.

מרינה סולודקין: אנחנו בקשר מתמיד עם תושבי העיר וטיפ טיפה מבינים שראש העיר לא חשב שזה סוף הפסוק, ושהוא עצר את הרישום לבית הספר לשנה הבאה.

מרינה סולודקין: זה מדאיג מאוד את התושבים וההורים של בית הספר.

מרינה סולודקין: בגלל זה אני חושבת שאלכס צדק כשביקש מאורלב לקיים את הישיבה ולדון במצב וגם אנחנו כמציעים, עם שלמה מולה, יחד עם החברים חושבים – אני עוד הפעם אומרת כאישה שלא נולדה כאן ולא חונכתי כאן:

מרינה סולודקין: אני ראיתי את כל הסימנים של מלחמת אזרחים שיכולה לקרות בבית שמש וגם בערים האחרות, אם וכאשר בגלל המצב הדמוגראפי תהיה העברת בתי ספר מחינוך ממלכתי לחינוך עצמאי.

מרינה סולודקין: מה שאני חושבת זה שעכשיו אנחנו לא חושבים ולא יושבים על זה, ויש דיון על עתיד של בית הספר שפות ותרבויות כי המצב יותר ויותר מורכב.

מרינה סולודקין: זאת אומרת: לאן הפנים של מדינת ישראל והאנשים, תושבי העיר וגם ראשי עיריות וגם כל מיני מרכיבים?

מרינה סולודקין: מה שאני חושבת שיהיה לנכון זה אם אנחנו נעצור ונחשוב מה יכול לקרות.

מרינה סולודקין: תודה.

אלכס מילר: תודה, גברתי.

מנחם אליעזר מוזס: אפשר לקבל נתון כמה תלמידים יש בבית הספר הזה?

אלכס מילר: רק שנייה.

מנחם אליעזר מוזס: רק נתון.

אלכס מילר: חבר הכנסת מוזס, אנחנו רק פתחנו את הישיבה.

מרינה סולודקין: ואתה חדש כאן.

אלכס מילר: תשמע, תן לי לנהל את הישיבה.

אלכס מילר: אני אשמח, תודה רבה.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה להכין לעצמי מה להגיד.

מרינה סולודקין: אתה לא משתלט כאן, אתה לא משתלט.

אלכס מילר: רבותיי, אנחנו לא פותחים כאן בוויכוח.

אלכס מילר: חבר הכנסת מוזס, אתה רוצה לדבר, אני יכול לרשום אותך לדבר.

מנחם אליעזר מוזס: אבל רק תגיד כמה ילדים יש שם.

אלכס מילר: חבר הכנסת מוזס.

מנחם אליעזר מוזס: טוב, בסדר.

אלכס מילר: חבר הכנסת מולה, אתה רוצה להתייחס עכשיו?

שלמה מולה: בוודאי, אני רוצה עכשיו.

שלמה מולה: אדוני היושב ראש, תודה רבה.

שלמה מולה: ידידתי הטובה מרינה, שהגשנו יחד את ההצעה – אני חותם על כל מילה שהיא אמרה.

שלמה מולה: אני רק רוצה לתת עוד כמה דברים.

שלמה מולה: אני, קודם כל, רוצה לשבח את עמדתו של שר החינוך.

שלמה מולה: זה לא בכדי שמישהו מהאופוזיציה ישבח את השר דווקא מהקואליציה - - -

משה גפני: ממש זה – קרה לך משהו הבוקר.

שלמה מולה: אני אומר לך - - -

מרינה סולודקין: לא, אתמול עם בוז'י הרצוג אותו הדבר היה, אנחנו שיבחנו אותו.

שלמה מולה: אנחנו אופוזיציה מאוד קונסטרוקטיבית.

שלמה מולה: אתה יודע, לא אופוזיציה גורפת.

שלמה מולה: לצורך העניין - -

משה גפני: זה נכון, כמו עם הדייגים.

שלמה מולה: גם נכון.

שלמה מולה: אני רוצה, אני חושב שהשר מביע עמדה מאוד ערכית בסוגיה הזו.

שלמה מולה: ואני רוצה להגיד שלפחות לראות עינינו, אנחנו צריכים לגבות אותו שהוא ימשיך את המאבק.

שלמה מולה: השר בא ואמר: רבותיי, החינוך הממלכתי נמצא בתהליך של קריסה בגלל החלטותיה של הכנסת והחלטות של ממשלות ישראל.

שלמה מולה: כלומר החינוך הממלכתי, נקרא ממלכתי.

שלמה מולה: יש היום הרבה מאוד זרמים של חינוך שהם מאוד מאוד מקשים על החינוך כחינוך, הישגיו של החינוך, ולכן מערכת החינוך הממלכתית מסתייגת.

שלמה מולה: אולי זו אחת הדוגמאות שאפשר לציין, שבדיוק בוואקום הזה הסיפור הזה של בית הספר נכנס.

שלמה מולה: אני אומר שלכולם זו חובה, כולל לחרדים, שיהיו להם כיתות לימוד שבהן, כמו כל תלמיד אחר במדינת ישראל, מגיע - - - ואני לא חושב שיש אחד או מישהו שיחשוב אחרת.

שלמה מולה: אבל אנחנו אומרים במקביל משהו אחר: כל אחד באמונתו יחיה.

שלמה מולה: זאת אומרת, כל אחד יחיה באמונתו, יתחנך על פי דרכו.

שלמה מולה: יקבל את חינוכו על פי תפיסת עולמו.

שלמה מולה: - - -

מרינה סולודקין: ויבנה את בתי הספר שלו.

שלמה מולה: בדיוק.

שלמה מולה: נכון.

שלמה מולה: כל אחד יבנה לו את בית הספר שלו, אבל שלא ישתלט על בית הספר של האחר.

שלמה מולה: אם רוצים לבוא ולדבר על צפיפות של הכיתות, בבקשה.

שלמה מולה: הנה כל אחד מאיתנו יתגייס לסייע, שאם ראש העיר יש לו מצוקות – אנא תואיל, תבוא, תגיד לנו איפה יש לך מצוקות.

30749: אמסגינה לו (תודה רבה).

שלמה מולה: אבל, אני גם רוצה לבוא ולהגיד: אם מישהו חושב, שראש עיר חרדי ייתן העדפה לחרדים, הוא יתקל בנו, בהתנגדות נחרצת.

שלמה מולה: גם את זה לא ניתן לך לעשות.

שלמה מולה: זאת אומרת: אתה, כראש העיר, תצטרך לתת חינוך שוויוני גם לחובשי כיפות סרוגות, גם לאלה שחובשים כיפות מהזרם הליטאי, הזרם האורתודוכסי וכן הלאה.

שלמה מולה: גם לזרם הרפורמי, הקונסרבטיבי.

משה גפני: אתה מדבר עליו?

משה גפני: הוא מש"ס.

שלמה מולה: כן, ראש עיר.

שלמה מולה: גם לש"סניקים, גם לאשכנזים.

שלמה מולה: זה בכלל לא משנה.

שלמה מולה: לכן הזדעקנו - - -

משה גפני: שמעת?

30749: לא עשינו למענם כלום.

שלמה מולה: הזדעקנו בעצם לכאן, כשבאו ואמרו לנו ההורים.

שלמה מולה: ההורים אמרו לנו: הולכים לסגור לנו את בית הספר שיש אצלנו בשכונה שלנו ולהעביר אותו למקום רחוק.

שלמה מולה: הראייה לכך: החרדים ימשיכו להתחנך על יד הבית שלהם.

שלמה מולה: החילונים יוגלו.

שלמה מולה: ילכו לגלות.

שלמה מולה: זאת אומרת אנחנו כמי שהיה בגלות, זה לא נעים להיות בגלות.

מרינה סולודקין: הם לא יודעים.

מרינה סולודקין: הם לא יודעים.

שלמה מולה: מי שהיה בגלות לא יודע.

שלמה מולה: לכן אני, אדוני היושב ראש – באמת, בואו, אני לא חושב שכל דבר קטן צריך להפוך להתגוששות של חרדים-חילונים.

שלמה מולה: זה לא תורם לנו, זה לא יסייע לנו ואני מציע שכל אחד מאיתנו באמת ינשום נשימה עמוקה ויבוא ויגיד: כולם צריכים לקבל חינוך שוויוני.

שלמה מולה: ההעדפה על תפיסת עולם וזרם או פרוטקציה של ראש עיר לא תהיה, לא פה.

אלכס מילר: תודה רבה.

אלכס מילר: חברים, אנחנו פותחים בדיון לאחר שהנושא הוצג על ידי מבקשי הדיון.

אלכס מילר: נשמע את כל הצדדים ולאחר מכן נשמע גם חברי כנסת שיתייחסו לנושא.

אלכס מילר: אדוני ראש העיר, בבקשה.

30749: ראשית, אני מאד מברך על הדיון הזה.

30749: זה דיון שהוא רחב משתתפים.

30749: אני שמח שישנם הרבה אנשים גם מתוך העיר בית שמש וזה דבר מבורך, ויש כאן גם חברי כנסת נכבדים.

30749: אני רק רוצה להגיד, ראשית, על הדברים של גברת סולודקין: פשוט, זו בדיחה לבוא ולומר: מלחמת אזרחים, כשהיא באה לשם רק לרבע שעה לתת איזה נאום קצר בהפגנה קצרה שהיתה והלכה לה לביתה.

30749: אז המצלמות הציגו לי - - -

שלמה מולה: בדרך כלל ראש עיר לא יכול לתקוף חברי כנסת.

30749: סליחה, אל תפריע לי.

שלמה מולה: אתה לא יכול לתקוף חברי כנסת.

30749: חבר הכנסת מולה, אל תפריע לי.

שלמה מולה: אני לא מפריע, אבל אתה לא יכול לתקוף חברת כנסת.

30749: אל תפריע לי לדבר, בקשה.

אלכס מילר: קודם כל, אני מציע לך לא להפוך את הדיון הזה להתקפה אישית על חברי כנסת.

שלמה מולה: נכון.

30749: באים ואומרים: מלחמת אזרחים.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני ראש העיר, לא צריך יותר מחמש דקות בעיר כדי לדעת שמשהו רע מאוד קורה שם.

30749: משהו חם קורה בעקבות - - -

כרמל שאמה-הכהן: משהו רע.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא אומר מי אשם.

קריאות: - - -

אלכס מילר: סליחה, חברים, נא לשמור על השקט.

משה גפני: רק הצעה לסדר.

משה גפני: אני מציע, אדוני ראש העיר, עזוב את חברי הכנסת.

משה גפני: חברי הכנסת כולם יכולים להגיד מה שהם רוצים.

משה גפני: אגב, אני רוצה להגיד לך אני מדבר פה כבר למעלה מעשרים שנה בבניין הזה, אין שלט בכניסה בדבר שקר-טרחה.

משה גפני: אין.

30749: אה.

30749: או.קי.

משה גפני: פה לחברי הכנסת יש חסינות, גם אני יכול להגיד מה שאני רוצה.

משה גפני: אתה תדבר על העניין.

שלמה מולה: בדרך כלל אתה אומר מה שאתה רוצה.

משה גפני: מה?

שלמה מולה: בדרך כלל אתה אומר מה שאתה רוצה.

שלמה מולה: גם עושה מה שאתה רוצה.

משה גפני: רק אני הרבה פעמים מפחד ממך.

30749: אני מבקש - תדאג רק שלא יפריעו לי, אדוני היושב ראש.

אלכס מילר: תשמע, תן לי לנהל.

אלכס מילר: אני מציע לך לא להיכנס למתקפה על חברי כנסת.

30749: או.

30749: קי.

30749: אני אציית לשלט של הר גפני.

משה גפני: זהו, שאין פה שלט.

30749: טוב, חברים, אני רוצה לומר בצורה הברורה ביותר: יש כאן שתי סוגיות שחייבים לדעת אותן.

30749: סוגיה ראשונה שחייבים לדעת אותה זה הנושא של בתי הספר בבית שמש.

30749: אנשים מנסים להסיט את זה, לצערי.

30749: בתי הספר בבית שמש לוקים ,לצערי, אני מדגיש לצערי, בחוסר של כמות תלמידים.

30749: ישנם בתי ספר עם כמות קטנה של 150 תלמידים, המשוועים להון אנושי.

30749: הון אנושי מבחינתי זה תלמידים נוספים שיגיעו למערכת.

30749: אותם תלמידים שנמצאים בתרבויות ושפות מוגלים לשכונה רחוקה אחרת.

30749: הם מוגלים לשכונה רחוקה אחרת במקום להיות בסביבה הטבעית שלהם, בתוך השכונה שלהם.

30749: אין לנו בעיה עם בית ספר תרבויות ושפות שעושה עבודה טובה.

30749: אין לנו שום בעיה.

30749: ובטח לא עם זה שהם ימשיכו לקבל חינוך טוב ומוצלח לפי השקפת עולמם.

30749: מה שכן צריך לדעת, שישנה כאן סוגיה, שבעבר, שנים רבות, פנו אלינו ממשרד החינוך, אנשי הצוות, וביקשו מאיתנו כמה שיותר לצמצם בתי ספר.

30749: הייתה דרישה לצמצם מספר בתי ספר.

30749: אני התעקשתי שזה יהיה רק בית ספר אחד כדי שלא לגרום חלילה זעזוע במערכת החינוך.

שלמה מולה: איזה בית ספר?

30749: לכן הוחלט, כמו בחוקת ההסתדרות: נכנס אחרון יוצא ראשון.

שלמה מולה: מה אתה אומר?

30749: הם אחרונים שהגיעו לשם, מר מולה, ולכן הם צריכים להיות הראשונים לחזק את אותם בתי ספר ראשונים של בית שמש, שנמצאים באזור הטבעי שלהם.

30749: באזור הטבעי שלהם חייבים - - -

שלמה מולה: אין שיקולים אחרים, רק מי שבא אחרון?

30749: אין שיקולים.

שלמה מולה: אין שיקול אחר?

30749: אלה שבאים לערער - - -

קריאות: - - -

30749: סליחה, לא להפריע.

אלכס מילר: סליחה, לשמור על השקט.

30749: ישנם שיקולים נוספים, אכן, מר מולה.

30749: ההוצאות הרבות שנגרמות לנו בגין בית ספר זה.

30749: ההסעות שמגיעים איתן לאותו מקום.

30749: ההוצאות של אנשי הצוות שם.

30749: זה עולה לעירייה הרבה הרבה מאוד כסף.

קריאה: מה זאת אומרת הוצאות?

30749: וזה לא מאושר על ידי - - -

אלכס מילר: לא, את לא יכולה.

30749: ברגע שמצמצמים את בתי הספר.

30749: ברגע שמצמצמים, בתי ספר לא על חשבונכם.

30749: לא על חשבון הקופה הציבורית.

שלמה מולה: על חשבון מי?

30749: זה בא על חשבונם הפרטי.

שלמה מולה: אני מודיע לך, אין דבר כזה.

שלמה מולה: החרדים לומדים בלי כסף, כולם מקבלים.

30749: אל תודיע לי, הם לא מקבלים.

30749: כאן זה בית ספר ממלכתי שנופל על כתפי העירייה.

30749: בבחינה הזאת אנחנו באים ועושים, מנסים לאחד בתי ספר ולמזער אותם.

30749: זו תפיסת משרד החינוך.

מרינה סולודקין: השר החליט אחרת.

מרינה סולודקין: השר החליט אחרת.

30749: השר יכול להחליט - - -

מנחם אליעזר מוזס: את אומרת לי מקודם אני משתלט?

מנחם אליעזר מוזס: את משתלטת.

30749: בית הספר לא של השר לבד, גם של הרשות.

30749: ואני יושב ראש רשות, צריך להתייעץ איתי, יש לי חוות דעת.

30749: חוות דעת משפטית.

שלמה מולה: אני מבקש, אדוני היושב ראש, לא להגיד למרינה תשתלטי.

שלמה מולה: זה לא פיר.

30749: מספר חוות דעת, אדוני היושב ראש.

30749: מספר חוות דעת משפטיות מלומדות שאומרות שראש העיר יש לו אמירה בנושא ואת זה אני אומר כעת.

אלכס מילר: אדוני ראש העיר - - -

30749: אני רוצה רק לומר משפט אחרון.

אלכס מילר: אני מבקש ממך להתייחס להחלטה.

30749: אני רק רוצה לומר, משפט אחרון.

30749: מצב הדמוגרפיה בבית שמש זה לא סוד לכולם.

30749: לא אני אשם בו, אשמים קודמיי בראשות העיר שהביאו אלפי חרדים לעיר בית שמש.

30749: כשמביאים אלפי חרדים גם צריכים לתת להם שירות.

30749: אני לא יכול למנוע את החרדים.

30749: השיטה שהיתה פעם, השיטה המצרית, להטבעתם של ילדים, הופסקה.

30749: לכן אני לא יכול לעשות כלום חוץ מאשר לתת להם שירות מלא שזה בתי ספר.

שלמה מולה: מה זה?

30749: מולה, אתה לא תדע את זה – כאשר יש לנו מחסור אדיר במאות כיתות.

30749: חסרות לי מאות כיתות.

קריאה: אדוני, מישהו ביקש להטביע ילד?

30749: מישהו ביקש לעשות את מה שסולודקין אומרת: מלחמת אזרחים, אתה חד צדדי שומע רק אותה, אז בבקשה.

יהודית אייזנר: אדוני, למה אתה צועק?

מרינה סולודקין: לא לצעוק, יש כאן ילדים בוועדה.

30749: כי לא שומעים.

30749: את צריכה להבין, הכול התנהל בהפגנה.

30749: בשביתה אחרת יכולתי להביא 5000 - - -

יהודית אייזנר: אבל תדבר בשקט.

30749: בשריקה אחת יכולתי להביא 5000 תלמידים.

מרינה סולודקין: ואני מיליון יכולה להביא.

אלכס מילר: אתה יכול להתייחס להחלטה?

30749: ההחלטה של השר פסולה, ההחלטה של השר נגועה במילים פוליטיות.

אלכס מילר: אני יכול לשמוע את משרד החינוך?

אלכס מילר: משרד החינוך, רק תציג את עצמך, אדוני.

מאיר שמעוני: אני מנהל מחוז ירושלים במשרד החינוך, ממונה גם על העיר בית שמש.

מאיר שמעוני: מכיר את העיר בית שמש, הייתי גם מנהל בית ספר ומורה שם.

מאיר שמעוני: ראשית, אדוני היושב ראש - - -

משה גפני: לא שמעתי, מה התפקיד שלך?

מאיר שמעוני: אני מנהל המחוז, מנהל מחוז ירושלים משרד החינוך.

מאיר שמעוני: אמרתי שאני מכיר את העיר בית שמש, הייתי מורה שם והייתי גם מנהל בית ספר שם.

מאיר שמעוני: בין יתר התפקידים יש לי גם הרבה עבודה עם העיר בית שמש, וגם כמובן בתפקיד הנוכחי.

מאיר שמעוני: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אני רוצה להתייחס למה שנאמר כאן.

מאיר שמעוני: קודם כל, אני רוצה קצת להרגיע את הרוחות ולומר שאני רואה פה תלמידים והורים ומנהלת, מעבר לכל החברים הנכבדים.

מאיר שמעוני: בעיני זו חברה דמוקרטית, חשובה, אזרחית.

מאיר שמעוני: אני, ואני אומר את זה לילדים, אני כשהייתי ילד לא זכיתי להגיע לכנסת, ולא לקחו אותי, לא משנה מה הנושא.

מאיר שמעוני: להגיע, לגעת בכנסת, לדבר עם חברי הכנסת וכולי וכולי.

מאיר שמעוני: ישר כוח, כל הכבוד.

מאיר שמעוני: בעיני, הדיון מיצה את עצמו.

מאיר שמעוני: הרווח הגדול - - -

שלמה מולה: תגיד לנו על בית הספר.

שלמה מולה: הבנו, גישה חינוכית מצוינת.

שלמה מולה: אבל תגיד לנו מה.

ניצן הורוביץ: אנחנו גורמים להם טראומה עם כל הצעקות האלה.

שלמה מולה: שומעים את ראש העיר אומר – רק תשמע, מבחינת החינוך.

שלמה מולה: ראש העיר אומר: החלטת השר היא פסולה.

שלמה מולה: התלמידים שומעים אותו.

שלמה מולה: תראה.

30749: גם שמעו את השר אומר שההחלטה שלי היא פסולה וגם את זה הם שמעו ואף אחד לא - - -

אלכס מילר: שמענו אותך.

אלכס מילר: בבקשה, אדוני.

אלכס מילר: הוא יכול, הוא חבר כנסת, אתה לא.

שלמה מולה: השר הוא - - -

אלכס מילר: חבר הכנסת מולה, אתה רוצה לפוצץ פה את הדיון?

שלמה מולה: לא, לא מפוצץ.

אלכס מילר: אז תן בבקשה למשרד החינוך להביע את עמדתו.

מאיר שמעוני: לעצם העניין, ביקשו קצת נתונים.

מאיר שמעוני: בשנת הלימודים הנוכחית יש כ-1189 תלמידים בחינוך הממלכתי, היסודי, בעיר בית שמש.

מאיר שמעוני: באותו בית ספר מדובר יש כיום 171 תלמידים.

מאיר שמעוני: בית ספר אחר 143, בית ספר אחר, 187, בית ספר אחר 341, בית ספר אחר 347.

מאיר שמעוני: סך הכול 1189 נכון להיום.

מאיר שמעוני: זה מבחינת נתונים, עכשיו לעצם העניין.

מאיר שמעוני: נכון, היו מחשבות במשרד החינוך והתלבטויות בנושא, לאור המספר הדמוגראפי, לראות מה עושים, האם אפשר אולי גם למזג ולאחד בתי ספר לאור הקיטון של מספר התלמידים.

מאיר שמעוני: זו סוגיה שעלתה וירדה ואני כמנהל המחוז ביקשתי להקים צוות לבדוק את זה עוד הפעם.

מאיר שמעוני: אם אנחנו כל הזמן, לתפיסתי לפחות, נלך ככה בלי לחשוב, בלי לבדוק, בלי להביא ניירות, ניירות עמדה – אז הקמתי, ביקשתי להקים את הצוות וכולי.

מאיר שמעוני: אז היה צוות, הכין ניירות, הכין חלופות.

מאיר שמעוני: לצערי, חלק מהחלופות גם הודלף.

מאיר שמעוני: הודלף, יצא החוצה וכבר הגיע לרמה של החלטות.

מאיר שמעוני: אני רוצה לומר כאן: לא הייתה החלטה, היו חלופות, היו מחשבות, לא הייתה החלטה לסגור בית ספר כזה ואחר.

מאיר שמעוני: ב-10 בינואר, לפני כחודש וחצי, כינסתי ישיבה דחופה עם נציגי הרשות המקומית, הפיקוח וגורמים נוספים והודעתי להם שאני, לאחר מחשבות והתלבטויות – ואמרתי גם מה מערך השיקולים - החלטתי להקפיא את המהלך הזה בתשע"א, וחמשת בתי הספר יישארו על כנם.

מאיר שמעוני: אז באה הבקשה של הרשות המקומית ואמרו לי: אנחנו מוכנים.

מאיר שמעוני: אנחנו רק מבקשים שיהיה דיון בראשות השר והמנכ"ל לחיזוק החינוך הממלכתי בעיר בית שמש, לאור כל מה שעלה פה, ואני לא אתייחס.

מאיר שמעוני: באותו ערב דיברתי עם השר ועם המנכ"ל, עדכנתי אותם.

מאיר שמעוני: השר אמר לי בלי להניף עפעף: אני אעשה את הדיון בראשותי.

מאיר שמעוני: הדיון הזה יהיה בראשותי כיצד מחזקים את החינוך בעיר בית שמש.

מאיר שמעוני: ב-13 בינואר הייתי במקרה פה בדיון עם השר, הייתה פה מליאה של חברי הכנסת.

מאיר שמעוני: דנו פה בנושא התלבושת האחידה, עם נציגות הורים וכולי וכולי.

מאיר שמעוני: היינו בצהריים, ב-16:00 לדעתי, הייתה פה השאילתה, חברת הכנסת סולודקין.

מרינה סולודקין: הצעה לסדר רגילה.

מאיר שמעוני: הצעה לסדר.

מאיר שמעוני: ואז פנה אלי עוד הפעם השר, אמר לי: אדוני מנהל המחוז מה ההחלטה הסופית שלנו, המקצועית שלך כמנהל מחוז.

מאיר שמעוני: אמרתי זו ההחלטה שמתבססת על הפגישה ב-10 בינואר.

מאיר שמעוני: מה שאני רוצה לומר, חברים, בואו לא נטשטש לפחות את העובדות.

מאיר שמעוני: יש החלטה מקצועית ויש החלטה פוליטית.

מאיר שמעוני: החלטה פוליטית של השר התבססה על ההחלטה של מנהל המחוז.

מאיר שמעוני: אפשר לערער עליה.

מאיר שמעוני: דרך אגב, המנכ"ל היה יכול לבוא ולהגיד לי: תשמע אני לא מקבל את ההמלצה שלך, זה לגיטימי.

אלכס מילר: אני אבקש ממך רק להתייחס לדבר אחד: שמענו עכשיו את ראש העיר, מבחינתו הוא לא מקבל את החלטת השר.

אלכס מילר: אני רוצה לשמוע ממך מה בסופו של דבר העתיד של בית הספר לשנה הבאה.

אלכס מילר: אתם במשרד החינוך – מי גובר פה על מי?

אלכס מילר: ומה בסופו של דבר ההורים והילדים צריכים לדעת?

מרינה סולודקין: ואם ההורים שלהם צריכים ללכת לבית משפט.

אלכס מילר: חכו.

אלכס מילר: מרינה, אנחנו נמצאים בכנסת ישראל, מה עכשיו בית משפט?

מרינה סולודקין: לא, אני - - -

אלכס מילר: יש לנו פה מספיק כוח בשביל לפתור בעיות.

מאיר שמעוני: אדוני יושב הראש, אני רוצה להתייחס.

מאיר שמעוני: להערכתי, לצערי, קודם כל כבר בזבזנו מעל חודש וחצי שזה חבל.

מאיר שמעוני: אבל למרות כל זאת, לפני כשבוע, מעבר לדיונים שהיו אצל השר והמנכ"ל היה דיון אצל המנכ"ל.

אלכס מילר: אתה יכול לחזור, בבקשה?

אלכס מילר: לא שמעתי אותך.

מאיר שמעוני: אמרתי: אל"ף, לצערי בזבזנו כבר חודש וחצי מרגע של קבלת החלטה שלא סוגרים והיה כבר אפשר לרשום את התלמידים ולשבץ אותם וכולי.

מאיר שמעוני: למרות כל זאת היו דיונים אצל השר ואצל המנכ"ל.

מאיר שמעוני: כולל דיון אחרון אצל המנכ"ל בשבוע שעבר על הנושא הזה וההחלטה הייתה – לשאלתך – המנכ"ל אמר: יום חמישי בבוקר 07:30, יום חמישי האחרון, אנחנו בעיר בית שמש לסיור.

מאיר שמעוני: אני רוצה לראות בעין, רוצה לראות את הצרכים.

מאיר שמעוני: לאחר מכן נקיים דיון מקצועי בעיר בית שמש.

מאיר שמעוני: אחד.

מאיר שמעוני: שתיים, תיבנה תכנית אב - - -

אלכס מילר: יום חמישי שיהיה, אתה מתכוון?

מאיר שמעוני: לא, שהיה.

אלכס מילר: אז היה סיור.

מאיר שמעוני: לא, היה צריך להיות.

מאיר שמעוני: לצערי, הסיור בוטל.

אלכס מילר: למה?

מאיר שמעוני: בוטל על ידי העירייה.

אלכס מילר: בוטל או הולך להיות?

מאיר שמעוני: בוטל.

30749: נדחה, כדאי לדייק.

מאיר שמעוני: הסיור לא יתקיים.

30749: סגן ראש הממשלה רוצה להשתתף בסיור עם שר החינוך, זו הייתה הבקשה.

קריאה: מי?

קריאה: ליברמן?

30749: אלי ישי.

שלמה מולה: אה, עכשיו אתם מעבירים את זה לפוליטיקה.

30749: כמו שהעבירו את זה אליך לטפל בזה.

אלכס מילר: סליחה, ראש העיר, עם כל הכבוד.

אלכס מילר: נראה לי שאתה שוכח איפה אתה נמצא.

אלכס מילר: מה זה הפניות האלה.

אלכס מילר: נראה לך.

אלכס מילר: על סמך מה אתה – אני ממש לא אאפשר דבר כזה לעשות.

אלכס מילר: ממש לא מאפשר.

אלכס מילר: קצת כבוד לכנסת ישראל.

מאיר שמעוני: אני הייתי מבקש אם אפשר לתת לי לסיים ואני תכף אסיים.

מאיר שמעוני: אדוני היושב ראש, הדיון והסיור שהיה צריך להיות ביום חמישי ובוטל, לא יתקיים לצורך העניין.

מאיר שמעוני: היה אמור להיות סיור מקצועי בראשות מנכ"ל המשרד, מנכ"ל משרד החינוך.

מאיר שמעוני: מנהל המחוז, עבדכם הנאמן.

מאיר שמעוני: מפקחת של בית הספר.

מאיר שמעוני: הרשות המקומית.

מאיר שמעוני: מנהלי בתי הספר וכל מי שיש לו יד ורגל בעניין הזה.

מאיר שמעוני: לצערי הוא לא התקיים - - -

יהודית אייזנר: והסתדרות המורים.

מאיר שמעוני: זה אחד.

מאיר שמעוני: שתיים, המנכ"ל קיבל החלטה שהוא רוצה לעשות תכנית אב לבדיקת הצרכים בעיר בית שמש.

מאיר שמעוני: כל הצרכים בעיר בית שמש על מנת להבין מה הצרכים האמיתיים שקיימים, כולל המגזר, כולל במגזר החרדי, לפי קריטריונים שמאושרים ומחייבים על ידי המדינה.

מאיר שמעוני: לצורך העניין.

אלכס מילר: אבל אין שום פסול בכך שגם שר הפנים יעזור בעניין הזה.

מאיר שמעוני: אני לא אמרתי על שר הפנים ,דיברתי על סיור מקצועי שהיה אמור להיות.

מרינה סולודקין: שר הפנים מאד נחוץ.

שלמה מולה: שר הפנים יכול לסייע הרבה.

שלמה מולה: גם סגן ראש ממשלה, לא?

מאיר שמעוני: אני לא נכנס למי יבוא ומי לא יבוא, המטרה הייתה לעשות סיור מקצועי.

מאיר שמעוני: אם יבוא שר הפנים - - -

משה גפני: אתה מתנגד לליברמן?

מאיר שמעוני: בבקשה?

משה גפני: אתה מתנגד לליברמן, שיבוא?

מאיר שמעוני: אני לא מתנגד לאף אחד.

מאיר שמעוני: אני רק מציע.

מאיר שמעוני: חברים, אני אמנם צעיר בחבורה פה אבל אני קצת ותיק במערכת, אל תכניסו אותי לפוליטיקה.

מאיר שמעוני: אני מביע פה עמדה מקצועית ואם יחליטו להביא את סגן ראש הממשלה ואת ראש הממשלה אז שיגיע ראש הממשלה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: חבר הכנסת גפני.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני פשוט מתנצל.

משה גפני: הרב מוזס, אתה חבר ועדת החינוך מטעמנו אני פשוט צריך לנהל ישיבה כבר מ-10:00.

אלכס מילר: בגלל זה קיבלת רשות דיבור.

משה גפני: כן, אני מודה לך, אדוני.

משה גפני: קודם כל, אני רוצה להגיד שאני לא מכיר את בית הספר שפות ותרבויות אבל מהבירורים שביררתי מתברר שזה בית ספר ברמה מאוד גבוהה ובית ספר מאוד חיובי, ואני פונה למשרד החינוך לא לסגור אותו.

משה גפני: אני חושב שבית הספר צריך להמשיך ולהתקיים ולפעול.

משה גפני: יש לי הצעה.

משה גפני: אדוני מנהל המחוז, יש לי הצעה לכל מנהלי ומנהלות בתי הספר הממלכתיים בארץ: במקום שיש החלטה של משרד החינוך או ראיון או חשיבה מקצועית לסגור את בית הספר, להביא לשם חרדים, ולהגיד שחרדים יקבלו את הבניין.

משה גפני: אני מבטיח לכם שבית הספר לא ייסגר.

משה גפני: נסגרים הרבה בתי ספר.

משה גפני: הייתה החלטה גם לגבי בית הספר הזה, על כל פנים רעיון, כמו שאומר מנהל המחוז, להעביר את בית הספר למקום אחר.

משה גפני: עכשיו למה פתאום יש התערבות כזאת ממשית ורצינית, ולמה כל הדיון הזה שהוא כל כך קריטי?

משה גפני: הרי סוגרים בתי ספר באופן קבוע, משרד החינוך סוגר בתי ספר – אגב גם בתי ספר חרדיים.

משה גפני: במקום שהאוכלוסייה החרדית מתמעטת סוגרים בתי ספר ולא שמעתי פה דיונים דרמטיים ולא ראיתי את שר החינוך מתערב פתאום בהחלטות מקצועיות.

משה גפני: מה שקרה כאן הוא דבר אחד נורא פשוט: בית הספר הזה, היות ואני מכיר – באמת אני חוזר ואומר: שמעתי שבית הספר ברמה גבוהה, לא ביקרתי בו, אני לא מכיר אותו, מהנתונים שקיבלתי.

משה גפני: אבל אני מכיר את השכונה, ששם הייתי כבר כמה פעמים גם השנה וראיתי איך ילדות קטנות – חרדיות אמנם.

משה גפני: מסכנות, חרדיות.

משה גפני: לא יודע למה, אבל ככה נולדו – פשוט לומדות במקום שהוא בלתי מתקבל על הדעת בעליל.

משה גפני: פשוט כדאי לבוא ולראות.

משה גפני: כשאתם באים, חברת הכנסת מרינה סולודקין וחבר הכנסת מולה, אני מזמין אתכם למה שראיתי בעיני.

משה גפני: לא מתאים.

משה גפני: לא יודע, זה דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת בעליל.

משה גפני: עכשיו מה שקרה זה שמשרד החינוך רצה – ושוב, יכול להיות שהנתונים לא נכונים, אבל מה שנאמר לי ודיברתי עם שר החינוך על זה: נאמר לי שרוב הילדים באים מתוך העיר ולא מהשכונה שם.

משה גפני: יכול להיות שאני טועה, באמת זה לא מקצועי.

משה גפני: אבל אם זה נכון, אם לא הייתה בעיית חרדים, נניח כולם היו אותו הדבר, אז מה שהיו עושים – היו עושים סדר בבתי הספר מבחינת המבנים.

משה גפני: וזה, אני מבין, היה הרעיון במשרד החינוך לפני שהתברר שהמבנה הולך לעבור לחרדים.

משה גפני: הרעיון היה למזג בתי ספר.

משה גפני: אפשר גם למזג בתי ספר חרדיים.

משה גפני: מי שגר בשכונה, הבניין יהיה לתושבי השכונה.

משה גפני: ומי שגר בשכונה אחרת, הבניין יהיה בשכונה האחרת, והמנהלת ובית הספר ימשיכו.

משה גפני: אבל מה, הגיעו החרדים, ולהשם הישועה, אומרים אצלנו.

משה גפני: תודה רבה.

אלכס מילר: תודה, מי מייצג פה את ההורים?

אלכס מילר: יש לנו פה את ועד ההורים?

ישראל ניסן: כן.

ישראל ניסן: אני.

אלכס מילר: כן, בבקשה, אדוני.

אלכס מילר: מה השם שלך רק לפרוטוקול.

ישראל ניסן: ד"ר ישראל ניסן.

אלכס מילר: בבקשה, שלוש דקות, אדוני, לא יותר.

ישראל ניסן: אדוני היושב ראש, חברי כנסת נכבדים ואורחים נכבדים.

ישראל ניסן: אני מודה לכם על הזכות להופיע בפניכם.

ישראל ניסן: אנו הורי התלמידים של בית הספר מאמינים בדרכו החינוכית, בתכניות הלימוד המגוונות, לימוד אנגלית מכיתה אל"ף, ספרדית מכיתה דל"ת.

ישראל ניסן: זאת לצד לימוד התרבויות השונות עם דגש על מורשת ישראל, חינוך לסובלנות ואחווה.

ישראל ניסן: הדגש על לימוד השפות הוא ייחודי לבית הספר הזה.

ישראל ניסן: דרכו החינוכית הוכיחה את עצמה לאורך עשר שנות פעילותו, לכן בחרנו לשלוח את היקר לנו מכול, את ילדינו לבית הספר הזה.

ישראל ניסן: אני דוגמא להורה שגר בבית שמש אבל לא ברמת בית שמש ושולח את הבת שלי לשם.

ישראל ניסן: בית הספר מהווה אבן שואבת, והורים רבים מכל רחבי העיר מעוניינים לשלוח את ילדיהם בהסעות לבתי הספר, הממומנות על ידינו.

ישראל ניסן: בית הספר חשוב ויקר גם לילדינו.

ישראל ניסן: הם זוכים ליחס אישי מהמורים הדואגים להם כאילו היו ילדיהם ושוקדים לקדם כל אחד באופן אינדיבידואלי.

ישראל ניסן: בבית הספר שורה אווירה חינוכית ולימודית, מבנה בית הספר הוא חדש, מטופח מאוד, הוא מאיר עיניים לכל מי שנכנס למתחם.

ישראל ניסן: הדבר תורם לתחושת הביתיות ולאווירת הלימודים.

ישראל ניסן: הילדים רוחשים כבוד רב לצוות החינוכי ולחבריהם לספסל הלימודים.

ישראל ניסן: לכן רמת האלימות בבית הספר נמוכה ביותר.

ישראל ניסן: בית הספר קולט עלייה, לומדים בו ילדים מכל הגלויות, ממזרח וממערב.

ישראל ניסן: יוצאי מזרח אירופה לצד עולי אתיופיה ודרום אמריקה, לומדים בחברות ובהרמוניה.

ישראל ניסן: הצלחתו של בית הספר ותעודות ההצטיינות הרבות שקיבל הן אות כבוד לבית שמש.

ישראל ניסן: הצלחה כזו אסור להפסיק.

ישראל ניסן: הצלחה זו יש להרחיב.

ישראל ניסן: אנו מפצירים בכם כי תפתחו בבית הספר כיתות גן וכן כיתות ז' ו-ח'.

ישראל ניסן: לצערי, אני אומר, התנהלות העירייה מהווה התעללות בנו ובילדינו.

ישראל ניסן: חודשים ארוכים מופעלת כנגדנו מלחמה פסיכולוגית במטרה להתיש אותנו.

ישראל ניסן: גם היום באמצע חודש פברואר ולמרות אמירה ברורה של שר החינוך, מר גדעון סער, אנחנו עדיין לא יודעים מה יעלה בגורלו של בית הספר.

ישראל ניסן: אנו וילדינו נמצאים באי ודאות ובחרדה.

ישראל ניסן: בעיתונות החרדית שופכים את דמינו.

ישראל ניסן: מדובר – זה אני אחרי זה אכנס לזה – בעיתונות החרדית מדובר על מחסור של מאות כיתות - - -

אלכס מילר: רק – אתה עוד דקה מסיים, אדוני.

שלמה מולה: נו, הוא רוצה לומר דבר.

ישראל ניסן: או.

ישראל ניסן: קי.

ישראל ניסן: מדובר על מחסור של מאות כיתות.

ישראל ניסן: בית הספר לשפות לא יפתור את מצוקת הכיתות לילדים החרדיים.

ישראל ניסן: סגירת בית הספר היא בבחינת גזל כבישת הרש.

ישראל ניסן: אני בעד חינוך לכולם.

ישראל ניסן: אני, אם יורשה לי רק להקריא כתבה קטנה מתוך עיתון חדש בבית שמש – שההשמצות - - -

אלכס מילר: אין צורך.

אלכס מילר: תשמע, אין צורך לקרוא כתבות.

אלכס מילר: אני מציע לך שאתה תתייחס.

אלכס מילר: אתה נמצא פה בוועדת הכנסת, אנחנו רוצים לשמוע מה בלבך.

אלכס מילר: אני מציע לך, עזוב את הניירות עכשיו.

ישראל ניסן: או.

ישראל ניסן: קי.

אלכס מילר: עזוב את הניירות.

אלכס מילר: אף אחד פה לא בודק את כוח הקריאה שלך.

אלכס מילר: דבר מהלב.

אלכס מילר: אנחנו שמענו שיש בעיה, שמענו התייחסות גם של משרד החינוך וגם של ראש העיר.

אלכס מילר: יש פה חברי כנסת שמקשיבים לך, אנחנו בסופו של דבר נסכם את הדיון.

אלכס מילר: אני מציע לך – כשיש לך פה דקה, תתייחס מלבך, תגיד מה מגישים הורים, מה הולך להיות בשנה הבאה, מה האופציות שלכם, ואנחנו נמשיך הלאה.

אלכס מילר: בבקשה, אדוני.

ישראל ניסן: בתור הורים אנחנו מרגישים רע מאוד, אכזבה קשה, אני יכול להגיד, מההנהגה.

ישראל ניסן: אני אישית בחרתי בראש העיר בגוש החברתי שכבר התפרק.

ישראל ניסן: אני אומר את זה בצער רב.

ישראל ניסן: בתור הורים אני מרגיש שרודפים אותנו כמיעוט חילוני, כמעט, משמיצים אותנו, את הילדים שלנו, מעל דפי העיתונות החרדית.

ישראל ניסן: ואין עונה ואין משיב ואין מגנה.

ישראל ניסן: אני מרגיש שלוקחים – פוגעים בזכות יסוד שלנו לחינוך של הילדים שלנו.

ישראל ניסן: אנחנו עושים צבא, אנחנו עובדים קשה, משלמים מיסים, נותנים לחברה כל מה שאנחנו יכולים לתת וגם הרבה מאיתנו במקצוע האזרחי שלהם תורמים המון למדינה.

ישראל ניסן: אנחנו חושבים ששפות ותרבויות – שהוא פנינה חינוכית, שהילדים שלנו אוהבים אותו – לא רק שלא צריך לסגור אותו, הצלחות כאלה צריך להמשיך ולקיים אותן.

ישראל ניסן: עוד דבר אחד: אני מבקש משפט, כמה משפטים, למיקי שטיין.

ישראל ניסן: הוא נכה צה"ל, מאוד חשוב בהנהגת ההורים.

אלכס מילר: תשמע, אדוני, תן לי לנהל את הישיבה.

אלכס מילר: אני אתן פה זכות דיבור למי שרשום.

אלכס מילר: סיימת?

ישראל ניסן: כן.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: חבר הכנסת הורוביץ, בבקשה.

ניצן הורוביץ: כן, תודה, אדוני היושב ראש.

ניצן הורוביץ: הייתי בבית שמש.

ניצן הורוביץ: הייתי בבית הספר שבו מדובר.

ניצן הורוביץ: אני רוצה להגיד לראש העיר שקודם כל כדאי לשנות קצת את הסיפור.

ניצן הורוביץ: אתה יודע, שמעתי הרבה דברים על ההתנהלות בעיריית בית שמש ועכשיו בסך הכול אתה מוכיח גם כאן בכנסת שחלק מהדברים – לפחות ממראה עיניים.

ניצן הורוביץ: אני יושב פה מולך, ואני רואה - - -

30749: גם הדברים שלך - - -

אלכס מילר: סליחה.

ניצן הורוביץ: אני חושב ש-בוא נגיד בצורה עדינה, אתה לא מייצג הכי טוב את ה"קייס" שלך.

30749: זה נדמה לך.

ניצן הורוביץ: אני חושב שהדברים מדברים בעד עצמם.

ניצן הורוביץ: בית הספר – אני רוצה להגיד בצורה ברורה, וגם למנהל הוועדה: כולנו אנשים פוליטיים, הזירה הציבורית והסוגיות הציבוריות הן סוגיות פוליטיות.

ניצן הורוביץ: בית הספר הזה לא ייסגר.

ניצן הורוביץ: אם רוצים להפוך את בית הספר הזה, מבחינת עיריית בית שמש או גורמים מסוימים, לאיזשהו שדה קרב, ורוצים להפוך אותו לזירה של מלחמות דת ומדינה, זה לא ילך, כי מול הכוח הזה יקום כוח נגדי, כמו שאתם רואים כאן ממש.

ניצן הורוביץ: אני רוצה להגיד ביחס לתופעה הכללית בבית שמש: העניין הזה מעורר כאן את האמוציות שהוא מעורר כי הוא חלק מבעיה יותר רחבה בבית שמש.

ניצן הורוביץ: כמו שאמר חבר הכנסת כרמל שאמה: יש תחושה בבית שמש שדברים יוצאים משליטה.

ניצן הורוביץ: יש תחושה של הציבור החילוני בבית שמש שהוא נמצא תחת מתקפה.

ניצן הורוביץ: שמענו את זה מיו"ר ועד ההורים ואני שומע את זה מתושבים רבים נוספים.

ניצן הורוביץ: לא אני אומר את הדברים האלה, הם אומרים את הדברים האלה.

ניצן הורוביץ: מדובר בדיור, מדובר במוסדות תרבות, מדובר בתחבורה, מדובר במוסדות חינוך, מדובר באופי העיר.

ניצן הורוביץ: אם חושבים שבאמצעים כוחניים אפשר יהיה לסגור בתי ספר ולדחוק את החילוניים מבית שמש ולהפוך אותה לעיר חרדית, בכוח ובאלימות ובהשמצות – זה לא ילך לכם.

ניצן הורוביץ: לפעמים יש תחושה שעד שלא עושים – איך, מרינה – עד שלא שמים רגל על הקרקע ואומרים: עד כאן אז אתם לא מבינים.

ניצן הורוביץ: ולכן, אדוני ראש העיר, היה צריך הגפנה כי סירבת לדבר עם האנשים האלה.

ניצן הורוביץ: ועד שהם לא באו אל מול משרדך ולא צעקו, לא שמעת אליהם.

ניצן הורוביץ: עד שלא באנו לשר החינוך – בניגוד להמלצות מקצועיות כביכול – ודרשנו משר החינוך להשאיר את בית הספר פתוח, אז הדברים התנהלו - - -

שלמה מולה: ניצן, אבל הוא גם צריך לייצג את החילונים, לא רק את החרדים.

ניצן הורוביץ: בוודאי.

שלמה מולה: אז מה צריך להתרפס.

שלמה מולה: לא צריך לבקש טובות.

ניצן הורוביץ: לכן אני אומר, גם לחילונים יש - - -

30749: אני אמור לענות לו או שאני לא אמור לענות?

אלכס מילר: לא.

30749: אז אני לא אענה לך.

ניצן הורוביץ: אתה דיברת מספיק.

30749: אני לא דיברתי מספיק.

אלכס מילר: לא, אני לא פותח פה לוויכוח את העניין הזה.

אלכס מילר: בבקשה.

30749: טוב.

ניצן הורוביץ: אני אומר לתושבים כאן שלחילונים גם כן יש גב בכנסת וגב בממשלה, ואנחנו נעמוד לצידם, במיוחד שמדובר בפנינה חינוכית כמו בית ספר שפות ותרבויות ובית הספר הזה לא ייסגר, נקודה, סוף פסוק.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: יש לנו פה ממונה על החינוך.

אלכס מילר: ריצ'רד פרס, בבקשה.

אלכס מילר: שלוש דקות, אדוני.

ריצ'רד פרס: אדוני היושב ראש, אני שומע פה את הדברים ואני חוזר דווקא על דברי מנהל המחוז שלא לשכוח שיש פה ילדים ושכולנו נשמור על המסגרת כדי שלפחות כלפיהם לא נחטא, לא בחינוך ולא בדוגמא האישית.

ריצ'רד פרס: שמעתי פה את הנתונים ואני לא מקבל את כל הנתונים שנמסרו פה.

ריצ'רד פרס: אל"ף נכנסתי לפני שנה לתפקיד כממונה על החינוך.

ריצ'רד פרס: התייצבתי במשרד החינוך עם מנהל אגף החינוך, קיבלתי הודעה מסודרת ממנהל המחוז שהמצב בבית שמש כבר כמה שנים – צריך לסגור שני בתי ספר ובתי נספר לא נסגרים.

ריצ'רד פרס: השנה לא תינתן אפשרות כזאת.

ריצ'רד פרס: הודעתי למנהל המחוז: בבית ספרי לא יהיה כדבר הזה, מאחר ואני ממונה חדש.

ריצ'רד פרס: אי אפשר היה לדחות עד היום ומשרד החינוך נתן לזה יד, יחליטו היום לסגור את בית הספר או את שני בתי הספר.

ריצ'רד פרס: התחייבתי שנקיים דיון מקצועי, מסודר בליווי משרד החינוך ונעשה את ההחלטות האלו בצורה מסודרת.

ריצ'רד פרס: קיימנו את הדיון הזה במשך שנה שלמה יחד עם משרד החינוך, עם המפקח על משדר החינוך, עם המחוז.

ריצ'רד פרס: לצערי, בניגוד למה שנמסר פה, מבחינתנו הייתה ונתקבלה החלטה שהיו שותפים לה אנשים, לסגור בית אחד, בסופו של דבר.

מאיר שמעוני: סליחה, החלטה חד צדדית, אני חייב לציין את זה.

אלכס מילר: אתה לא יכול להתפרץ.

ריצ'רד פרס: שנייה - - -

מאיר שמעוני: ההחלטה היא חד צדדית.

מרינה סולודקין: זה מבית שמש, וזה - - -

ריצ'רד פרס: שנייה, אני רוצה – אני לא הפרעתי לאף אחד, לא הפרעתי לאף אחד.

ריצ'רד פרס: אני מצפה שהדברים ימשיכו ויהיו באותה דרך.

ריצ'רד פרס: אני חוזר ואומר: מבחינתנו הייתה החלטה וכשאני ביקשתי להודיע אותה להורים ולמנהלים אמרו לי: תמתין, נקיים פגישה מסודרת.

ריצ'רד פרס: הועלתה אפשרות שהנושא של בית ספר שפות ותרבויות ימשיך כבית ספר על אזורי.

ריצ'רד פרס: אמרתי שבהחלט נבדוק את זה.

ריצ'רד פרס: קודם כל, אני אומר פה על השולחן, בית ספר שפות ותרבויות הוא בית ספר מעולה.

ריצ'רד פרס: בית ספר שפות ותרבויות הוא אחד מחמישה בתי ספר יסודיים טובים מאוד שיש בבית שמש ולא לשכוח את זה.

ריצ'רד פרס: לצערי, הדמוגרפיה מדברת אחרת בבית שמש.

מרינה סולודקין: השר החליט אחרת.

ריצ'רד פרס: שנייה, גברת סולודקין, אם תתני לי אחר כך, תשמעי אותי עד הסוף, אני מניח שלא יהיו לך הערות.

מרינה סולודקין: אני שומעת את הנימות, אדוני.

מרינה סולודקין: אתה תחת פיקוד.

ריצ'רד פרס: אני ממש לא תחת פיקוד.

ריצ'רד פרס: אם תשמעי אותי עד הסוף, גברת, אני אולי – במשטר שאת מדברת עליו זה משהו אחר.

ריצ'רד פרס: אני תני לי לסיים את הדברים שלי.

אלכס מילר: בעדינות.

אלכס מילר: בעדינות בדבריך.

ריצ'רד פרס: אבל גם לא להגיד לי תחת פיקוד.

אלכס מילר: בעדינות בדבריך.

ריצ'רד פרס: אבל לא להגיד לי: תחת פיקוד.

אלכס מילר: אתה שוכח שאתה מדבר עם חבר כנסת.

ריצ'רד פרס: בוודאי.

שלמה מולה: היא 20 שנה במדינת ישראל.

שלמה מולה: אתה לא יכול לבוא - - -

ריצ'רד פרס: גברת מרינה סולודקין, אני ממש לא תחת פיקוד, אם תשמעי אותי עד הסוף אני מבטיח לך שתראי שהדעה שלי היא חופשית ומסודרת.

ריצ'רד פרס: תודה.

ריצ'רד פרס: כשאני נמצא בתוך המערכת היום, לגבי השנים הבאות, מה שקורה זה שבשנה הבאה יש לי 165 ילדים לכיתה אל"ף.

ריצ'רד פרס: שנה אחרי זה יש לי 130 ילדים לכיתה אל"ף.

ריצ'רד פרס: שנה אחרי זה יש לי 105 ילדים לכיתה אל"ף.

ריצ'רד פרס: כל מי שבר-בי-רב במשרד החינוך ומבין בנתונים פדגוגיים: קשה למלא ולקיים בית ספר בתנאים שיאפשרו לתלמידים גם היום - - -

מרינה סולודקין: על אזורי.

ריצ'רד פרס: רגע.

מרינה סולודקין: תראה, אדוני, כאילו לא הייתה החלטה של שר.

ריצ'רד פרס: תני לי לדבר עד הסוף, אני רוצה, אני משתדל.

אלכס מילר: את רוצה שהוא יסכם?

ריצ'רד פרס: אני מסכם את הדברים שלי, הייתי מסיים אותם, אבל תאמיני לי – תני לי לסיים את הדברים ואת תראי את הדברים אחרת.

ריצ'רד פרס: בסדר, גברת סולודקין?

ריצ'רד פרס: מתנצל.

אלכס מילר: אתה מוכן להתכנס?

ריצ'רד פרס: בוודאי שאני מוכן, אבל לא נתתם לי עוד לדבר.

ריצ'רד פרס: אני אומר בצורה מסודרת ובצורה ברורה, שקיבלנו את ההחלטה לסגור את בתי הספר ראינו את השלמת הנתונים המאפשרים לכל בית ספר ללמוד כמו שצריך בתנאים המקסימאליים.

ריצ'רד פרס: וזה גם בית ספר שפות ותרבויות וגם שני בתי ספר אחרים נפגעים מכך.

ריצ'רד פרס: באה החלטת השר ואמרה לא לסגור את בית הספר.

ריצ'רד פרס: אני אומר פה בצורה ברורה על השולחן, הודעתי לשר בצורה ברורה, למנכ"ל ולמנהל המחוז שאני מוכן לקבל את ההצעה הזאת ובתנאי שמבטיחים את עתיד החינוך הממלכתי בבית שמש כולו, לא משאירים בית ספר אחד פתוח ושנה הבאה סוגרים שלושה בתי ספר.

אלכס מילר: באיזה צורה אתה רואה את זה?

ריצ'רד פרס: אני אגיד את זה.

ריצ'רד פרס: הצעתי לשר מאחר שהשר בא עם הצעה – שלדעתי גם ראש העיר יקבל אותה בסופו של דבר – בא בהצעה להבטיח את מערכת החינוך הממלכתית לחמש שנים, שבה כל חמשת בתי הספר היסודיים מקבלים את כל הנתונים כאילו הם לומדים בבית ספר מלא.

ריצ'רד פרס: הרי חזון משרד החינוך מדבר על כיתות קטנות וחכמות עם כל הנתונים.

ריצ'רד פרס: אני בעד.

ריצ'רד פרס: אני בעד, אבל לא ייתכן שהיום השר יגיד: אני לא סוגר היום ושנה הבאה אני אסגור שלושה בתי ספר.

ריצ'רד פרס: אם אתה מקפיא את ההחלטה - - -

מרינה סולודקין: אבל - - - שר.

ריצ'רד פרס: שנייה.

מרינה סולודקין: מה שאני שומעת זה פשוט לא יאומן.

ריצ'רד פרס: גברת סולודקין, אבל את לא גרה בבית שמש ואת לא מכירה - - -

מרינה סולודקין: אני גרה באשקלון.

ריצ'רד פרס: רגע, גברת סולודקין, אני מזמין אותך לראות גם את שני בתי הספר האחרים, ותביני שהנתונים האלה הם חייבים מבחינה פדגוגית ומקצועית כדי לקיים בית ספר כהלכתו.

ריצ'רד פרס: עכשיו אני רוצה לסכם את הדבר.

ריצ'רד פרס: אני אומר פה בצורה ברורה: המנכ"ל היה צריך לבוא לבית שמש והמנכ"ל הציע הצעה טובה מאוד, להביא תכנית אב לבית שמש.

ריצ'רד פרס: אני לא רואה את הבניין או את בית הספר כסוגיה כאן.

ריצ'רד פרס: אם יפתחו עתיד לכל בתי הספר הממלכתיים בבית שמש לשנים הקרובות, אני חושב שגם ראש העיר – ויינתן פיתרון לאוכלוסייה החרדית.

ריצ'רד פרס: רק לדבריו של גפני: קודם כל קיבלנו פה מורשת שהוא היה שותף לה במשך השנים האחרונות.

ריצ'רד פרס: אנחנו שנה בתפקיד בעיריית בית שמש.

אלכס מילר: טוב, נא לסיים.

ריצ'רד פרס: לגבי הבניין, אני לא אשם אם ילדים חרדים מגיעים בכמויות ואין תכנון מתאים.

ריצ'רד פרס: שלא יביאו את הילדים שלהם למקום שלא תכננו בצורה מסודרת את הנושא של חינוך, פדגוגיה וכל הדברים האלה.

ריצ'רד פרס: אבל מאחר שיש בעיה, ויש בעיה לציבור החרדי, אין ספק, אני אומר שהתכנית של מנכ"ל משרד החינוך יכולה לתת פיתרון גם לבתי הספר, ואז כולם יבואו על פתרונם בשלום.

אלכס מילר: תודה.

ריצ'רד פרס: רק משפט אחרון.

אלכס מילר: בבקשה, אדוני, נא לסכם.

ריצ'רד פרס: אדוני, בכל זאת מדובר על מערכת החינוך בבית שמש, ואני ממונה עליה.

אלכס מילר: בבקשה.

ריצ'רד פרס: לכן אני אומר פה: גם ליד ראש העיר וגם ליד משרד החינוך, אבל בעיקר לכם כחברי כנסת: יש מקום לראות את הציבור הממלכתי ואת הבעיה של החינוך הממלכתי הרשמי בבית שמש, כבעיה שצריך לתת לה פיתרון ועדיפות לאומית.

ריצ'רד פרס: אתן יד לכל פיתרון כזה ולא לסגור שום בית ספר בסופו של דבר, ואין לי ספק שגם ראש העיר יבוא.

מרינה סולודקין: ולבנות חדשים.

מרינה סולודקין: בתי ספר חדשים.

ריצ'רד פרס: חד וחלק.

ריצ'רד פרס: עוד הערה אחת יש לי אחרונה.

ריצ'רד פרס: נאמר פה מקודם על ידי חבר הכנסת כרמל שאמה: מספיק לראות איזה בבית שמש – אני מציע לך, לפני שאתה מטיל סרה בעיר שלמה, תבוא תגור, תבוא תבקר, תבוא ותראה.

ריצ'רד פרס: יש אנשים נפלאים בבית שמש ותבוא לבית שמש.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: חבר הכנסת מוזס.

ריצ'רד פרס: אתה מוזמן אלי הביתה.

יהודית אייזנר: תשמרו עליהם, שהם לא יברחו.

אלכס מילר: גברתי, את בצורה שיטתית מתפרצת פה לדיון, אני מבקש ממך.

30749: ומדברת על נימוס.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב ראש.

מנחם אליעזר מוזס: חבריי, חברי הכנסת הנכבדים.

מנחם אליעזר מוזס: ראש העיר בית שמש.

מנחם אליעזר מוזס: חברי בית שמש, ועד ההורים.

מנחם אליעזר מוזס: בדיון שהיה כאן בכנסת, שגברת סולודקין העלתה את ההצעה לסדר ושר החינוך ענה לה, אני גם השתתפתי.

מנחם אליעזר מוזס: אמרתי שבית הספר הזה – אנחנו לא חושבים בכלל שזה הולך – שאנחנו מדברים על סגירת בית הספר.

מנחם אליעזר מוזס: כי קיבלתי נתונים שבבית הספר הזה לומדים בסך הכול 40 תלמידים מתושבי השכונה.

מנחם אליעזר מוזס: סך הכול 175 תלמידים בבית ספר המיועד ל-450 תלמיד.

מנחם אליעזר מוזס: בניין שמיועד ל-450 תלמיד לומדים 175 תלמידים, כאשר פחות מ-40 תלמידים הם תושבי השכונה.

מנחם אליעזר מוזס: ביקרתי שלשום בבית שמש, הייתי בתלמוד תורה, גני ילדים של ויז'ניץ', מערכת החינוך העצמאי, ולומדים שם 94 ילדים בדירה של 84 מטר.

מנחם אליעזר מוזס: זאת אומרת: כולם יכולים להיכנס רק בכיתה אחת של תרבויות ושפות.

מרינה סולודקין: למה אתה לא בונה?

מנחם אליעזר מוזס: אני לא צריך לבנות.

מנחם אליעזר מוזס: משרד החינוך בא והמליץ – ועל זה קיבלתי נתונים לא עכשיו, לפני שנה - שהוא רוצה לסגור שני בתי ספר ממלכתיים.

מנחם אליעזר מוזס: תשמעו אותי גם כן.

מנחם אליעזר מוזס: טוב?

אלכס מילר: אני מקשיב לך.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה שהיא תקשיב.

מנחם אליעזר מוזס: משרד החינוך פנה לסגירת שני בתי ספר ממלכתיים, הכול זה נתונים שקיבלתי ממשרד החינוך.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא מבין מה הצעקה הזאת.

מנחם אליעזר מוזס: קודם כל, מר שמעוני, אמרת שההחלטה שלך מקצועית.

מנחם אליעזר מוזס: תוך חמש דקות שמענו שהשר בא ואמר: לא אני לא אתן, אני רוצה לחזק את החינוך הממלכתי.

מנחם אליעזר מוזס: יפה מאוד.

מנחם אליעזר מוזס: אבל לא על חשבון של החלשים.

מנחם אליעזר מוזס: ישנו מאמר החכם: השבע אינו מרגיש את הרעב ברעבונו.

מנחם אליעזר מוזס: השבע לא יכול להרגיש את זה.

מנחם אליעזר מוזס: אי אפשר להרגיש.

מנחם אליעזר מוזס: אני מציע שגברת סולודקין – היית בתרבויות ושפות אני רוצה לקחת אותך בסיור, שתבואי למוסדות האלה שנמצאים לא בקרוואנים, אלא בדירות, במקלטים, במחסנים, שזה חלק מהמערכת.

מנחם אליעזר מוזס: המדינה חייבת לממן להם גם כן בתי ספר.

מרינה סולודקין: ואחר כך נסייר ביחד בצבא.

מנחם אליעזר מוזס: בצבא – אני, ברוך השם, שירתי בצבא.

מנחם אליעזר מוזס: לא יודע אם את שרתת.

מנחם אליעזר מוזס: אני שירתי ואת לא.

מנחם אליעזר מוזס: איזה חוצפה זו.

מנחם אליעזר מוזס: מה את אומרת לי צבא.

מנחם אליעזר מוזס: שירתי בצבא, מה את רוצה עוד?

מנחם אליעזר מוזס: כל החובות שלי עשיתי.

מרינה סולודקין: כל התלמידים שלך.

מנחם אליעזר מוזס: מה, לקחת את הזאטוטים לצבא?

מרינה סולודקין: כן.

מנחם אליעזר מוזס: בני שלוש ובני שבע.

מרינה סולודקין: לא, מ-18.

מרינה סולודקין: כמו ילדיי.

מנחם אליעזר מוזס: טוב, אני לא – אני מבקש, אני חושב שבכלל, כמו שעושים היום רפורמה להעביר את השלטון המחוזי בתכנון לרשות המקומית, גם בחינוך הגיע הזמן קצת לעשות רפורמה ולהעביר את זה לרשויות המקומיות, שהם חיים את זה, והם יודעים את הנתונים.

מנחם אליעזר מוזס: שמענו מריצ'רד פרס דברים ברורים.

קריאה: אבל גם שמעת שאין מוסדות מוכנים.

מנחם אליעזר מוזס: נכון, נכון, שמעתי את כל זה.

אלכס מילר: חבר הכנסת מוזס, סיימת?

מנחם אליעזר מוזס: לא, למה סיימתי?

מנחם אליעזר מוזס: לא סיימתי.

מנחם אליעזר מוזס: בהחלט שלא.

מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שהאזור – שר החינוך אמר עוד דבר ופשוט הטעו אותו.

מנחם אליעזר מוזס: הוא אמר מעל במת הכנסת שהאזור הזה – עוד צפויות להיות שם, חלק מזה, 700 דיור חילוניות.

מנחם אליעזר מוזס: מגיעים לשם חילוניים.

קריאות: נכון.

מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שאחרי הבג"ץ, אם אתם לא מעודכנים, אחרי בית המשפט המחוזי והבג"ץ, שהוא זרק את כל אלה שהלכו על רמת בית שמש גימ"ל, הוא זרק אותם מהמדרגות - - -

קריאות: לא נכון.

טלי אביאן: מאיפה אתה מביא את זה?

קריאה: זה ממש לא נכון.

מרינה סולודקין: איזה שפה.

מנחם אליעזר מוזס: מה לא נכון?

מנחם אליעזר מוזס: הולכת להיות שם שכונה של 700 יחידות חילוניים?

קריאה: תהיה גם שכונה של חילוניים.

קריאה: כן.

מנחם אליעזר מוזס: איפה תהיה?

מנחם אליעזר מוזס: זה מה שהבג"ץ אמר?

מנחם אליעזר מוזס: הבג"ץ אמר - - -

קריאה: בוודאי הוא לא אמר את מה שאמרת.

מנחם אליעזר מוזס: הוא אמר שכוחות השוק הם המכריעים.

קריאה: ראש העיר הזמין את החילוניים לגור שם.

מנחם אליעזר מוזס: אה, הזמין אותם?

מנחם אליעזר מוזס: בבקשה.

קריאה: כן, מעריב, לפני חודשיים, תסתכל.

אלכס מילר: אדוני, אתה לא יכול להתפרץ לדיון.

אלכס מילר: סליחה, חבר הכנסת מוזס, אנחנו חייבים לסכם את העניין.

מנחם אליעזר מוזס: טוב, אני רוצה לסכם שההחלטה, אם באמת אנחנו רוצים שתהיה מקצועית, שתהיה ועדה מקצועית, בשיתוף - - -

מרינה סולודקין: השר לא מקצועי?

אלכס מילר: מרינה, למה את נכנסת לדברים?

מנחם אליעזר מוזס: היא מנהלת, אני לא יודע.

מנחם אליעזר מוזס: סליחה, לא ידעתי.

מנחם אליעזר מוזס: גברת היושב ראש סולודקין, כן.

מנחם אליעזר מוזס: מה קורה כאן?

מנחם אליעזר מוזס: לא ראיתי כזאת הפקרות.

מנחם אליעזר מוזס: מה זה?

מנחם אליעזר מוזס: אני מציע שוועדת החינוך יחד עם הנהלת משרד החינוך, עם הרשות המקומית, עם מנהל המחוז, כולם ביחד נמצא פיתרון.

אלכס מילר: שמעתי את המלצתך, תודה.

אלי וענונו: אני רוצה רק לתת נתון.

אלכס מילר: לא.

אלכס מילר: אתה לא יכול.

אלכס מילר: הסתדרות המורים בבקשה.

יהודית אייזנר: אדוני היושב ראש, אני חושבת שכל הדיון הזה מיותר.

יהודית אייזנר: יש החלטת שר.

אלכס מילר: מי את?

יהודית אייזנר: יהודית אייזנר מהסתדרות המורים.

אלכס מילר: אני אשמח שהסתדרות המורים תקבע מה מיותר ומה לא, לוועדות הכנסת.

יהודית אייזנר: יש החלטת שר, והחלטת השר הזאת היא חייבת - - -

אלכס מילר: אז תתייחסי להחלטת השר ולא לעצם העובדה של הדיון.

אלכס מילר: באמת.

יהודית אייזנר: טוב, עכשיו נדבר בעניין הנדון.

יהודית אייזנר: בדרך כלל כשסוגרים בית ספר משתפים את הסתדרות המורים.

יהודית אייזנר: המניעים וכל ההליכים הם שקופים ואנחנו, מאחר וכל הצוות הוא חבר הסתדרות המורים, אנחנו צריכים לדאוג להם ברגע שמפזרים אותם.

יהודית אייזנר: אז אנחנו מין הסתם אנחנו שותפים.

יהודית אייזנר: היום אחרי ששמעתי את אדוני ראש העיר, לא רק שלא מצאתי היגיון אלא אני מאוד חרדה בקטע של ההתנהלות והגישה לגבי מערכת החינוך והציבור בכלל בעיר בית שמש.

יהודית אייזנר: אני מבקשת לקחת בחשבון שמדובר בבית ספר מעולה, מורות צעירות, המבנה עצמו הוא המבנה הכי טוב שקיים במערכת החינוך בבית שמש.

יהודית אייזנר: אם תסיירו בבתי ספר אחרים אז תבינו איזה פער יש בין המבנה הזה ובין מבנים אחרים.

יהודית אייזנר: אני מבקשת שהסתדרות המורים תהיה שותפה לכל הליך ולכל החלטה.

יהודית אייזנר: לרגע חשבתי שאולי כדאי להעביר, לפי דברי ראש העיר, את מערכת החינוך לאחריות שר הפנים.

יהודית אייזנר: קצת התבלבלתי.

יהודית אייזנר: התבלבלתי בין המשרדים.

ריצ'רד פרס: דמוגרפיה קשורה לשר.

יהודית אייזנר: בצורת התנהלות ובצורת ההתבטאות ששמעתי לא יישארו - - -

30749: גם עליך העירו.

אלכס מילר: סליחה.

אלכס מילר: סליחה.

30749: גם עליך העירו שאת מדברת.

יהודית אייזנר: לא יישארו תושבים חילונים.

30749: אל תדאגי, הם יישארו.

יהודית אייזנר: האינטרס שלך כראש עיר הוא שאתה חייב להיות עיר של כולם.

30749: האינטרס שלך, לא שלי.

30749: אל תדברי בשמי.

יהודית אייזנר: שיישאר ציבור ממלכתי בעיר הזאת.

יהודית אייזנר: נקודה אחרונה: ברגע שסוגרים בית ספר ממלכתי אחד, אחד ויחיד, שקיים בשכונה מסוימת, מוחקים את השכונה לגבי ציבור מסוים.

יהודית אייזנר: השאלה אם זאת המגמה של העיר.

יהודית אייזנר: תודה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב ראש.

אורי מקלב: אני מבין שהמצווה היא לקצר.

אורי מקלב: אני באמת חושב – קודם כל אני שמח שמתחילת הדברים ועד עכשיו שישבנו, שעה, קצת ירד המתח ואני חושב שלא בכדי.

אורי מקלב: מפני שאני חושב שזו לא שאלה של קיום בית הספר או לא אלא השאלה זה מיקום בית הספר.

אורי מקלב: אמר את זה גפני ואמרו את זה אחרים.

אורי מקלב: אנחנו לא חושבים – במיוחד בית ספר שהורים מרוצים, הצוות החינוכי מרוצה, המורים, המנהלות, משרד החינוך.

אורי מקלב: מרוצים מבית הספר – צריך לשמר אותו ולקיים אותו.

אורי מקלב: השאלה האמיתית, לשים אותה על השולחן, זה מיקום בית הספר.

אורי מקלב: מיקום בית הספר.

אורי מקלב: האם בית הספר הזה, שמכיל חלק, שליש, מאפשרות האכלוס של בית הספר.

אורי מקלב: בית הספר ש-80% מהילדים שלו לא גרים באזור הזה – ויש לו מבנה יפה – האם צריך להמשיך, האם הוא קריטי, המקום הזה, בשביל המשך בית הספר, או שצריך לחפש – מצד שני – להעביר אותו למקום אחר.

אורי מקלב: כדי שילדים שגרים בשכונה הזאת, באזור הזה, שאין להם משהו אחר, אין להם אלטרנטיבה – יותר מכך, אין לי ספק שאם זה היה קשור לראש העיר, הוא היה בא ואומר: תבנה לי בית ספר אחר, לא רוצה לגעת בבית הספר הזה.

אורי מקלב: הוא לא בא לגרש את בית הספר הזה בגלל שלא מתאים לו לאוכלוסייה.

אורי מקלב: לפעמים יש גם דבר כזה.

אורי מקלב: לא זאת הסיבה.

אורי מקלב: נתקלנו גם בדברים כאלה.

אורי מקלב: הוא בא ואומר: משרד החינוך לא נותן לי לבנות בית ספר אחר, הוא אומר לי: יש לך מספיק כיתות.

אורי מקלב: אם משרד החינוך היה בא ואומר: אני מסכים לבנות בית ספר חדש, אחר – לא כזה דבר, טרומי.

אורי מקלב: במידה פחותה בכלל, באיכות שלו וביופי שלו – אבל משרד החינוך לא נותן.

אורי מקלב: הוא אומר: יש לך כיתות ריקות בבית שמש, אתה חייב לאכלס את הכיתות.

מרינה סולודקין: אורי, אנחנו נבנה בית ספר חדש, זו המסקנה של הוועדה.

אורי מקלב: אין ספק.

אורי מקלב: אני גם בטוח בזה, שאם היינו עכשיו מקיימים דיון איך אפשר לקיים את בית הספר כשמעבירים אותו למקום אחר - - -

מרינה סולודקין: לא, אנחנו, לזה לא נסכים.

אורי מקלב: אני חושב מנגד זה, שאי אפשר לקיים דיון כשיש ספינה רחבה, יפה וגדולה, שעל ידה מצטופפים ילדים וטובעים.

אורי מקלב: האם עכשיו אפשר לדון?

אורי מקלב: ואומרים – אין להם.

אורי מקלב: כמו שאמרת, ציורית, וזו לא הגזמה – 90 ילדים בדירה של 80 מטר, פחות ממטר לילד.

אורי מקלב: אלה לא דברים שאנחנו צובעים בצבעים לא נכונים.

אורי מקלב: מי שרוצה, שיבוא להתרשם.

אורי מקלב: מנגד זה, יש בית ספר אחד.

אורי מקלב: אני גם, אתם יודעים מה, אין רצון ואין בקשה לבית ספר מפואר, גם לא זאת המטרה.

אורי מקלב: לא רוצים.

אורי מקלב: מסתפקים גם במועט, זה הכול, תודה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: חבר הכנסת שאמה, בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

כרמל שאמה-הכהן: בהמשך לדבריו של חבר הכנסת מקלב, הוא מעלה טיעונים שהם לכאורה מאוד רציונאליים.

כרמל שאמה-הכהן: מצד אחד 90 ילדים בבית ספר, מצד שני בית ספר שהוא חסר, אבל צריך לראות את הדברים באווירה הכללית, שהיא המשפיעה.

כרמל שאמה-הכהן: אי אפשר באווירה שנוצרה בעיר בית שמש, בתחושות שנוצרו בעיר בית שמש, שזו תחושה של התעמתות, של פלגנות, של התנגשות בין תרבויות, לבוא ולקבל דברים באמת בשיקול דעת ובאחווה הדדית.

כרמל שאמה-הכהן: כי מה שקורה –ישבתי עם קבוצה אחת בעיר בית שמש, לא פגשתי את כל התושבים, לא פגשתי את כבוד ראש העיר, לא שמעתי את הצד השני.

כרמל שאמה-הכהן: לא עשיתי עוד מחקר.

כרמל שאמה-הכהן: אבל אתה יודע, מניסיון החיים שלנו, אנחנו פוגשים הרבה פעמים המון קבוצות וכולם אינטרסנטיים.

כרמל שאמה-הכהן: פה זיהיתי שלאנשים יש כאב אמיתי.

כרמל שאמה-הכהן: לאנשים שפגשתי יש כאב, פחד, יש חרדה ממה שקורה לעיר בית שמש.

כרמל שאמה-הכהן: האחריות שלכם – אתה ראש עיר.

כרמל שאמה-הכהן: אני רואה אותך ראש עיר, אתה יכול להיות מבחינתי עם כיפה, עם זקן, בלי זקן, זה לא משנה, ברגע שאתה יושב על כיסא ראש העיר האחריות שלך, וזה קודם כל האחריות שלך ולא חשוב מי גרם לזה - זה שהמצב הזה לא יחמיר.

כרמל שאמה-הכהן: כי זה האינטרס של העיר.

כרמל שאמה-הכהן: לכן, אדוני היושב ראש – אני רוצה לציין, לא אמרתי שום מילה רעה על העיר בית שמש, אמרתי שהספיק לי ביקור קצר סביב שולחן, עם 20-30 איש שיושבים סביב שולחן.

כרמל שאמה-הכהן: לא התלהמו באופן אישי כנגד אחד, אני יכול להעיד.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא מכיר אף אחד באופן אישי בעיר בית שמש, לא ברמה הפוליטית, לא את ראש העיר, אין לי שום בעיה עם אף אחד.

כרמל שאמה-הכהן: אבל אני אומר לך: יש לי בעיה עם המצב.

כרמל שאמה-הכהן: העליתי הצעה לסדר בשבוע שעבר בכנסת, פנה אלי שר הפנים, אמר לי: אני רוצה לשבת בצורה שקטה ולדבר לפני שאנחנו מתעמתים מעל הבמה הציבורית.

כרמל שאמה-הכהן: לא חיפשתי את הכותרת, דחיתי את ההצעה לסדר היום.

כרמל שאמה-הכהן: צריך למצוא פתרונות.

כרמל שאמה-הכהן: לא יכולים להיות 90 ילדים בחדר, אין ויכוח.

כרמל שאמה-הכהן: ולא משנה אם הם אתיופים, עולים מרוסיה, חרדים, חילונים, what ever.

כרמל שאמה-הכהן: הם רוצים – כל אחד באמונתו יחיה.

כרמל שאמה-הכהן: ומצד שני, לא יכול להיות שעיר שלמה תיתן לאוכלוסייה שאין – הם כמעט מחצית, החילוניים, עדיין, בבית שמש.

ריצ'רד פרס: יותר ממחצית.

כרמל שאמה-הכהן: יותר ממחצית – להרגיש שמישהו דוחק אותם לפינה.

כרמל שאמה-הכהן: והתחושה שלהם היא אמיתית.

כרמל שאמה-הכהן: אז יכול להיות שזה בא לידי ביטוי באקט של סגירת בית הספר, ולכן זה לא התאפשר, סגירת בית הספר.

כרמל שאמה-הכהן: בית הספר בבית שמש לא ייסגר, בעיקר בגלל האווירה הכללית, בלי קשר לנסיבות הספציפיות.

כרמל שאמה-הכהן: לא ייסגר.

כרמל שאמה-הכהן: אני מכיר את הכוח, שמעתי בכל זאת אחרים שלא נמצאים פה באולם, אדוני ראש העיר, ובאמת אנחנו לא נכנסים לדקויות שבתוך העיר.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו בכלל לא יודעים מי נגד מי ולמה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מסתכלים ממעוף ציפור על מה שקורה ואני אומר לך: יש לנו גם אחריות, עזוב את כל ההתעמתויות האישיות.

כרמל שאמה-הכהן: גם דברים שנאמרים פה לא היה להם מקום באולם הזה.

כרמל שאמה-הכהן: קחו, תתעשתו, באמת.

כרמל שאמה-הכהן: קחו נשימה – אפשר להגיע.

כרמל שאמה-הכהן: סך הכול כולנו פה יהודים, באמת.

כרמל שאמה-הכהן: לא רק כולנו יהודים, כולנו באותו צד.

כרמל שאמה-הכהן: אין פה עימות, יש לנו מקומות אחרים בארץ, יש עימותים שקשה לגשר עליהם.

אורי מקלב: כרמל שאמה, אבל הם בחרו את ראש העיר הזה לא מזמן, רק בגלל שמכירים אותו בזה שהוא לא רוצה לדחוק את החילונים.

אורי מקלב: הוא נבחר על ידי רוב מוחץ.

כרמל שאמה-הכהן: נכון.

כרמל שאמה-הכהן: אז אני אומר לך: יכול להיות שאלו כוונותיו, ויכול להיות שאלו מעשיו.

כרמל שאמה-הכהן: אבל התחושות האמיתיות – לא האנשים שבאים ועשו לי הצגה – חלק מהאנשים אומרים לי: טעינו לגביו.

כרמל שאמה-הכהן: אבל אני לא יודע, יכול להיות שהם טועים לגבי התחושה שלהם של הטעות.

כרמל שאמה-הכהן: אבל יש להם מערכת, יש ראש עיר, יש עירייה, יש לו כלים, יש לו דרג מקצועי.

כרמל שאמה-הכהן: ללכת לכיוון של לאחד ולגשר.

כרמל שאמה-הכהן: בית שמש כנראה כבר לא תהיה חילונית טהורה אף פעם.

כרמל שאמה-הכהן: לא צריך לשאוף שהיא תהיה רק חרדית, זה לא יעשה טוב לעיר.

כרמל שאמה-הכהן: אפשר לחיות ביחד.

כרמל שאמה-הכהן: אין לכם תהום שאי אפשר לגשר עליה.

כרמל שאמה-הכהן: יש ערים שאני אומר לך, בלי להזכיר שמות, ערים שיש אוכלוסיות שונות שאי אפשר לגשר ביניהם, זה יגיע עד התנגשות או עד פיתרון.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

אלכס מילר: כן.

אלי וענונו: אני רציתי רק לתת - - -

אלכס מילר: מי אתה?

אלי וענונו: שמי אלי וענונו, אני תושב העיר ותושב השכונה הראשונה בבית שמש.

אלכס מילר: קצר.

אלי וענונו: קצר מאוד, חצי דקה.

אלי וענונו: אני גר בשכונה הזאת למעלה מ-20 שנה.

אלי וענונו: כמעט נולדתי בעיר הזאת.

אלי וענונו: ישנו בית ספר שנקרא "תפארת החיים" ברחוב רבינסקי, ממש כמעט בסמוך לבית שלי.

אלי וענונו: הוא בית ספר חרדי למהדרין, מהזרם של ש"ס.

אלי וענונו: גם בשכונה הזאת.

אלי וענונו: אני אומר פה באחריות: כמעט כולם מוסעים לבית הספר הזה משכונות אחרות.

אלי וענונו: לפי מה ששמעתי, למעלה ממחציתם אפילו מגיעים מיישובים אחרים.

אלי וענונו: אני לא אחראי לנתון.

אלי וענונו: אבל חלקם, בוא נגיד אם נהיה זהירים, מגיעים גם מיישובים אחרים.

אלי וענונו: אנחנו מעולם לא תבענו לסגור את בית הספר הזה ואני אומר את זה כתושב השכונה הזאת.

אלי וענונו: מעולם, חבר הכנסת מוזס, לא ביקשנו – וחבל שחבר הכנסת מקלב יוצא.

אלי וענונו: היה שומע את זה.

אורי מקלב: אני מתנצל, יש לי ועדה שאני עומד בראשה.

אורי מקלב: זאת העבודה שלנו, אני מתנצל.

אורי מקלב: התנצלתי בפני היושב ראש.

אלי וענונו: מעולם לא דרשנו לסגור את בית הספר הזה.

אלי וענונו: השכונה היא שכונה חילונית מסורתית, אין שם כמעט חרדים, יש אולי מיעוט של חרדים.

אלי וענונו: אני אומר: כל הקריטריונים שראש העיר אמר אותם כאן ובגינם צריך כאילו להחליף את האוכלוסייה בבית הספר הזה מתקיימים לגבי בית ספר "תפארת החיים".

אלי וענונו: למה שם לא מיישמים את זה?

אלי וענונו: ואני נגד ליישם את זה שם.

אלי וענונו: או באותה מידה נגד ליישם את זה גם בשפות ותרבויות.

מנחם אליעזר מוזס: אבל שם בית הספר מלא וכאן הוא ריק.

מנחם אליעזר מוזס: כאן אין תלמידים ושם יש.

אלי וענונו: אבל הולכים לבנות את גימ"ל, ראש העיר רוצה- - -

אלכס מילר: חברים, סליחה.

אלכס מילר: לסיכום, ראש העיר יש לו הצעה, אשמע את ההצעה שלו ואסכם את הדיון.

אלכס מילר: זה מה יש, אנחנו כבר רבע שעה מעל הזמן שהוקצב לוועדה.

קריאות: מנהלת בית הספר.

30749: ראשית, אני רוצה לברך על הדיון, עדיין, למרות כל האמירות הקשות מכל הכיוונים.

30749: אבל זה דבר טוב כדי שנשב יחד וננסה להגיע לעמק השווה.

30749: היום כבר ברור לכולם שזו באמת בעיה אמיתית.

30749: לא רק בצד אחד, אלא גם בצד השני קיימת בעיה אמיתית ואם כולם היו מפנימים את זה, דיינו.

30749: אני שמח וגאה בדיון הזה.

30749: לגבי – רק הערה קצרה – מה שנאמר לגבי "תפארת החיים".

30749: הוא צודק מיליון אחוז.

30749: הוא צודק.

30749: אבל זה נמצא במקום שגם גרים שם הילדים ולא חסרים שם מקומות לימוד.

30749: פה כל הבעיה היא בגלל שחסר בשכונה מקום לתלמידים, אחרת לא היינו יושבים פה, אף אחד מהאנשים פה.

30749: אנחנו יושבים בגלל שבשכונה שם חסרות כ-200 כיתות.

30749: בלי זה לא היינו יושבים פה, היינו נפגשים רק ב"מסיבת סידור" ובכל הדברים היפים שאתם עושים.

30749: אני רוצה לומר ליושב ראש: מדובר בבית ספר מצוין, אני לא חולק על זה.

30749: הייתי מספר פעמים שם, אני לא רוצה שיחשבו לרגע שיש לי משהו נגד בית הספר או נגד המנהלת או נגד ההורים היקרים, הכל בסדר גמור.

30749: יש לנו בעיה אמיתית שהיא אחרת לגמרי.

30749: מה עושים במצב של שכונה שמסביבה גרים אלפי תלמידים שאין להם בית ספר והם הולכים למקומות אחרים בתוך קרוואנים, כפי ששמעתם?

כרמל שאמה-הכהן: בונים עוד אחד.

30749: ההצעה שלי אומרת כך – אני גם אתחבר לדברים שלך, אדוני חבר הכנסת, דברים שמאוד מחממים את הלב.

30749: כשרואים את שני הצדדים זה באמת נראה אחרת, הכול כבר נראה גם יותר קל למעמסה.

30749: אין לי שום דבר חלילה, נגד החילונים.

אלכס מילר: תציע כבר, אדוני ראש העיר.

30749: ההצעה שלי אומרת בצורה ברורה, חברים יקרים: אני מציע שאדוני היושב ראש יחד עם, לא אכפת לי שגם הגברת הנכבדה תגיע, היא העלתה את ההצעה, אני אשמח אם גם אתה תגיע.

30749: תצטרפו לזה עוד שלושה, כן, חברים נוספים שתחליט מי הם, גם מהמגזר השני, ירדו בבקשה לסיור קצר עם המנהל של המחוז, עם מנכ"ל משרד החינוך, ירדו למוקדים היחידים שחשוב לי שיראו.

30749: ראשית כל שיראו את בית ספר ברנקו-וייס.

30749: בית ספר ברנקו-וייס הוא תפארת החינוך בבית שמש, בית ספר ממלכתי עם למעלה מ-1000 תלמידים.

30749: כך שאתם צריכים לדעת שבית שמש היא עיר מאוד יפה, יש מערכת חינוך חזקה וטובה.

30749: לאחר מכן לרדת לבתי הספר: שפות ותרבויות, עדיהו ז'בוטינסקי.

30749: לאחר מכן, לקינוח, לרדת לראות את אתרי הקרוואנים הפזורים בשכונה שם.

30749: אני מבטיח לכם שלאחר מכן כל החלטה שתתקבל כאן בשולחן תהיה מקובלת עלי.

30749: למה?

30749: כי אז אני יודע: ראיתם את כל התמונה ולא רק חלקים קטנים או איזה הפגנונת קטנה שנמצאים 20 דקות ובורחים.

30749: לבוא לראות את הכל, וזו העוצמה שלכם.

30749: אני חושב שאם תאמץ את זה, אני אהיה לצדכם, כל החלטה אני אכבד אותה, אבל אחרי תבואו לשם לראות את כל המוקדים ולא להיות חד צדדיים כי עכשיו ראו רק צד אחד.

אלכס מילר: תודה.

30749: פגשת צד אחד.

כרמל שאמה-הכהן: אני יודע, אמרתי.

30749: אם תאמצו את הבקשה אני אתכם לאורך כל הדרך.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: קודם כל, אני מודה לך על כך שהזמנת את חברי הכנסת לסיור אצלך בעיר, אני רק אומר לך שאני מציע לך – שמעתי פה על כך שאתה מתנה את הביקור של החינוך והמנכ"ל בהצטרפות - - -

קריאה: לא, השר ישי.

אלכס מילר: תשמע, אני מציע לך, תקשיב לי, סמוך עלי.

30749: אלה שרים, אני לא אריב בין שרים.

אלכס מילר: ראש העיר, תסמוך עלי: אני מציע לך לא להיכנס למאבק הפוליטי בין השרים.

אלכס מילר: אם שר החינוך רוצה לבקר בעיר שלך - - -

30749: הוא לא רצה, הוא שלח רק את שושני.

אלכס מילר: סליחה, עם כל הכבוד, המנכ"ל רוצה לבוא אליך לעיר, רוצה לעזור לך ואתה נכנס - - -

חיים אמסלם: אם הוועדה תגיע - - -

אלכס מילר: הוועדה לא מחליטה בסופו של דבר.

אלכס מילר: ברמות כאלה.

אלכס מילר: מי שמחליט - - -

חיים אמסלם: אני חושב שהמלצות הוועדה הן חשובות.

אלכס מילר: תשמע, חבר הכנסת אמסלם, הרי אתה יודע שבסופו של דבר מי שמחליט זה ראש העיר.

אלכס מילר: מי שמחליט ומי שנותן את התקציבים זה משרד החינוך.

אלכס מילר: אני אשמח אם משרד הפנים לא רק יבוא ויתנה את זה ויכנס למאבק פוליטי, אלא גם יעזור לעיר בית שמש מהתקציבים שיש.

חיים אמסלם: שנייה, רק מילה - - -

אלכס מילר: אבל כרגע נכנסת.

אלכס מילר: חבר הכנסת אמסלם, כרגע נכנסת.

אלכס מילר: דנו כבר - - -

חיים אמסלם: יש כאן חוות דעת משפטית בנושא.

יהודית אייזנר: אני מבקשת שהסתדרות המורים תהיה שותפה.

אלכס מילר: סליחה, אני רוצה לסכם, חברים.

אלכס מילר: שמענו פה את כל הצדדים.

אלכס מילר: קיבלתי פה רושם שהמאבק - - -

קריאה: לא שמענו את הילדים.

אלכס מילר: המאבק שמתנהל כאן הוא מאבק הרבה יותר מעבר למאבק מקצועי.

אלכס מילר: צר לי על כך שהגענו למצב שבית ספר – כולם, לא שמעתי בן אדם כאן, שאמר מילה רעה על בית הספר.

אלכס מילר: כולם שיבחו לטובה את המקום הזה.

אלכס מילר: כולם שיבחו לטובה - - -

קריאה: סליחה, מחדשות ערוץ 2.

קריאה: באו לפה מבית שמש והכינו דברים במיוחד.

אלכס מילר: תשמעי, אני כרגע בסיכום של הישיבה.

אלכס מילר: אני אתן להם להגיד את מה שיש להם להגיד, אבל יש פה עניין של איך שאנחנו מסכמים את הישיבה.

אלכס מילר: מה שחשוב הוא שאנחנו צריכים לשמוע פה פיתרון ולא שמעתי פה פיתרון.

אלכס מילר: שמעתי את ההצעה של שר החינוך וגם שמעתי את ההצעה של משרד החינוך כאן.

אלכס מילר: אני כיושב ראש הוועדה, ואני חושב שרוב חברי הכנסת הנמצאים כאן,

אלכס מילר: מגבים את שר החינוך.

אלכס מילר: כי מי שהיום מופקד על מערכת החינוך זה שר החינוך, והוא צריך לתת תשובות.

אלכס מילר: כי בסופו של דבר, כשאנחנו רואים את התוצאות של הבגרויות, כשאנחנו רואים את התוצאות של מבחני מיצב, מי שנותן את התשובות שלו זה שר החינוך.

אלכס מילר: הוא עמד כאן בוועדה ומול חברי הכנסת ומול הציבור כולו ונתן תשובות למה המצב הוא כזה.

אלכס מילר: אז הוא אחראי על כל מערכת החינוך, ובגלל זה אני נותן לו גיבוי מלא בהחלטותיו.

אלכס מילר: אני מציע לך, אדוני ראש העיר, לא להיכנס למאבק מול שר החינוך.

אלכס מילר: אני חושב שאתם ביחד יכולים למצוא דרך לפתור את המשבר.

אלכס מילר: אין ספק שכאשר אנחנו מגיעים למצב שיש ציבור שלא מקבל מענה, ואתה, כעיר, אין לך תקציבים לתת מענה, אתה צריך לחפש פתרונות.

אלכס מילר: אני מציע לך – אנחנו לא עושים דברים כאלה, אנחנו לא נותנים פתרון על חשבון מישהו אחר.

אלכס מילר: אני בטוח שאתה לא חושב לרגע שאנחנו גם ניתן שיהיה פתרון למישהו אחד על חשבון מישהו אחר.

אלכס מילר: יש שם בית ספר וביקשנו לבדוק את ההיבט המקצועי.

אלכס מילר: ההיבט המקצועי בא ואומר לא לסגור את בית הספר.

מרינה סולודקין: להפוך לעל-אזורי.

אלכס מילר: זה, תשמעי, שוב, ההחלטה הזאת מתקבלת ברמות המקצועיות.

אלכס מילר: הכנסת לא יכולה לקבל החלטה האם בית הספר הזה הולך להיות על אזורי או אזורי.

מרינה סולודקין: תשובה של שר.

מנחם אליעזר מוזס: על-אזורי חרדי, בעזרת השם.

טלי אביאן: בחלומות שלך.

אלכס מילר: לסיכום, חברים, לסיכום.

אלכס מילר: אני מציע לך שתוך חודש ימים תחזור עם תשובה על הסיכום שלך עם משרד החינוך.

אלכס מילר: ההמלצה שלי אליך: לקבל את עמדת משרד החינוך.

אלכס מילר: אני גם מציע שתהיה פנייה מסודרת של ועדת החינוך לשר החינוך ולמשרד הפנים לבוא ולמצוא דרך לפתור את המשבר של מערכת החינוך בעיר בית שמש, ביחד עם כל הצדדים.

אלכס מילר: כמובן, אין ספק, אני גם מפנה אותך לחוק.

אלכס מילר: חוק מינוי מנהלים מכריח אותך לבוא ולקבל את ההמלצות של מייצגי המורים.

אלכס מילר: גם הסתדרות וגם הארגון.

אלכס מילר: כשאתה עושה ישיבות שיש בהן נגזרות על המורים, על המנהלים, נא לערב את מי שמייצג אותם.

אלכס מילר: גם הסתדרות וגם ארגון.

אלכס מילר: חבל להגיע למצב שבסופו של דבר אתה מקבל אופוזיציה מראש, בלי לבוא ולתת בכלל אפשרות להיות משולבים.

אלכס מילר: לפני שאני נועל את הישיבה אני אתן - - -

חיים אמסלם: מה לגבי ההצעה של ראש העיר?

קריאה: מה עם הסיור?

אלכס מילר: סליחה.

חיים אמסלם: יש לי הצעה.

אלכס מילר: חבר הכנסת אמסלם, אתה, אם תשים לב, אני מחליף פה את יושב ראש ועדת החינוך.

אלכס מילר: ההצעה שלו תעבור ליושב ראש ועדת החינוך.

אלכס מילר: אם יושב ראש ועדת החינוך ייראה לנכון לקיים ישיבה בבית שמש, זו החלטה של יושב ראש ועדת החינוך.

חיים אמסלם: ביקשת ישיבה בבית שמש?

אלכס מילר: סליחה, חבר הכסת אמסלם.

אלכס מילר: סיור, ישיבה.

חיים אמסלם: יבואו.

אלכס מילר: סליחה, חבר הכנסת אמסלם, אני רוצה לתת פה לילדים להתייחס לנושא.

אלכס מילר: בבקשה, מי מדבר?

קריאה: ארתור.

אלכס מילר: ארתור, בבקשה, שלום לך.

אלכס מילר: ארתור, מה שם המשפחה?

ארתור צ'ייקובסקי: צ'ייקובסקי.

ארתור צ'ייקובסקי: שלום לכם, חברי כנסת נכבדים, יושב ראש ועדת החינוך.

ארתור צ'ייקובסקי: אני פעם ראשונה בכנסת, אני קצת מתרגש.

ארתור צ'ייקובסקי: טוב, אז לדברים.

ארתור צ'ייקובסקי: בית הספר – כשאני נכנס לבית ספר שפות ותרבויות פורץ לי בגוף מין זרם אדרנלין, שאני נכנס לעולם טוב יותר.

ארתור צ'ייקובסקי: אני נכנס לעולם בלי אלימות, בלי בעיות.

ארתור צ'ייקובסקי: ואפילו אם יש בעיות אתה פונה למנהלת שלנו, האמא המחזקת והמתחזקת שתמיד נותנת לנו תקווה והצלחה.

ארתור צ'ייקובסקי: לכל אחד יש חלון הזדמנויות.

ארתור צ'ייקובסקי: אם כבר יש אמא אז יש את הדודות.

ארתור צ'ייקובסקי: הדודות שלנו שנותנות תמיד טפיחה על השכם, המורות שלנו, המחנכות, הן נותנות יחס מעל המקסימום שמורה יכולה לתת לתלמיד.

ארתור צ'ייקובסקי: הן תמיד דואגות לנו, מקיימות איתנו שיחות אישיות, מחזקות ותמיד מתגברות אותנו.

ארתור צ'ייקובסקי: יש לנו גם תוכנית "מפתח הלב".

ארתור צ'ייקובסקי: זו תכנית לימודים בלתי פורמאלית שנלמדת בצורה חוויתית ללימודי דרך הארץ וערכים.

ארתור צ'ייקובסקי: כל חודש יש לנו ערך אחר, עכשיו אנחנו מדברים על ערך האחריות.

ארתור צ'ייקובסקי: ובמסגרת הערך הזה הכנו עץ משאלות שכל אחד רשם בו משאלות שקשורות לאחריות: אחריות מדינית ואחריות הסביבה, כגון שחרור גלעד שליט וכאלה.

ארתור צ'ייקובסקי: אנחנו לומדים גם את נושא התרבויות.

ארתור צ'ייקובסקי: נושא התרבויות גם פה זה לימודים בלתי פורמאליים, זה לא לקחת מחברת ולרשום, אנחנו לומדים בצורה חוויתית, מכינים לפעמים תבשילים ולומדים על אותה תרבות בדרך טובה.

ארתור צ'ייקובסקי: חילקנו פה גם תקליטורים.

אלכס מילר: כן, ראינו.

ארתור צ'ייקובסקי: תקליטורים על בית הספר.

ארתור צ'ייקובסקי: יש פה את דברי המנהלת ועל הדרך שבית הספר מתפקד.

ארתור צ'ייקובסקי: בשורה התחתונה אני יודע שיש מצוקת כיתות לחרדים, אבל אני מבקש שזה לא יהיה על חשבוננו, על חשבון הילדים, התלמידים.

ארתור צ'ייקובסקי: על זה נאמר גם: חיה ותן לחיות.

אלכס מילר: שמעת אותו?

אלכס מילר: אתה רוצה גם להתייחס?

אלכס מילר: מה שמך?

עילי רשף: עילי רשף.

אלכס מילר: בבקשה.

אלכס מילר: אתם מאותה כיתה?

עילי רשף: כן.

אלכס מילר: יפה.

אלכס מילר: אל תתרגש, תחשוב שאנחנו כולנו בכיתה שלך.

אלכס מילר: תחשוב שאתה בכיתה.

עילי רשף: אני סגן יושב ראש מועצת תלמידים.

עילי רשף: אני לומד בבית ספר, לדעתי זה בית ספר טוב מאוד.

עילי רשף: אין הגבלה, כל אחד יכול לבוא לבית הספר.

עילי רשף: אין הגבלה, לא משנה מי נכנס, כל אחד יכול להירשם.

עילי רשף: דבר שני יש פה צוות מורים מסור ואהוב, כמו שארתור אמר.

עילי רשף: מנהלת שמכירה כל אחד ונותנת יחס אישי לכל אחד.

עילי רשף: יש כאן שיעורים מיוחדים, כמו שארתור אמר, אני רוצה להוסיף: שיעור ריקוד ושיעור דרמה ואנגלית מכיתה אל"ף.

עילי רשף: כמו שאמרו כבר.

אלכס מילר: בסך הכול אתה נהנה?

עילי רשף: כן.

אלכס מילר: יופי.

עילי רשף: מצוין.

אלכס מילר: ניתן למנהלת שלך להגיד כמה מילים ובזה נסכם את הדיון.

דלילה אליעזר: כבוד יושב ראש, מנהל המחוז, ראש העיר, הממונה על החינוך, יהודית אייזנר מההסתדרות המורים ואורחים נכבדים.

דלילה אליעזר: הקמתי את בית הספר לפני למעלה מעשר שנים, בשנת 2000, וזה היה ביוזמת משרד החינוך, עיריית בית שמש וקבוצת הורים.

דלילה אליעזר: דנו והחלטנו על מהות הייחוד של בית הספר: שפות ותרבויות.

דלילה אליעזר: לדעתי, לאור המצב שנוצר, אני חושבת שבית הספר נמצא במקום הנכון.

דלילה אליעזר: כיוון שאם אנחנו מדברים על תרבויות, זה הכרה באחר, הסובלנות כלפי האחר.

דלילה אליעזר: ואני לא פעם דיברתי עם שמואל גרינברג, אמרתי לו: תשמע, בוא נהיה פיילוט לכל הארץ, בוא אנחנו ביחד, תרים את הכפפה, בוא נראה שאנחנו יכולים לחיות בכפיפה אחת.

דלילה אליעזר: אנחנו עד עכשיו מנהלים יחסי שכנות מצוינים.

דלילה אליעזר: ובואו נמשיך להראות שגם בית ספר יחידי, ברמת בית שמש, יכול להתקיים כשהסביבה היא חרדית, אבל יש בה גם דתיים לאומיים.

דלילה אליעזר: אני רוצה להגיד שהאני מאמין שלי, גם בתפיסה האישית שלי – וראש העיר מכיר את משפחתי טוב מאוד ויודע שאנחנו – אני אמנם מנהלת של בית ספר ממלכתי, אבל אני מנהלת אורח חיים דתי.

דלילה אליעזר: אנחנו גם בקשר עם הרבה אוכלוסיות חרדיות בבית שמש.

דלילה אליעזר: צר לי מאד מאד מאד שדווקא משפחה סובלנית ותפיסת עולם סובלנית עם בית ספר סובלני – נקלענו למצב שאליו נקלענו, וזה ממש חבל.

דלילה אליעזר: אני רוצה לציין שגם צוות המורים שלי הוא גם דתי לאומי, היו לנו מורים חרדיים בבית הספר.

דלילה אליעזר: יש מורים מחבר העמים.

דלילה אליעזר: אנחנו מאוד מגלים סובלנות בכל עניין.

דלילה אליעזר: אנחנו מאוד פתוחים לשמוע אם יש כאן – מראש העיר, גם מהמגזר החרדי שנמצא בעיר – תכניות ביחד לקדם את השכונה, את מערכת החינוך.

דלילה אליעזר: מאוד מאוד נשמח.

דלילה אליעזר: בית הספר שלי הוא בית ספר שאפשר הרבה לדבר עליו.

דלילה אליעזר: אני, ברשותך, היושב ראש מבקשת שבע דקות להראות סרטון על בית הספר.

מרינה סולודקין: לא.

מרינה סולודקין: לא.

מרינה סולודקין: אין זמן.

דלילה אליעזר: או שתי דקות.

דלילה אליעזר: בסדר?

דלילה אליעזר: נקטע אותו באמצע.

דלילה אליעזר: אנחנו מאוד מבקשים.

אלכס מילר: גברתי, אנחנו ממש – יש שם אורחים של הישיבה הבאה שכבר מחכים כמה דקות.

דלילה אליעזר: אם אתה – איפה שתעצור אותנו, נעצור.

אלכס מילר: מה שאני יכול להציע לך, זה דבר כזה: אני מבטיח לך שאני מעביר – קודם כל, התקליטור שלך נמצא אצל כל חברי הכנסת שהיו כאן.

אלכס מילר: גם מי שלא לקח, וראיתי פה כמה שלא לקחו, נעביר להם והם יראו את זה.

אלכס מילר: אנחנו נמצאים כרגע בדיון של ועדת כנסת, ואנחנו ממש מעבר לזמן שנתנו לנו.

דלילה אליעזר: רק יש לי דבר אחד לומר: במנשר יש גם אתר לבית הספר, אז מאוד אשמח אם אנשים ירצו לראות ולהתעניין.

דלילה אליעזר: אז זה המקום.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: אז, חברים – אני לסיכום מציע לך, אדוני ראש העיר, לקבל את ההמלצות שלנו.

אלכס מילר: תשמור על הסטאטוס קוו.

אלכס מילר: אם יש צורך לקיים אצלך סיור, אפנה ליושב ראש הוועדה, נתייעץ איך נעשה את זה.

אלכס מילר: אבל, דבר אחרון, כמו שאמרתי קודם, מה שאתה לא צריך בעיר שלך זה אי ודאות.

אלכס מילר: תפתרו את הבעיה הזאת.

אלכס מילר: אני מבקש ממך: בשביל שלא יהיו פה דברים – שאנחנו לא באמת נחזור לכאן, מציע לך כבר בזמן הקרוב להודיע על פתיחת שנת הלימודים הבאה בבית הספר הזה, כך שההורים והילדים ידעו מה קורה איתם בשנה הבאה.

יהודית אייזנר: יוכלו להירשם.

30749: חובה.

אלכס מילר: אם יש צורך בסיור שלנו, בפיתרון של הבעיות אצלך אז תגייס אותנו.

אלכס מילר: אבל לא, אבל תשמע: אנחנו לא אוהבים לעשות דברים כאשר באים ולוחצים עלינו בצורה כזאת.

אלכס מילר: יש לך צורך, יש לך מצוקה, נעזור לך.

אלכס מילר: בית הספר הזה צריך בשנה הבאה לקבל את התלמידים וכל מי שמחכה, כל מי שמחכה לבשורה – תן את הבשורה.

אלכס מילר: אני מציע לך: יושב לידך הנציג של משרד החינוך, תסגרו את העניינים.

אלכס מילר: אני מאחל לתלמידים, מאחל לכם שיהיה לכם הצלחה.

אלכס מילר: תלמדו טוב, אנחנו איתכם.