ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 193, 2010-02-23 10:00

אופיר אקוניס: שלום לכולם, אנחנו ממשיכים בדיון על הצעת חוק שידורי טלוויזיה (תיקוני חקיקה), אני מודיע שאנחנו דנים היום בשלושה דברים: בנושא ה- dtt אנחנו ממשיכים בחלק ב' של הדיון, דנו במי אמור להיכנס או לצאת, אגב, הצעת החוק הפרטית לערוץ 33 מוכנה ואני אגיש אותה למזכירות יחד עם חברי הוועדה, כפי שסיכמנו, חבר הכנסת שי, במהלך היום.

אופיר אקוניס: זה כמובן מסייע לנו בשינויים בתוך ה- dtt הקיים.

אופיר אקוניס: נתחיל בעלויות הקמת המערכת ושדרוגה, לאחר מכן, הצבענו כבר על פתיחת שני סעיפים הגנת ינוקא ומספר החברות החדשות, וגם הבקשה של חברותה כבלים והלוויין להתיר להן לשדר חדשות, ביקשתי את עמדת הממשלה, האם ישנה?

דודי קופל: אין עמדת ממשלה בעניין.

אופיר אקוניס: הבנתי.

אופיר אקוניס: גם אני אשקול בקשות ממשלה ונדע מה לעשות.

אופיר אקוניס: אנחנו מתחילים בעלויות הקמת מערכת ושדרוגה, ה- dtt, היועצת המשפטית בבקשה.

אתי בנדלר: אני רוצה להבהיר מהי הסוגיה העומדת לדיון בפני הוועדה כרגע, אני אתחיל בתיאור המצב המשפטי הקיים.

אתי בנדלר: בשנת 2008 תוקן חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו ובמסגרת התיקון הזה הוספו סעיפים שדברו על הקמת מערכת להפצת שידורים בשיטה הספרתית, בראשי התיבות של המונח באנגלית זו המערכת הידועה כ- dtt במסגרת אותה מערכת, לפי החוק שהתקבל, אמורים להיות מופצים עד חמישה ערוצים, קרי, שני ערוצי חובה שהם ערוץ 2 וערוץ 10 ושלושה ערוצים לפי בקשה של מי שאחראי להן.

אתי בנדלר: דהיינו, הכנסת הייתה יכולה לבקש להצטרף למערכת הזו לצורך הפצת שידורי ערוץ הכנסת ורשות השידור הייתה יכולה להצטרף לצורך הפצת עד שני ערוצים שלה, קרי, ערוץ 1 וערוץ 33.

אתי בנדלר: עלות הקמת המערכת בהתאם לחוק שהתקבל נעשתה על ידי הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו שאחראית לפי החוק על הקמת המערכת ותפעולה והפצת השידורים באמצעותה, נעשתה מהתמלוגים שהזכייניות של הטלוויזיה המסחרית לפי חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, קרי, ערוץ 2 וערוץ 10, שילמו.

אתי בנדלר: זאת אומרת שבפועל מי שמימן את הקמת המערכת בהתאם לתפיסה הזו היה אוצר המדינה, כי התמלוגים משולמים לאוצר המדינה.

נחמן שי: זה רכוש המדינה?

אתי בנדלר: כן, בודאי.

נחמן שי: המדינה מעמידה את זה לרשותה של הרשות השנייה?

אתי בנדלר: המדינה הסמיכה את הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, שהוא תאגיד סטטוטורי להקים את המערך ולהפעיל אותו.

אתי בנדלר: כמובן שמאחר ומדובר ברשות סטטוטורית, רשות של המדינה, בעצם זה משהו ששייך למדינה.

נחמן שי: כשהם הקימו את המשדרים זה לא היה כך, הם היו בבעלותם.

מנשה סמירה: גם היום זה בבעלותנו, אבל הבעלות שלנו היא בבעלות גג של המדינה.

מנשה סמירה: גם המערכת הדיגיטאלית היא בבעלותנו במימון שקיבלנו מהמדינה.

אתי בנדלר: כפי שהזכרתי, המערכת הזו, כשהיא הוקמה מלכתחילה נקבע החוק שערוצים 2 ו- 10 חייבים להיות מופצים באמצעות המערכת הזו, כשלכנסת ולרשות השידור ניתנה אופציה לבקש להיות מופצים בהתאם לאותה מערכת.

אתי בנדלר: כך קבע סעיף 51ב', סעיף קטן (ג) לחוק הרשות השנייה:

אתי בנדלר: "בלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (ב)" – לא רלוונטי לענייננו – "הודיעה הכנסת או רשות השידור לפי העניין לרשות" דהיינו, לרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, "לאחר יום י' בניסן התשס"ח 15 באפריל 2008 כי היא מבקשת שהרשות תפיץ את שידורי ערוץ הכנסת או את שידורי הטלוויזיה של רשות השידור לפי העניין, רשאית הרשות לדרוש כי הכנסת או רשות השידור לפי העניין, תשא בסכום ההפרש שבין עלויות ההקמה".

אתי בנדלר: בסעיף זה, ההפרש שבין עלויות ההקמה, ההפרש שבין עלות ההקמה הכוללת את התשלומים הנוספים לצורך הפצת שידורי הטלוויזיה של אותו גוף, לבין עלות ההקמה אלמלא ביקש מהרשות להפיץ את שידוריו.

אתי בנדלר: זאת אומרת, קבע החוק שככל שהכנסת או רשות השידור יודיעו לרשות השנייה לאחר מועד מסוים על כך שברצונם להצטרף למערך ה- dtt הם יצטרכו לשאת בהפרש של עלויות ההקמה, קרי, בסכומים הנוספים שיש לשלם בשל עיבוי המערכת.

אתי בנדלר: אני קוראת מדבריו של עורך דין אסי מסינג היושב כאן מטעם האוצר, כשהוא הסביר לוועדת הכלכלה את הסעיף הקטן הזה, הוא אומר :" בכל מקרה, אם הכנסת או רשות השידור הודיעו לאחר המועד שנקבע כאן כי הם מבקשים שהרשות תפיץ את השידורים, אזי עליהם לשאת במלוא עלות ההפרש שבין ההקמה של המערך כפי שהוא והשדרוג שיצטרך להתבצע כתוצאה מהמהלך הזה.

אתי בנדלר: ההפרש ייקבע בהיעדר הסכמה בין הרשות לאותו גוף לפי הוראה של שר התקשורת והסכמה של שר האוצר".

אתי בנדלר: הדברים פשוטים וברורים.

אתי בנדלר: הנה אנחנו מגיעים להצעת החוק שמונחת היום בפני ועדת הכלכלה ואני מדברת על פסקה 29 בעמוד 464 שבסעיף קטן 51 א, אותו מבקשים לתקן בהתאם להצעת החוק, מוספים שני סעיפים קטנים, סעיף קטן (ד((1) וסעיף קטן (ד)(2), אלה הסעיפים החדשים אותם מבקשים להוסיף לסעיף האמור.

אתי בנדלר: כאן מציע האוצר הצעה שהתקבלה כמובן על דעת הממשלה במסגרת אישור הצעת החוק, כי הרי מדובר בהצעת חוק ממשלתית, אבל שיזם האוצר במסגרת חוק ההסדרים, הוא מציע עיקרון אחר.

אתי בנדלר: העיקרון שמוצע הוא כדלקמן, מי שכבר נמצא במערכת ישלם עבור ההצטרפות של אלה שירצו להצטרף למערכת, בחלקים שווים, לרבות אלה שירצו להצטרף.

אתי בנדלר: דהיינו אם להיום יש חמישה ערוצים שמופצים, אני מסבירה את ההצעה הממשלתית שיש עליה עכשיו דיון - - -

שאול מגנזי: אנחנו מקשיבים ומתפלאים.

אופיר אקוניס: אני מתפלא עליך שאתה עדין מתפלא.

אופיר אקוניס: יש התנגדויות להצעה הזו, היו גם הצעות אחרות, אפילו מנכ"ל מועצת הרשות השנייה הציעה הצעה חלופית.

אתי בנדלר: כלומר, היום במערך ה- dtt מופצים חמישה ערוצים, האוצר מציע שאם ירצה להצטרף השישי, מי שיצטרך לשאת בהוצאות שדרוג המערכת לצורך העניין, ככל שיהיה צורך לשדרג, או עיבוי המערכת, יהיו אותם ששה, החמישה פלוס אחד.

נחמן שי: את מדברת על ההקמה לא רק על העתיד.

אתי בנדלר: אני מדברת כרגע רק על עלויות ההקמה, כרגע אני מדברת על שדרוג המערכת או עיבוי המערכת.

נחמן שי: המדינה אמרה אני משלמת רק על חמישה כל מי שבא אחרי החמישה מתחיל להשתתף גם בהקמה.

אתי בנדלר: מילא שהשישי רוצה להצטרף יצטרך לשלם ככל שחל עיקרון שנקבע מלכתחילה בחוק שאומר שמי שמצטרף, זאת אומרת הכנסת ורשות השידור, אם אתם מודיעים מאוחר מידי וצריכים לשדרג את המערכת תשאו בכמה שעולה למדינה כדי לעבות את המערכת.

אתי בנדלר: העיקרון הזה נשבר בהצעת החוק דנן והם אומרים, ירצה השישי להצטרף, מי שישא בעלויות עיבוי המערכת הם החמישה הקיימים פלוס השישי.

אתי בנדלר: זה אומר אם צריך להרחיב את הבית ולבנות עוד חדרים כדי לקבל אורח חדש, מי שיצטרך לשלם על זה הם הדיירים הקיימים והאורח החדש.

נחמן שי: החמישה לא שילמו, המדינה שילמה על החמישה, הם לא שילמו עד עכשיו.

נחמן שי: צריך לזכרו את זה שהם נכנסו חינם.

נחמן שי: .

אתי בנדלר: נכון, המדינה שילמה, המדינה הקימה את המערכת, התחלתי עם זה שהמדינה חשבה שמדובר בתשתית לאומית ולכן היא מעמידה את הכספים לצורך הקמת המערכת.

אתי בנדלר: כשיבוא השביעי, הזכיר לנו מר סמירה שמדובר במערכת שבהתאם ליכולות שלה היא בנויה כך שמדובר על יכולת להעביר עד ששה ערוצים וברגע שצריכים לעבות אותה מדובר על תוספת שתאפשר עוד ששה ערוצים.

אתי בנדלר: זאת אומרת אם יבוא השביעי, מי שיצטרך לשאת בתשלום של היכולת ל- 7 עד 12, זה יהיה החמישה פלוס אחד, זאת אומרת שהחמישה הראשונים יממנו לא רק את ברכת ברוך הבא למצטרף השביעי אלא גם למצטרפים הבלתי ידועים שאולי יגיעו בעתיד.

אתי בנדלר: אני חושבת שוועדה צריכה לדון עד כמה העיקרון הזה הגיוני, עד כמה הוא ראוי, עד כמה הוא לא פוגע באלה הקיימים במערכת כבר עכשיו.

אופיר אקוניס: מנסה סמירה, תציג את ההצעה שלך בבקשה.

מנשה סמירה: הנושא הזה לא נדון אתנו בוועדות קודמות ואנחנו סבורים שהדבר הזה לא נכון.

אופיר אקוניס: הצעת הממשלה?

מנשה סמירה: נכון, הצעת הממשלה בעניין הזה אולי לא שמה לב לנקודה הבאה, התקציב שהועמד להקמת המערכת, כפי שהסבירה עורכת הדין בנדלר, לששת הערוצים הראשונים, עמד על כ- 80 מיליון ₪ זו הייתה התכנית ההנדסית והכלכלית.

מנשה סמירה: עו"ד מסינג, אמרתי את זה שבע פעמים, זה לא חדש, אמרתי את זה לממשלה, הצעתי את זה, אני לא מפתיע אף אחד.

מנשה סמירה: המערכת שנבנתה, נבנתה לשמחתי הרבה בהתייעלות ואנחנו נעמוד על כ- 50, 60 מיליון ₪ בלבד.

מנשה סמירה: קרי, ישנו עודף של כ- 20 מיליון ₪.

מנשה סמירה: עלות הרחבת המערכת לששה ערוצים נוספים היא כ- 25 מיליון ₪, כמובן שזה מחייב גם תדרים נוספים, הבאתי את זה בסגירת המערך האנלוגי.

מנשה סמירה: לאחר שנקבל את שנייה דברים הללו, ואם הממשלה תאשר, אנחנו, כרשות שנייה, שאחראים גם על הערוצים המסחריים סבורים שהקמת מערכת נוספת והעלאת ערוצים נוספים לא צריכה לחול על הקיימים והתשתית צריכה להיות כולה של המדינה והיא יכולה להרשות את זה בתוך התקציב שיועד לה במקורו.

אופיר אקוניס: חוץ מזה התעורר ויכוח האם אפשר לפתור את השידורים הציבוריים ולהטיל את זה רק על הזכייניות המסחריות והגעתי למסקנה שזה צריך להיות שוויוני בין כולם, לכן ללכת במתווה שהציע מר סמירה, זו הצעתי.

נחמן שי: שהמדינה תמשיך לממן את הקמת הערוצים, הוא נתן 80 הוציאו 60

אופיר אקוניס: לא הבנת את דברי מר סמירה?

נחמן שי: הבנתי את ההצעה, אני מנסה לייצג את שני עורכי הדין, שגם להם יש מה להגיד והם קצת מתביישים.

נחמן שי: ...

אופיר אקוניס: העודפים שהאוצר קיבל רק ביממה אחרונה מההתנגדות הדרמטית שלו לכבישים והרכבות הותירה בידי קופת המדינה מיליארדים לא חמישה מיליון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הכסף שנשאר לך, מה שאנחנו מדברים כרגע הוא שאתה לא רוצה להעביר את זה לאוצר, להחזיק אצלך ואז להשתמש בזה, או לתת להם ואז שיבוא הזמן לקחת בחזרה?

מנשה סמירה: אלו פרוצדורות, בעניין הזה זה תקציב המדינה ומקצים אותו, אנחנו לא יכולים להשתמש בו והם הם יחליטו שנחזיר את העודף הזה, הוא יוחזר לאלתר.

מנשה סמירה: יחד עם זאת, אנחנו פשוט מציעים, אנחנו כרגע בתוך ההתנהלות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אתה רוצה לשמור את זה אצלך?

מנשה סמירה: זה לא השמירה, זה העיקרון, האם הרחבת המערכת תהיה מתוך תקציב המדינה, שיש לו מקור שנחסך בהקמה הראשונית, או לחלופין, האם יושת, כפי הצעת החוק, על הגורמים הקיימים.

אופיר אקוניס: זה כל הויכוח.

מנשה סמירה: אנחנו, כרשות שנייה, לא כמבצעת של הפרויקט - - -

אופיר אקוניס: אם אנחנו רואים בעידן פלוס אינטרס חברתי, אז המדינה יכולה לספוג, זה הסיפור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם אתה מסכים עם סמירה, אז אנחנו משאירים את הכסף אצלו.

מנשה סמירה: זו לא הבעיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אומרת את זה כי אם הכסף לא יישאר אצלך, יעבור הזמן, וכשנבוא לאוצר ונבקש את מה שהיה, פתאום יהיו כל מיני דברים, אולי כדאי שהכסף יישאר אצלך, הקופה סגורה וכשיגיע הזמן תעשה בו שימוש.

מנשה סמירה: אנחנו אולי תמימים אבל אני סומך על האוצר, זה עניין של החלטה.

נחמן שי: זו קופת המדינה, הם העמידו 80 מליון אשראי - - -

אסי מסינג: לא העמדתנו אשראי, זה היה סכום שאמור היה להיות מוצע בגין השלב הראשון, אם הסתבר שהוצא סכום נמוך יותר בודאי שהסכום צריך להיכנס לקופת המדינה.

נחמן שי: הייתי הולך לקיצוניות אחרת ואומר שמה שחל עליו חמשת הראשונים צריך לחול על כולם, המדינה תעמיד את אותו כלי בתנאים שוויוניים לכל מי שישדר ב- dtt.

אסי מסינג: אבל אין כסף.

אופיר אקוניס: אם העיקרון יהיה מקובל על רוב חברי הוועדה ונעמיד את זה להצבעה בהמשך, מבחינת שינוי הצעת הממשלה, האם יש לנו נוסח מתאים?

אתי בנדלר: ברגע שהוועדה תחליט על העיקרון שצריך לשאת בעלויות ההקמה, או שדרוג המערכת, אני אנסח את הנוסח, כרגע לא הייתה הצעה אחרת.

אתי בנדלר: מה שניסיתי להסביר זה מה היא הצעת הממשלה ומדוע היא לא מתיישבת לא עם העיקרון שנקבע ושהוסבר לוועדה בעת תיקון החוק הקודם ולפחות לא עם ההיגיון המשפטי שלי.

אופיר אקוניס: האם הנוגעות בדבר, הזכייניות, רשות השידור או ערוץ הכנסת, רוצים נציגיה להשמיע הערות לעניין?

תומר קרני: בשם רשות השידור, אנחנו גם חושבים שהצעת החוק לא נכונה.

תומר קרני: רשותה שידור נכנסה למערך הזה על בסיס הידיעה שהייתה ותינתן הודעה עד תאריך מסוים, כמו שהסבירה עורכת דין בנדלר, אנחנו נהיה פטורים מתשלום עלויות הקמה.

תומר קרני: אנחנו שם כרגע עם שני ערוצים.

תומר קרני: אנחנו חושבים שזה לא נכון יהיה לחייב את רשות השידור, גוף שידור ציבורי, לשאת בעלויות של גורמים נוספים שייכנסו אחר כך שלא קשורות לעלויות ההקמה.

נחמן שי: כרגע לא שילמתם כלום.

תומר קרני: נכון, אבל זה החוק הקיים היום.

תומר קרני: אנחנו חושבים שלא נכון שייכנס גוף שידור חדש על אחת כמה וכמה גוף שידור מסחרי, שאנחנו נצטרך לשאת בעלויות ההקמה הנוספות שידרשו לצורך אותו גוף.

נחמן שי: תמשיכו לשדר במשדרים שלכם או שאתם סוגרים אותם?

נחמן שי: כשעידן פלוס מתחילה לשדר אתם סוגרים את כל המערך המשדרים האנלוגי שלכם?

תומר קרני: לא מיד.

נחמן שי: כמה אתם מעריכים שזה ייקח?

תומר קרני: שנה.

מנשה סמירה: יש חיסכון של כ- 50 מיליון ₪ לשנה.

אופיר אקוניס: יחד עם ה- 33 יהיו עוד 50 מיליון, כבר הגירעון שלהם מצטמצם ממאה מיליון ל- 50 מיליון ועוד 50 מיליון, עוד מעט הגירעון נמחק.

נחמן שי: בסופו של דבר הם חייבים לסגור את המשדרים

תומר קרני: זה לא 50 מיליון ₪, החיסכון של סגירת המשדרים עמד לנגד עיני המחוקק גם כשהתקבל החוק הקודם ובו ניתן פטור.

נחמן שי: אתה חוסך פעמיים, גם את אגרת התדרים שהמדינה כפתה עליך ועליה אתה לא פטור, זה הרבה כסף.

תומר קרני: את אגרת התדרים אני אצטרך לשלם.

תומר קרני: החיסכון היה ידוע גם בהצעת החוק הקודמת, ההיגיון היה שהמדינה תממן את זה, אנחנו גם לא חושבים שהעיקרון שרשות השידור תממן ערוצים אחרים, או כל ערוץ אחר שיממן עבור ערוצים אחרים את העלייה למערך הזה.

אופיר אקוניס: בסוף נגיע לצמצום הגירעון של רשות השידור בתוך כל הישיבות של ועדת הכלכלה ומחר ועדת הכלכלה וועדת העבודה והרווחה ואתמול ועדת הביקורת ורשות השידור מסודרת הרבה יותר מהר ממה שנדמה בכותרות חלק מהעיתונים.

תומר קרני: אנחנו נשמח.

אופיר אקוניס: גם אנחנו נשמח, לא אמרתי את זה בציניות.

תומר קרני: לגבי הכיבוי האנלוגי, אם הייתה הצעה להוריד את ערוץ 33 מהמערך, אני לא בטוח שנוכל לרדת מהאנלוגי, זה גם נתון שצריך לקחת בחשבון.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: מנכ"ל הכנסת בבקשה, אחר כך נשמע את חברת ישראל 10, רשת וקשת כדי למצות את הדיון הזה.

דן לנדאו: בכל פעם שאני מוזמן לדיונים הללו אני מוצא את עצמי כאותו עכבר ששאג, נדרס בין האריות השוק הגדול והמכובד הזה.

דן לנדאו: בכל זאת אנחנו שואגים מכיוון שהמחוקק ולא מינהל הכנסת ולא אדם פרטי, המחוקק הוא זה שהחליט שערוץ הכנסת יהיה כאחד האריות.

דן לנדאו: המחוקק, ועדת הכלכלה החליטה להכליל את ערוץ הכנסת בתוך פרויקט הדיגיטאלי, אבל הוועדה עשתה זאת על בסיס נתונים שהיו בפניה ושעוגנו בחוק.

דן לנדאו: הנתונים היה מחיר כרטיס הנסיעה באוטובוס הדיגיטאלי, הנתונים היו סוג של ודאות לגבי עלויות נוספות עתידיות, הנתונים גם היו הנושא שאתם לא דנים בו היום והוא פטור מדמי מעבר כלשהם, כמו שההצעה הזו כוללת ואתם לא דנים בהם.

דן לנדאו: אלו היו הנתונים בשעה שהמחוקק החליט שגם ערוץ הכנסת הקטן ייסע באוטובוס הדיגיטאלי כמו הגדולים.

דן לנדאו: המחוקק גם הביא בחשבון את ה"טרייד אוף", שבעיני הוא מהותי, בין עלות ההפקה, עלות התוכן של הערוץ הזה לבין העלות של הפצת שידוריו.

דן לנדאו: הרי הערוצים האחרים שמדובר בהם מפיקים בעשרות מיליונים, במאות מיליונים, ערוץ הכנסת מפיק ב- 15 מיליון פלוס מע"מ, כדי שנבין על מה מדובר.

דן לנדאו: זה ערוץ נישה, נועד להיות כזה, לא מתיימר להיות אחרת והמחוקק סבור היה שערוץ הנישה הזה צריך להיות משודר על הפלטפורמה של הגדולים, אבל לא שיהפוך להיות בהוצאותיו משהו מעבר לערוץ נישה.

דן לנדאו: המחוקק שקל את שיקול הדעת הציבורי לגבי אותו "טרייד אוף", שקל את שיקול הדעת הציבורי לגבי עצם הרחבת ההתחייבות של הכנסת, של תקציב הכנסת, של התקציב שכולנו מממנים במס ההכנסה שלנו בדמי המנוי שאיש לא שואל אותנו אם אנחנו רוצים לשלם עבור ערוץ הכנסת וקיבל החלטה שכן, ראוי שהערוץ הזה ישב על הפלטפורמה הזו, כן, ראוי שהפלטפורמה הזו תקבל כסף מהכנסת, כן ערוץ הכנסת, קרי, תקציב הכנסת יכול לשלם 4,5 מיליון ₪ לשנה עבור ההפצה, וכן, ה"טרייד אוף" הזה בין 15 מיליון ₪ עלויות הפקה, עלויות תוכן לבין 4,5 מיליון ₪ עלויות הפצה, ה"טרייד אוף" הזה סביר ועבר את מבחן הדיון הציבורי.

דן לנדאו: המחוקק כמובן רשאי כתמיד לחזור בו, לשנות את דעתו, לבטל את זה, זה בסדר גמור והוא יכול להחליט היום שה- dtt הוא זירה לשחקנים גדולים בלבד, הוא לא מקום לעכברים ששואגים הוא רק מקום לאריות, זה בסדר גמור, זה לגיטימי.

נחמן שי: מה אתה מעדיף להיות זנב לאריות או ראש לשועלים?

דן לנדאו: אני כרגע עכבר, זה בסדר גמור שהמחוקק עכשיו יחליט שערוץ הכנסת קטן מידי, שערוץ הכנסת הוא ערוץ נישה והוא לא באמת אמור להיות במשחק הזה, שהכללים השתנו, זה בסדר גמור וזה לגיטימי, אבל שהמחוקק יקבל החלטה מודעת לעניין הזה.

דן לנדאו: המחוקק גם יכול לקבל החלטה שערוץ הכנסת לא יהיה ב- dtt לא בגלל הוא קטן מידי, ערוץ נישה או לא ציבורי מספיק, אלא כי הוא פועל מתקציב הכנסת ותקציב הכנסת לא נועד להתחרות בשוק הפרטי, הוא לא נועד לממן פעולות בשוק הטלוויזיה, הוא לא נועד באמת לממן שחקן מרכזי, גם בטלוויזיה הציבורית.

דן לנדאו: גם זה בסדר גמור, אנא קבלו את ההחלטה האמיצה עד הסוף.

דן לנדאו: הבעיה היא שעכשיו המחוקק מתלבט בשאלה האם להטיל על ערוץ הכנסת לשלם לא 4,5 מיליון ₪ בשנה אלא 6,7,8 מיליון, איש לא יודע כמה, גם האוצר לא יודע לומר לנו כמה, גם הרשות השנייה בהגינותה אומרת לנו, אלו התנאים שנכפים גם עלינו, אנחנו לא יכולים לומר לכם מראש כמה שחקנים יהיו בגל השני, אם יבואו ששה שחקנים חדשים, שחקן אחד חדש, כל מה שאנחנו יכולים לומר הוא שדינכם כדין כל ערוץ אחר, בסדר גמור, זה לגיטימי.

דן לנדאו: אבל ידע המחוקק של חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, יביא בחשבון גם את חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת שמשמעות הדבר הזה הוא אחד מן השתיים, או שפותחים מחדש את הדיון הציבורי בשאלה של ה"טרייד אוף" כמו שתיארתי מקודם ואומרים, זה לגיטימי שערוץ שעלות הפקת התוכן בו נעה בסביבות 15 מיליון ₪ פלוס מע"מ, לגיטימי שישלם למען התכליות הציבוריות שלו לגיטימי שישילם 7,8,9 מיליון ₪ עבור ההפצה.

דן לנדאו: לגיטימי גם שהחוק יחייב את הכנסת בסעיף תקציבי שאין לו סוף,שהוא לא ידוע, שאין לו ודאות, זה בסדר גמור, זה גם בסדר שתקציב הכנסת ישמש לדבר הזה.

דן לנדאו: או שיקבלו החלטה הפוכה, התנאים השתנו, המשחק השתנה, מה שהיה נכון לפני שלוש שנים כשחוקקנו את חוק ה- dtt השתנה וערוץ הכנסת צריך לחיות בעולמם של 150, 200 ערוצי הנישה, הערוצים שמופצים באמצעות יס והוט הערוצים שמופצים חלקם בשידור לווייני פתוח או מקודד, כמו שערוץ הכנסת משודר , זה בסדר גמור, רק אני מבקש המחוקק יהיה מודע למשמעויות.

דן לנדאו: אני אסיים במשפט שהעובדה שאין פה ודאות תקציבית שאני כאדמיניסטראטור של הכנסת צריך לתכנן את התקציב, תקציב דו שנתי כנראה, באופן שיש לי פה סעיף שעיקרו אין בו ודאות - - -

עמיר פרץ: מה עמדתך?

נחמן שי: אני רוצה להמשיך את שאלתו של חבר הכנסת פרץ, אתה אומר שאתם לא יכולים לעמוד באותה תוספת שבאה מעבר ל-5 מיליון, הלא אתם בפנים, אבל אם תידרשו לממן את התוספת לא תוכלו לעמוד בה.

נחמן שי: אתה כן לוקח בחשבון שתצטרכו לשלם השתתפות בערוץ בשוטף.

דן לנדאו: כמו שאמרה היועצת המשפטית, אין דבר כזה שלא נוכל לעמוד, אנחנו פרלמנט, יש לנו מדפסת ואתם מפעילים אותה, אנחנו יכולים להדפיס שקלים על פי הוראתכם.

אופיר אקוניס: מפה מדפיסים שקלים?

דן לנדאו: לא כסף מונופול, אמיתי...

דן לנדאו: האוצר יאשר את זה.

דן לנדאו: ..

אופיר אקוניס: בחוק בנק ישראל בוועדה הסמוכה מזדעזעים כרגע.

דן לנדאו: זו לא שאלה האם יש לנו תקציב או אין לנו תקציב, ברור שבתקציב הכנסת לשנת 2010 ברור שאין לנו תקציב לכך, אנחנו יכולים להיערך גם לזה.

דן לנדאו: אבל אתם כמחוקקים וגם כדירקטוריון שלי, כדירקטוריון שמחליט על התקציב של המוסד הזה, ואלה שני כובעים של אותם אנשים, אתם צריכים להחליט האם - - -

עמיר פרץ: עוד מעט יגידו שזה ניגוד אינטרסים, יגידו שוועדה חיצונית תחליט בעניין.

אתי בנדלר: אין כאן ניגוד עניינים במובן הזה.

דן לנדאו: לכן אני מבקש, תחבשו את כל הכובעים שלכם ותחליטו.

אופיר אקוניס: כפי שהודעתי, לא נחליט בנפרד על ערוץ הכנסת כי אז זה לא יראה סביר ויבואו אלינו בטענה שהחלטנו להכליל רק את ערוץ הכנסת.

אופיר אקוניס: אחר כך נגיד שאנחנו מחריגים את ערוץ השידור אז יגידו שאנחנו מתערבים כל הזמן בנושא רשות השידור.

אופיר אקוניס: אגב, כל התערבות פה, בלי יוצא מהכלל בנושא רשות השידור ואני אומר את זה על דעת כל החברים בחדר הזה, היא לטובת רשות השידור, בלי הבדלי מפלגות קואליציה ואופוזיציה כי באמת רוצים להציל אתכם.

אופיר אקוניס: אבל אחר כך יבואו הזכייניות ויגידו שאנחנו מפלים אותם לרעה.

אופיר אקוניס: לכן הצעתי עיקרון שוויוניות מאד ברור ותכף נדון בכך בצורה יותר פרטנית מבחינה פרלמנטארית אבל האם יש לכם מה להוסיף בעניין.

נחמן שי: לא הבנתי מה - - -

אופיר אקוניס: אני אסביר לך, יש את הצעת הממשלה ואני אבקש מהיועצת המשפטית להכין הצעה חלופית שאומרת שהמדינה תממן את ההוצאות הכרוכות בהקמת המערכת, זה הכול.

אופיר אקוניס: במקום הנוסח שמופיע פה, שאתו התחילה היועצת המשפטית של הוועדה את הישיבה הזו.

אופיר אקוניס: האם חברי הוועדה מסכימים להסמיך את היועצת המשפטית לכתוב נוסח חלופי?

אתי בנדלר: אבל צריכים קודם לקבוע את עמדת הוועדה.

אופיר אקוניס: שמענו את עמדת הוועדה.

אתי בנדלר: ישנם עוד גורמים שרוצים להעיר.

אופיר אקוניס: אבל הם בודאי מצטרפים.

אופיר אקוניס: עמדת הממשלה בבקשה.

אתי בנדלר: תזכור שמה שתאמר עכשיו יצוטט בעוד שנה בדיונים.

אסי מסינג: כבר לא אהיה בדיונים האלה.

אסי מסינג: ...

אסי מסינג: נחזור לדברי ההסבר וגם לרציונאל בבסיס ההצעה.

אסי מסינג: כזכור, בהתאם לסעיפים אחרים שדנו בהם כבר ובהתאם להחלטת הממשלה, ככל שהרפורמה הזו תקודם במלואה הוטל על שר האוצר ועל שר התקשורת להפחית את התמלוגים שמשלמים בעלי רישיון לשידורי טלוויזיה, לאפס.

אסי מסינג: מכאן שככל שהכול יקודם לפי מה שיש כאן, במתווה של החלטת הממשלה, אזי ב-1 בינואר 2012 כבר לא יהיו יותר תמלוגים.

אסי מסינג: משכך, אין אופציה בכלל לממן עלות הקמה מתוך תמלוגים מכיוון שאין תמלוגים.

אסי מסינג: לכן ההצעה היא לא במתכונת הקיימת להמשיך כפי שהיא אלא ממש אם רוצים להציע הצעה כזו להקצות סכומים מתקציב המדינה.

אסי מסינג: במקום לייעודים אחרים, לצורך הרחבת המערך הדיגיטאלי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל יש כסף.

אסי מסינג: אין כסף, זה כסף הכנסות המדינה, הצביעה היא צביעה מלאכותית, הכסף מיועד להכנסות המדינה כרגע.

אתי בנדלר: ברמת הנוסח אני אצליח להתגבר על זה.

אסי מסינג: ההפרדה שקיימת היום בין עלות הקמה לעלות הפצה היא הפרדה שבסופו של יום היא הפרדה מלאכותית מכיוון ששימוש בכל תשתית כוללת גם עלות של הקמה וגם עלות של הפצה ושימוש.

אסי מסינג: לכן ישנם לא מעט מערכות שבהם המחירים מגולמים כמחיר אחד במסגרת מחיר השימוש ולא ההפרדה בגין הקמה ומחיר בגין הפצה.

אסי מסינג: לכן בודאי שאפשר היה לעשות כן וההבחנה הזו היא הבחנה די מלאכותית.

אסי מסינג: מה שמוצע כאן החל מהמועדים הקבועים כאן ובגין הקמה של מצטרפים חדשים למערך, מוצע כאן לגלגל את זה במסגרת הגופים שמשתמשים באותו מערך.

אתי בנדלר: המשתמשים הנוכחיים או בשביל המשתמשים העתידיים?

אסי מסינג: כלל המשתמשים, כמו שכלל ההפצה מחולקת בין כלל המשתמשים, לוקחים את כלל עלויות ההפצה - - -

אתי בנדלר: כלל הפצה זה מי שמופץ בפועל, כאן אתה מציע שהקיימים יממנו את הבאים שעדיין לא נמצאים במערכת.

אסי מסינג: הם לא מממנים את הבאים, יש מערכת שמוקמת ולא משתמשים בה במלואה, זה עדיין לא אומר שהעלויות לא מוצעות.

אסי מסינג: הדבר הנוסף, ככל שהדבר יגולגל על תקציב המדינה וזאת בניגוד להחלטת הממשלה זו הופכת להיות הצעת חוק תקציבית, זו משמעות הצעת החוק, הצעת חוק תקציבית.

אסי מסינג: זה לא עניין שמצמצם או לא, זו הצעת חוק תקציבית, אין שאלה.

אסי מסינג: לעניין ההערות שעלו בשל ערוץ הכנסת ומאחר ולערוץ הכנסת הייתה בחירה או בשים לב לכל הטיעונים,

אסי מסינג: אנחנו מוכנים להציע הצעה שאומרת שככל שבמועד סמוך למועד שבו התברר שיש צורך להרחיב את המערך יפנו הרשות השנייה לערוץ הכנסת ויודיעו לו שיש לו אפשרות כרגע לבחור אם הוא רוצה לוותר על השימוש במערך ה- dtt.

אופיר אקוניס: הודעתי שלא נקיים דיון עליהם כדי שלא יכתבו אחר כך בעיתונים שדאגנו רק לעצמנו.

אסי מסינג: לא יהיה מערך אנלוגי, לא יהיה ניתן להפיץ את זה.

אופיר אקוניס: אל תעשה פה עכשיו הפרד ומשול.

אסי מסינג: זה לא עניין של הפרד ומשול, אלה מערכי הפצה שונים.

אסי מסינג: מלכתחילה הם שונים, ערוץ הכנסת לא היה בתוך מערכת ההפצה של הרשות השנייה.

מנשה סמירה: אם יסתבר שאכן יש פה הצעת חוק תקציבית וזה ידחה את כל העניין, יש חלופה נוספת שהיא לא סבירה, אם הצעת החוק הייתה אומרת שלגלגל את העלות על הערוצים החדשים שיעלו היא סבירה יותר מאשר לגלגל אותה על הערוצים הקיימים כדי שיעלו את המתחרים שלהם.

מנשה סמירה: אם עלות המימון תהיה על החדשים ומי שחדש שמצטרף יודע שהוא צריך לשלם גם עבור זה, זה עדיין סביר יותר מאשר להפיל את זה על הקיימים.

אתי בנדלר: לכאורה ההצעה מאד מפתה, מי שרוצה להצטרף וצריך לעבות בשבילו את המערכת, הוא שישא בתשלום, בהתאם לעיקרון שהאוצר קבע לגבי ערוץ הכנסת ולגבי רשות השידור בחוק הקיים.

אתי בנדלר: הבעייתיות הגדולה בהצעה הזו, שגם אני חשבתי עליה בשלב מסוים וגם הצעתי לאוצר, צריכים לזכור שהיא מהווה חסם מאד משמעותי לכניסתם של בעלי רישיונות חדשים.

אתי בנדלר: לכן זה בעייתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להסב את תשומת לבכם למשהו שכדאי שנחשוב עליו, אני מסכימה שאם כבר, הפלטפורמה הזו אמורה להיות מושלמת על ידי המדינה כי אם אנחנו רוצים הרבה שחקנים אנחנו צריכים לתת להם את האפשרות להיכנס וכך גם לפתוח את השוק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני יודעת שכשיעבור הזמן, יבוא האוצר, יאמר יש שתי ינוקות, הינוקות אולי ישלמו פחות וכו'.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכן לדעתי חד משמעית זה צריך להיות משולם על ידי המדינה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל זה לא אומר שהממשלה בדלת האחורית פתחה פלטפורמה נוספת מול כבלים ולוויין שאפשר להעביר דרכה 12 ערוצים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי בעיה עם זה ונראה לי שצריך לדון בזה.

אופיר אקוניס: היועצת המשפטית של הוועדה תשקלל הצעה חלופית, אנחנו לא מצביעים על ההצעה אלא על העיקרון של להביא לכאן הצעה חלופית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לדעתי צריך לחשוב על זה מאז ברצינות זה בעיני הקמת פלטפורמה נוספת ליס והכבלים כי אלו 12 ערוצים, לא 3,4.

אופיר אקוניס: אנחנו, חברי הוועדה מבקשים להסמיך אותך לכתוב הצעה חלופית להצעת הממשלה עם כל ההערות שנשמעו, גם של חברת הכנסת ברקוביץ, גם של הכבלים הלוויין ושל הזכייניות.

אופיר אקוניס: אני לא אומר מה ההצעה, אנחנו לא מצביעים על ההצעה אלא עלה עיקרון של להביא לכאן הצעה, האם צריך להצביע על זה או שאני יכול להסמיך אותך בלי הצבעה?

אתי בנדלר: אתה יכול להסמיך אותי אבל אני צריכה לדעת מה ההצעה, אני יכולה לנסח כל מה שאתם רוצים.

אופיר אקוניס: לפי העיקרון שהמדינה תממן את הוצאות ההקמה.

אתי בנדלר: היום יש בהצעה, כפי שהזכרתי, במקום הצעת הממשלה בעניין, הקובעת שמי שצריך לשאת בעלויות הקמת המערכת הם אלה המועברים היום והמצטרף הנוסף במקום זה מציע יושב ראש הוועדה שאני אנסח הצעתה חליפית שמי שישא בעלויות הקמת המערכת זה אוצר המדינה.

אתי בנדלר: לצורך עיבוי המערכת, שדרוגה.

כרמל שאמה-הכהן: שהמדינה תממן את ערוץ 9?

אתי בנדלר: לא מדברים על ערוץ 9, כרגע ערוץ 9 לא אמור להיות בהתאם להצעת החוק במערך ההפצה, מי שבהתאם להצעת החוק אמור להיות במערך ההפצה הדיגיטאליים בנוסף לחמשת הערוצים שדיברתי עליהם זה 2, 10, שניים של רשות השידור וערוץ הכנסת, אלה בעלי הרישיונות החדשים והערוץ הייעודי בשפה הערבית.

אתי בנדלר: כרגע על זה מדובר.

אופיר אקוניס: אנחנו לא ברביזיה, לא הצבענו בכלל על הסעיף הזה, לא צריכים לבקש רביזיה.

דנה נויפלד: אם ועדת הכלכלה רוצה להציע נוסח היא צריכה להצביע על המקור התקציבי.

דנה נויפלד: כיוון שהממשלה בהחלטתה ליוותה את זה בהורדת התמלוגים כנראה שהוועדה מציעה שלא לוותר על הורדת התמלוגים, כך שאין מקור תקציבי אחר.

אופיר אקוניס: אנחנו עוד לא מציעים כלום, אנחנו מבקשים מהיועצת המשפטית להציג נוסח חלופי שעליו נצביע.

דנה נויפלד: אפשר להוריד את התמלוגים.

אתי בנדלר: כיוון שנציגי האוצר טענו שהצעה כזו, ככל שתנוסח, מהווה הצעה תקציבית, אני מבקשת להביא גם את הנתונים לנושא לישיבה הבאה.

אסי מסינג: מנשה אמר את העלות.

מנשה סמירה: בין 20 ל- 25 מיליון יעלה להקים את המערכת לששה ערוצים נוספים.

אתי בנדלר: הקמה שתאפשר קליטה של עוד ששה ערוצים בין ה- 7 ל- 12.

מנשה סמירה: אם אני יכול לעזור לאוצר, לא חייבים לראות בזה הצעת חוק תקציבית משום שבמקור האוצר הקצה 80 מיליון - - -

אסי מסינג: אל תעזור.

רון אילון: אני קודם כל רוצה לברך את מנכ"ל הרות השנייה בהיותו מנכ"ל הפלטפורמה השלישית בישראל לטלוויזיה רב ערוצית.

רון אילון: הוא עוזר לאוצר, הוא עוזר לכולם.

רון אילון: בכספי משלמי המיסים הוא השיק פלטפורמה מתחרה לכבלים וללוויין, אני שמח שכך ואני יכול להציע לו בהזדמנות החגיגית הזו להיות יושב ראש בנק בישראל, בכסף הזה גם אפשר להקים בנק.

רון אילון: הוא יכול להיות גם יושב ראש חברת תעופה יש עוד הרבה תחומים שבהם מגיע למנשה סמירה לכהן כיושב ראש איגוד מסחרי.

מנשה סמירה: אני אקבל בונוס מכל הדברים האלה?

רון אילון: אתה מקבל בונוסים כשאתה יושב פה ונהנה.

רון אילון: לגופו של עניין, אנחנו יושבים כאן ולא מאמינים.

רון אילון: לוקחים כסף ממשלתי מקימים מולנו תחרות וכל המחיר של התחרות הזו משלמים הכבלים והלוויין.

רון אילון: מדברים בהעברה של ערוץ 9 שהוא ערוץ ייעודי ללא חובות לפלטפורמה dtt.

רון אילון: בשביל זה לוקחים כסף מתקציב המדינה, בשביל לממן לו את ההקמה, כי הוא יוצר את הבעיה, הוא השביעי הנוסף.

רון אילון: לחלופין הולכים לסגור את ערוץ 33 כדי שלערוץ 9 יהיה מקום, ערוץ שמעולם לא שילם דמי מעבר לכבלים וללוויין כמו שצריך, ערוץ שמעולם לא משלם תמלוגים למדינה, לא נושא בחובת הפקות מקור והכול כי יש לו בסוף היום - - -

אופיר אקוניס: בעניין דמי המעבר יש הצעת חוק שנדון עליה בשבוע הבא.

רון אילון: אני שמח, הכול מסיבה אחת פשוטה, יש מאחוריו כנראה, לדעתם, 15 חברי כנסת וכולם מתיישרים לפי זה.

רון אילון: אני חושב שזו שערורייה בלתי רגילה, צריך לשים לדבר הזה סוף.

נחמן שי: למי יש 15 חברי כנסת?

רון אילון: לטענת ערוץ 9 זה מה שיש להם.

רון אילון: אנחנו הולכים להיות ניזוקים נזק קשה מהצעדים הללו.

רון אילון: אנחנו תעשיית טלוויזיה רב ערוצית, אני יכול להגיד לכם שכל הדיונים שדנים כאן דנים כולם בדבר אחד, איך התעשייה הרב ערוצית משלמת את המחיר של הרפורמות האלה.

רון אילון: פרסום אין, מפקיעים לנו ערוצים, 22, 10 אולי גם אחרים, הכסף הולך לקופת המדינה שהולך לזכייניות, מדברים אתנו על חבילה צרה, מדברים אתנו על הרחבת ה- dtt בכספי ממשלה ממסים, שום דבר מכל הדברים האלה לא מגיע אלינו.

רון אילון: אנחנו נושאים במחיר המלא של הרפורמה הזו.

רון אילון: אני אומר לכם, אנחנו לא יכולים לשאת בזה יותר.

רון אילון: אתם רוצים לסגור את הטלוויזיה הרב ערוצית תגידו את זה בפה מלא, תדונו אתנו איך עושים את זה באופן מסודר ובזה ייגמר העניין.

אופיר אקוניס: ואם לא נחייב אתכם בחבילה צרה זה יעזור?

רון אילון: זה לא יעזור, כי מדינת ישראל הבטיחה לנו שה- dtt לא יורחב.

רון אילון: ההבטחות של מדינת ישראל כקליפת השום הן.

כרמל שאמה-הכהן: מה זו ההבטחה הזו?

רון אילון: שהאוצר בא עם יוזמת ה- dtt הוא אמר במפורש כאן בכנסת, בוועדה הזו, לפני שנתיים, אנחנו מקימים את מערך ה- dtt רק לשידור הציבורי והמסחרי אלה שמלכתחילה היו תחת הרשות השנייה.

רון אילון: על זה הקימו את ה- dtt .

רון אילון: לא עברו שנתיים, אוו מנשה סמירה שאמר, רק על זה נקים את ה- dtt הוא כבר מקים עוד ששה משדרים, הוא צריך לממן את זה מכספי מדינה וערוץ 9 מצטרף וערוץ 24 עומד בתור וערוץ 23 עיניו כלות למה הוא לא מצטרף.

רון אילון: זו הבטחה, אם הבטחות של מדינת ישראל לא שוות תגידו לנו, שנדע.

נחמן שי: מה שאתה אומר שהבטיחו לכם שיהיו רק הערוצים הנוכחיים, אם יצטרף בעל רישיון לשידורים בעתיד אתה לא מוכן שהוא ייכנס - - -

אופיר אקוניס: הוא אומר שזו הייתה הבטחת ממשלה.

נחמן שי: הייתה לכם הבטחה שלטונית.

רון אילון: מי שיצטרף בעתיד, בהיותו בעל רישיון מסחרי מלא, כפי שמוצע כאן בחוק, גם לזה אנחנו לא מתנגדים.

רון אילון: אבל לקחת ערוצים קיימים שאינם ערוצים בעלי רישיונות, יתכבד ערוץ 9 ייגש לקבל רישיון כמו שמציע החוק, יהיה ערוץ כמו כולם ויעלה על ה- dtt.

נחמן שי: מי שמגיע כבעל רישיון בהתאם לחוק אתם לא מתנגדים?

רון אילון: לא מתנגדים, בטעות.

רון אילון: אנחנו עושים טעויות כל הזמן, כמו שלא התנגדנו להקמת ה- dtt, גם לזה אנחנו לא מתנגדים.

יורם מוקדי: הצגתי באחד הדיונים הקודמים ויש לי את זה כתוב, אני אעביר לכל חברי הוועדה את הציטוטים המדויקים של נציגי האוצר, גם בוועדה עצמה.

יורם מוקדי: המהלך נקבע כמהלך שנועד לייעל את הפצת השידורים הפתוחים, מה שעמד מאחורי זה עמדת משרד האוצר שאמר חבל לשלם על אנלוגי נחליף לדיגיטאלי.

יורם מוקדי: אותם נציגי האוצר באו ואמרו זו מטרת ה- dtt לייעל את ההפצה ולתת ערוצים שאמורים להיות באוויר ולא מגיעים, כמו ערוץ 10 ואחרים, שיוכלו לקלוט אותם באמצעות אנטנה פשוטה, כך הציג את זה האוצר.

יורם מוקדי: הבטיח לנו, בכתובים, מסמך שאני מוכן להעביר לוועדה, סיכום שאומר שתמורת תמיכתנו, ערוצים נוספים לא ייכנסו ל- dtt אז כל אלה זו לא הבטחה, זה הרבה מעבר להבטחה.

יורם מוקדי: הציג את זה היטב מנכ"ל הכנסת, יש תזה, יש לזה מימון, יש היגיון שעומד מאחורי ה – dtt ואז לא עוברות כמה שנים, בחלוף שנה כל המערך הזה משתנה , הכול בשם הרפורמה הזו שקוראים לה רישיונות שמיד קופצים אחרים ורוצים לעלות לפלטפורמה.

יורם מוקדי: המדינה הבטיחה שזו לא תהיה פלטפורמה מתחרה לשידורים הרב ערוצים במימון המדינה, כך היא הבטיחה.

יורם מוקדי: לצערי הרב, השידורים הרב ערוצים הם לא שידורים מרוויחים כך שאף אחד לא יכול להגיד שהם יכולים לשאת תחרות בחסות המדינה.

יורם מוקדי: בפעם האחרונה שהמדינה התחרתה בסקטור הפרטי, תבל קרסה.

יורם מוקדי: זו הייתה הפעם האחרונה שהמדינה החליטה, באמצעות חברה ממשלתית, להכניס תחרות.

יורם מוקדי: המדינה לא יודעת להתחרות בצורה הוגנת.

יורם מוקדי: באמת נוצר משהו בטלוויזיה הרב ערוצית שהוא נהדר, הוא מצוין עם הפקות מקור שהוא טלוויזיה מגוונת, הכי דיגיטאלי באירופה, הכי מתקדם, עכשיו מקלקלים את זה הכול בשם הרפורמה שאף אחד לא מסביר לי למה זה טוב לצופה, למה זה טוב ליצירה, הרי נצא מפה ונחזיק את הראש ונגיד מה לעזאזל נעשה פה, הכול בשם הרצון לשנות ולא לעשות מכרז.

יורם מוקדי: הצופה לא ירוויח מאומה, רק יצא לו רע מזה.

רון אילון: היוצרים יושבים ושותקים אבל כל מנוי שנגרע מהטלוויזיה הרב ערוצית ועובר ל- dtt זה מנוי שבגינו אין הפקות מקור.

מנשה סמירה: אני מבקש הבהרה בעקבות הדברים שנאמרו, העמדה שלנו הייתה בהקמה וגם היום, המערכת הזו הוקמה עבור הערוצים הפתוחים הציבוריים דאז ואם יקומו חדשים.

מנשה סמירה: גם אז, וזה מתועד, העמדה שלי הייתה חד משמעית, התנגדנו לכניסתם של ערוצים שהם אינם עונים על הקריטריונים הללו , אנחנו עדיין סבורים שאין זה נכון לפרוץ את המערך הזה.

מנשה סמירה: המערך הזה צריך לשרת את הערוצים הפתוחים הציבוריים שמראש בעצם הקמתם נולדו ככאלה, ידעתם עליהם וידעתם שאפשר שיהיו נוספים.

קריאה: לכן לא התנגדנו.

מנשה סמירה: וזו העמדה שצריכה להיות, הערוצים הייעודיים זו סטיית תקן מן העניין זה דיון שנפתח, זכותה של הכנסת לפתוח אותו, זכותה של ועדת כלכלה אבל מבחינתנו, ואני מדבר כמנכ"ל הרשות השנייה שאחראי על הערוצים הציבוריים המסחריים לטעמנו צריך לשמור על העיקרון שבעתיו הוקמה המערכת הזו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ערוץ 1, 99, ו- 23 אלה שלושה ערוצים שצריכים להיות בפלטפורמה הזו, אני לא מבינה, זה יהרוס את הכבלים ואת יס עוד שנתיים נשב פה - - -

אופיר אקוניס: וערוץ 9 לא?

אופיר אקוניס: ערוץ 24 לא?

אסף אמיר: למה ערוץ 24?

אופיר אקוניס: עלו הצעות.

אופיר אקוניס: את לא בעד הכנסת ערוץ 9?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מדברת על ערוץ 9.

אסף אמיר: אפשר להסביר למה 24 כן?

אופיר אקוניס: אם חבר הכנסת שאמה ירצה להסביר לך, הוא יסביר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה נושא מאד חשוב ואנחנו צריכים להתייחס אליו ברצינות, זו הקמת פלטפורמה נוספת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם כך, אולי נקים פלטפורמה נוספת כמו יס והכבלים, ניקח הרבה כסף עבור הזיכיון של הפלטפורמה ונעשה מזה כסף בתור מדינה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני קצת בבעיה עם כל הסיפור הזה.

ניצן חן: הרבה זמן לא הייתי תמים דעים עם אנשי הוט ויס כמו בויכוח הזה.

ניצן חן: אני רואה את הניצנים של ישיבות אל תוך הלילה של ועדת הכלכלה כדי להציל את הוט ויס מסף קריסה, שמה שהיה סביב ערוץ 10 יהיה כאין וכאפס לעומת מה שהולך לקרות כאן.

ניצן חן: אני חושב שכל הרפורמה היא פרו ברודקסט ואנטי טלוויזיה רב ערוצית.

ניצן חן: כל תוספת ל- dtt מעבר לחמישה, למה הוט ויס לא התנגדו לפני שנתיים, כי הם לא היוו תגר על עצם קיומם, כי אמרו, 33, 99 אלה ערוצים שלא סכנו אבל פתאום עכשיו לעשות העצמה כזו ולהוסיף עוד ערוצים.

ניצן חן: אני שואל, למה רק 9?

אתי בנדלר: מי אמר לכם 9?

ניצן חן: המדינה החליטה שיש חמישה ערוצים ייעודיים, להפך, האוריינטציה של 24 היא יותר ברודקסטית מאשר ערוץ 9.

ניצן חן: ערוץ 9 מפולח לקהל יעד מאד מצומצם, המדינה החליטה של- 24 יש קשר - - -

קריאה: מה אתה אומר בעצם?

ניצן חן: אני אומר שחברי הכנסת צריכים לדעת שאם מכניסים את ערוץ 9 הם צריכים להכניס את כל הערוצים הייעודיים ואני מתנגד.

ניצן חן: המשמעות היא בדיוק כמו שחברת הכנסת אמרה, המדינה מממנת פלטפורמה מתחרה להוט ויס ויש להם עוד מתחרים מתחת לדלת.

נחמן שי: אתמול הוועדה דנה בערוץ הייעודי בערבית, הוא על פי חוק צריך.

אופיר אקוניס: על זה אין ויכוח.

נחמן שי: אין לכם התנגדות לערוץ ייעודי בערבית.

אופיר אקוניס: אין ויכוח וזה גם בחוק.

רון אילון: התשובה היא לא, אין לנו התנגדות.

מנשה סמירה: זה היה במקור, אנחנו לא יכולים לטעון על זה שום דבר, אלה כללי המשחק.

מנשה סמירה: הערוץ הייעודי בערבית בחוק עובר לרשות השנייה לאחר שנתיים והופך להיות ערוץ פתוח.

מנשה סמירה: לכן מראש זו תכליתו.

ניצן חן: הסיבה המהותית שהוט ויס לא התנגדו לפני שנתיים כי אמרו להם שמדובר בחמישה ערוצים שלא מאיימים עליהם מבחינת הצפייה ומבחינת הרייטינג, עכשיו להוסיף עוד חמישה ערוצים?

ניצן חן: תזכרו נתון משמעותי נוסף, הטכנולוגיה לפתחנו מאפשרת בעוד שנה שנתיים עוד חלופה שתתחרה ראש בראש בהוט ויס והיא טלוויזיה באינטרנט.

ניצן חן: טלוויזיה משמעותית ממשית לא רק קבצי טלוויזיה קטנים, זה עוד איום על קיומה.

ניצן חן: אתה מסתכל על כל האיזון, על מהות הרפורמה, פרסום – אולי כן אולי לא- ואם כן כשהמשיח יבוא, אין שום הצדקה להוסיף, מעבר לחמישה האלה עוד ערוצים, ואם מוסיפים את ערוץ 9 צריך להוסיף את כל הערוצים הייעודיים וצריך לחשוב על זה פעמיים.

רונית סלניקיו: אני יועצת התוכן של ערוץ 98 הערוץ הקהילתי, מה שהיה פעם ערוץ מקומי והפך להיות ערוץ ארצי.

רונית סלניקיו: בהמשך למה שנאמר, זה לא ערוץ ציבורי אבל זה ערוץ של הציבור.

רונית סלניקיו: זה הערוץ היחידי בישראל שגם הוט וגם יס השתתפו ביוזמה להפוך אותו לערוץ ארצי, ערוץ היחיד בישראל שמפיקים אותו 2500 מתנדבים שהציבור עושה אותו.

רונית סלניקיו: אני חושבת שהמקום הנכון לערוץ הזה הוא להיות בחבילה הזו.

רונית סלניקיו: הציבור לא צריך לשלם על מה שהוא עצמו עושה.

רונית סלניקיו: בערוץ הזה יש שני עוגנים מקצועיים, אחד זה חדשות 2 שמשודרות בכתוביות לטובת ליקויי שמיעה והחדשות האזוריות שמשודרות בהפקת רשות השידור.

רונית סלניקיו: מעבר לזה, זה ערוץ שמשדר 24 שעות על ידי מתנדבים מגילאים שונים.

רונית סלניקיו: יש רצועה לצעירים בני נוער, אנשים עם אג'נדה, מתנחלים, שמאלנים מכל הכיוונים כל העדות ובשפות שונות.

רונית סלניקיו: אני חושבת שערוץ כזה הוא לא ערוץ ציבורי אבל הוא ערוץ של הציבור שצריך להיות חלק מהחבילה.

מיכל רפאל כדורי: למזלי יש לי זיכרון טוב ואני מבקשת לחדד כמה דברים.

מיכל רפאל כדורי: ה- dtt עבר בהחלטת ממשלה במסגרת מחליטים שהציג אותה שר האוצר דאז בכנסת, או ב- 2004 או ב- 2005, שר האוצר דאז ביבי נתניהו הוא הציג את זה בכנסת ואמר ה- dtt לא נועד להיות פלטפורמה נוספת, אפשר לקרוא את זה בדברי הכנסת, זו הייתה כותרת במעריב עסקים.

מיכל רפאל כדורי: זאת הבטחה שלטונית, שר האוצר הציג את ה- dtt כמערך הפצה ולא כפלטפורמה מתחרה.

אופיר אקוניס: תוכלי להעביר לנו את זה, אני לא מכיר את האמירה הזו.

נחמן שי: צריך לבדוק את הסטטוס, אם באמת נאמרו דברים מפורשים, אנחנו לא יכולים לשבת ולשבץ ערוצים.

אופיר אקוניס: מר אילון דיבר על הבטחה של פקיד והגברת רפאלי מדברת על הבטחה של שר.

נחמן שי: אם יש להם הבטחה אנחנו סגורים על ששה וזה הטווח ונגמר.

מנשה סמירה: פלוס ערוצי ברודקסט פתוחים.

נחמן שי: אנחנו די מוגבלים.

דב אברמוביץ: יש הבדל גדול בין האמירה שלא תהיה פלטפורמה שלישית מתחרה להוט וליס לבין השאלה בדיוק אלו ערוצים יכללו באותה חבילה מצומצמת, הבדל גדול בין האמירה שה- dtt לא יהפוך לפלטפורמה רב ערוצית נוספת מתחרה להוט וליס לבין השאלה אלו ערוצים בדיוק ייכללו באותה חבילה מצומצמת.

דב אברמוביץ: ככל הידוע לי ואני גם זוכר את הדיון לפני כשנה וחצי, אם הייתה הבטחה שלטונית כלשהי היא ניתנה בחדרי חדרים ולא כאן, שלמשל ערוץ 9 לא ייכלל בחבילה.

דב אברמוביץ: להבדיל ממה שנאמר פה, ראינו את זה פעם אחר פעם שאנחנו מעיינים באותה רשימה, אין כאן שום משנה סדורה , יש ערוץ ייעודי בערבית שלא כאן, יש בעלי רישיונות שלא קמו ויש ערוץ 33 שלא ברור למי הוא משדר.

דב אברמוביץ: יש בליל של ערוצים ללא משנה סדורה.

דב אברמוביץ: מה שהוט ויס אומרים לכם ברוב דרמטיות ובמן תחושת קטסטרופה ממשמשת ובאה שאסור לחברי הוועד להתכבד להיכנס לעובי הקורה ולהחליט אלו ערוצים ייכללו באותה חבילה מצומצמת.

דב אברמוביץ: השאלה היא לא אם זו אתה חבילה שרשומה בהצעת החוק או אם ערוץ 9 תיכנס רחמנא ליצלן.

דב אברמוביץ: השאלה היא לפי שיקול דעת

דב אברמוביץ: כם אלו ערוצים צריכים להיכנס ואני מתנגד לזה שאולי בגלל מישהו חושב שאם קיבל הבטחה בחדרי חדרים, שלא יהיה דיון ציבורי, ושחברי הוועדה יהיו מנועים מלהיכנס לשאלה בכלל אלו ערוצים ייכללו בחבילה.

אופיר אקוניס: בעניין האחרון אתה יכול להסיר דאגה מליבך, נכנסנו כבר והגענו לסוג של מיצוי של הדיון ומנהלת הוועדה רשמה אחד אחד את חברי הכנסת, שהם נציגי ציבור, הם לא עובדים אצל בעלי ההון או בחברות הכבלים והלוויין או אצל הזכייניות.

אופיר אקוניס: אנחנו מקבלים פניות ואנחנו נשקול מה לעשות עם זה, מה אתה מוטרד?

אופיר אקוניס: האוצר הוא לא נציג ציבור, שר האוצר הוא נציג ציבור.

אופיר אקוניס: אני אשמח לשמוע את עמדתו מפי הנציג שלו.

אופיר אקוניס: אגב, אני מודיע לוועדה שלא שמעתי את עמדת שר האוצר בנושא הערוצים הנוספים.

אופיר אקוניס: שמעתי את עמדת משרדו אבל לא שמעתי את עמדת השר.

אופיר אקוניס: בניגוד לזה שמעתי את עמדת שר התקשורת.

דב אברמוביץ: הוט ויס הם גופים גדולים חזקים ומצוינים.

דב אברמוביץ: אם ערוץ 9 יהיה במקום ערוץ 33 באותה חבילה זה לא מה שיגרום לקטסטרופה בעולם התקשורת.

דב אברמוביץ: למרות הדרמטיות ואפילו האגרסיביות והבוטות של הדברים של נציגי יס זה לא כך ולא צריך להיבהל מזה יותר מידי.

דב אברמוביץ: אני מזכיר לכם שערוץ 9 אין הבדל, זה ערוץ מסחרי בדיוק כמו הערוצים האחרים, ערוץ 2 ו- 10 והוא מתחרה אתם על אותו שוק פרסומת.

דב אברמוביץ: הרעיון שצריך לעשות אבחנה, האבחנה הזו לא קיימת.

דב אברמוביץ: כיום מתמודדים בדיוק כמו אותו שוק על אותו קהל.

דב אברמוביץ: דבר שני, הדברים שנאמרו על ידי מנכ"ל יס שכביכול לערוץ 9 אין שום מחויבויות, הם דברים מפאת כבודו אני רק אומר שהם פשוט לא נכונים.

דב אברמוביץ: לערוץ 9 יש מחויבויות, גם בתחום הפקות המקור באופן יחסי הן כבדות יותר מהרבה גורמים אחרים שנתונים בהסדרה.

דנה נויפלד: בשביל הפרוטוקול בשביל להציג את הדברים בצורה יותר מדויקת, הנושא לא נדון פה פעם ראשונה ולא בחדרי חדרים, גם כאשר הנושא עלה פעם קודמת, כשישבנו פה ודנו בהצעת החוק, גם אז ערוץ 9 ביקשו להיכלל במסגרת ה- dtt , בכל הסבבים הנושא עלה, הוא נדון והנושא הזה הוכרע.

דנה נויפלד: זה שבכל פעם מנסים לעלות ולפתוח את זה שוב, זה אולי טוב מבחינת ערוץ 9 אבל לומר עכשיו שהנושא נסגר בחדרי חדרים אני חושבת שזה מטעה ולא משקף נכון את מה שהיה בדיונים פה.

דנה נויפלד: מעבר לכך, העמדה של הממשלה, לרבות שר האוצר היא הכחול שמונח לפניכם.

דנה נויפלד: נקודה אחרונה, אני אומרת שוב, לא סגורה הדרך בפני ערוץ 9 להתכבד ולגשת לרשות השנייה לדפוק על מרדו של מנשה ולקחת רישיון.

דנה נויפלד: או אז אתם תעמדו במחויבויות שהרשות השנייה תקבע ותוכלו להיות ב- dtt.

דנה נויפלד: נגשתם למכרז במסגרתו אתם ידעתם שתשדרו על גבי הפלטפורמה של הוט ויס ולא על גבי שום פלטפורמה אחרת.

דנה נויפלד: לא הייתה לכם שום סיבה לחשוב אחרת, לא מדובר בערוץ ברודקסט.

אופיר אקוניס: יש הצעת חוק לדמי המעבר, יישבה משותפת על ועדת העלייה והקליטה, תשמרי טיעונים לעניין הזה, מה הם לקחו, מה הם ידעו כשהם נכנסו, אלה טיעונים חשובים.

אופיר אקוניס: עו"ד אברמוביץ תדע לך שהגברת נויפלד העלתה פה דבר שקצת הקדים במידה מסוימת את הדיון של שבוע הבא, זו אמירה, ישנה הצעת חוק.

אופיר אקוניס: שפוטרת את ערוץ 9 מדמי מעבר.

קריאה: ועוד בהרכב ועדה מיוחד מאד.

אופיר אקוניס: הרכב שנקבע על ידי ועדת הכנסת.

רון אילון: על זה נקרא, הוא שאמרנו

נחמן שי: וכך שהכול פתוח...

דנה נויפלד: נקודה אחרונה, אם וככל שמבקשים להעלות ערוץ נוסף ל- dtt שדובר שפה רוסית אני לא מצליחה להבין למה לערוץ 9 יש יתרון על כל גורם אחר.

דוד בן בסט: מאחר והאוצר מנסה לקדם איזושהי הצעה הזויה להכניס תשתית דיגיטאלית לרדיו בעלויות של עשרות מיליונים של שקלים, 60 מיליון, הייתי מציע הצעה יורת טובה, אם כבר מדברים על ה- dtt.

דוד בן בסט: בערוץ אחד, על הפלטפורמה הזו אפשר להכניס את כל תחנות הרדיו האזוריות והארציות שתיקלטנה בכל רחבי הארץ באיכות טובה.

דוד בן בסט: בערוץ 1 אפשר להכניס מבחינה טכנית, על ערוץ dtt אחד אפשר להכניס את כל תחנות הרדיו במדינה, אחד מהשש, אז אפשר להוזיל את העלויות והמדינה לא תצטרך לשלם למקים הפלטפורמה, אגב, בניגוד לחוק.

דוד בן בסט: בזמנו, כשהחוק הזה עבר במסגרת חוק ההסדרים, נאמר שזו לא הצעת חוק תקציבית, ועכשיו האוצר, בדרכים עקלקלות מנסה לדחוף סכומים שירדו מתקציב המדינה לטובת מקים התשתית הדיגיטאלית בנושא הרדיו.

דוד בן בסט: אני מבקש שיירשם בפרוטוקול שהתאחדות תחנות הרדיו מבקשת להיות על הפלטפורמה הזו יחד עם כל תחנות הרדיו, על הפלטפורמה הדיגיטאלית, כדי שהתחנות האלה תיקלטנה בכל רחבי הארץ כמו שאני חושב שיש קונצנזוס גם באוצר.

אופיר אקוניס: כלומר שיש לכם כסף, מעניין, 60 מילון, מר מסינג, זה לא דבר בעייתי, 60 מיליון זה יותר מהפער שהציג מר סמירה, 5 מיליון מהעודפים שלו.

אופיר אקוניס: זה מעניין

דודי קופל: בהקשר הזה, הרעיון של להפיץ את שידורי הרדיו הדיגיטאלי על גבי פלטפורמת ה- dtt במקום המערך הדיגיטאלי הנפרד, נבחן בהרחבה רבה מאד על ידי המשרדים ועל ידי מומחים שנבחרו לעניין הזה ונדחה מכל וכל על ידי הוועדה.

דוד בן בסט: שום עבודה לא הוגשה בעניין.

מנשה סמירה: אני מבקש הבהרה בעניין הרדיו, הדיון על הקמת רדיו דיגיטאלי אכן מתקיים, יש ועדה עם האוצר ומשרד התקשורת ומר בן בסט הביע דעתו בעניין.

מנשה סמירה: גם לנו יש עמדה בעניין, אני לא פותח את הדיון על על הקמת מערכת חדשה.

מנשה סמירה: ההצעה של מר בן בסט יכולה להשתלב והיא מחייבת תיקון חקיקה קטן, בדומה למצב הקיים היום שהמערכות של הוט ויס משדרות את תחנות הרדיו לבעלי ממירים בבתים , אנחנו לא מדברים כרגע על החלופה למכוניות, זה סיפור אח לגמרי ומתקיים עליו דיון רחב.

מנשה סמירה: אנחנו חושבים שצריך לשקול, החוק לא מאפשר את זה כרגע, אנחנו סבורים שתחנות הרדיו לבעלי ממירים דיגיטאליים שמקבלים בעלות זניחה, את ה- 25 תחנות קיימות אנחנו יכולים לשדר.

מנשה סמירה: לחלק הזה מר בן בסט כיוון וזה דבר לידיעה.

מנשה סמירה: באותה מידה שדנים פה בהעלאת ערוצים נוספים למערכת אני מבקש שיישקל העניין של תחנות הרדיו.

אסי מסינג: אם נחזור לדיון ולא נעסוק בענייני רדיו דיגיטאלי, לעניין המערך ולעניין ההתחייבויות השלטוניות, כפי שהוסבר, עמדת הממשלה הייתה ועודנה שהגופים שאמורים להיות על המערך ה- dtt הם אותם גופים שמדובר בהם בשידור הציבורי, חמשת הערוצים הקיימים פלוס בעלי הרישיון ופלוס הערוץ הייעודי בשפה הערבית.

אסי מסינג: זו עמדת הממשלה, לכך אכן יועדה הקמת המערכת, לא הייתה שום כוונה, לפחות מבחינת הממשלה, להרחיב אותה לגופים שונים, שיכולים להיות שורה של הצדקות שונות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז מי מרחיב אותה?

אסי מסינג: ההצעות שעלו כאן במסגרת הדיונים, להרחיב את המערך.

אסי מסינג: לעניין ערוץ 9, כפי שהוסבר בדיונים הקודמים, ערוץ 9 זכה במכרז לדבר נוסף, מה שמוצע כאן, ככל שיוסיפו אותו למערך הזה, היא למעשה לתת לו מתנה שלא בדומה למה שהיה לו במכרז, אם רוצים כבר שעלות ההקמה לא תושת עליהם אז בכלל זה ללא שום תשלום ואין הצדקה עניינית לכך לחלק מתנות לערוץ מסחרי שכפי שציין בא כוחו של הערוץ, הערוץ פועל לעניין מסחרי ולא למטרות שמים.

אסי מסינג: לכן בכלל לא ברורה ההצדקה לכך.

אופיר אקוניס: מיצינו את הדיון בנושא עלויות המערכת ושדרוגה, ביקשנו מהיועצת המשפטית להכין נוסח חלופי ונדון בנוסח ובשתי ההצעות בישיבה הבאה.

אתי בנדלר: אני רוצה להסביר שאם ההצעה הזו אכן הצעה תקציבית והוועדה בכל זאת תאשר אותה זה אומר שלסעיף הזה יהיה צורך ברוב של 50 חברי כנסת במליאה.

נחמן שי: אם תהיה עלות כספית.

אתי בנדלר: נושא ערוץ 9 לא היה בכלל על סדר היום, אנשים דברו על זה.

אתי בנדלר: על הנושא של העלויות הכרוכות בשדרוג המערכת , בלי קשר לשאלה מי יועבר במערכת הזו.

אופיר אקוניס: אני מבקש מכולם לשמור את הטיעונים בנושא לישיבה המשותפת לוועדת הכלכלה וועדת העבודה והרווחה בנושא רשות השידור –כולם מוזמנים.

אופיר אקוניס: ועדה משותפת לוועדת הכלכלה וועדת הקליטה העלייה והתפוצות להצעת חוק פרטית העברה ללא תשלום של שידורי ערוץ ייעודי, ביום רביעי הבא בשעה 09:30 בבוקר.

קריאה: למה זה קשור לוועדת הקליטה?

אופיר אקוניס: תשאל את ועדת הכנסת.

אופיר אקוניס: מספר חברות החדשות, רביזיה של חבר הכנסת שי, הצבענו על הרביזיה ואישרנו פתיחה של הסעיף.

לאה ורון: פסקה 51 סעיף 70(א).

אופיר אקוניס: תסביר את בקשתך לרביזיה, אמרת שאין בארצנו מספיק מקום לחברות חדשות ללא הגבלה, או למספר גבוה.

נחמן שי: אין לנו מספיק אוכלוסייה בינתיים לשמוע כל כך הרבה טלוויזיה ולהאזין לכל כך הרבה חדשות.

נחמן שי: אלא אם לוועדה יש רעיונות איך להגדיל את האוכלוסייה במדינת ישראל.

אופיר אקוניס: זה מאד פשוט, אפשר לדון בזה בוועדת העלייה והקליטה, להעלות את האוכלוסייה זה באמצעות עליה לישראל.

נחמן שי: המספרים של העלייה והירידה הם זהים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ככל שיראו יותר טלוויזיה בישראל תהיה פחות עלייה.

נחמן שי: החוק במתכונתו הנוכחי מבקש מכל בעל - - -

אתי בנדלר: ברשותך, אני רוצה רק להפנות את כולם, אנחנו מדברים על עמוד 471 פסקה 44, יש הוספה של סעיף קטן (ג) לסעיף 63 א'.

אתי בנדלר: מדובר על כך ששידורי החדשות של בעל רישיון לשידורי טלוויזיה ישודרו באמצעות חברת החדשות, בהמשך בעמוד 472 פסקה 51 מוצע להוסיף את סעיף 70 א' שבו נאמר, היו חמישה בעלי רישיון לשידורי טלוויזיה רשאית המועצה לקבוע כי יחולו כללים שונים מהאמור בסעיפים 63א(ג) אליו הפניתי עכשיו או 63א(1).

אתי בנדלר: דהיינו, כל בעל רישיון חייב שתהיה לו חברת חדשות וכשיש לפחות חמישה בעלי רישיונות שיש להם חברות חדשות, המועצה רשאית לקבוע שמבעל הרישיון השישי ואילך ניתן לפתור אותו או לקבוע הוראות אחרות לגבי קיום חברת חדשות.

אתי בנדלר: בקשר לשני הסעיפים האלה שהוועדה הצביעה וקיבלה אותם, ביקש חבר הכנסת נחמן שי, והוועדה הצביעה על כך, לקיים דיון מחדש באותם סעיפים ועכשיו דנים בנושא הזה.

נחמן שי: החשש שלי הוא לא מכך שעוד גורמים ישדרו, אני חושש מזילות של חדשות, כל מי שמכיר את התחום וגם מי שלא מכיר מבין מה הכוונה.

נחמן שי: כשהתחרות חריפה אנשים יורדים נמוך ועוד יותר נמוך כדי ללכוד ציבור של צופים.

נחמן שי: היום אנחנו עומדים במצב שיש לנו שלוש מהדורות יומיות של חדשות בערוץ 1, ערוץ 2 וערוץ 10, אני מניח שאם יצטרפו בעלי רישיונות חדשים והדבר הזה יושת עליהם נמצא את עצמנו עם שש או שבע מהדורות חדשות וזה יהיה לא קהל צופים משמעותי עם כל ההשלכות על התוכן שציינתי.

נחמן שי: לכן אני מציע להסתפק כרגע בבעל רישיון נוסף שיידרש לעשות חדשות, כלומר מי שיבוא בתור, מספר 4, גם על זה אני סקפטי אבל ניחא, ואחר כך צריך למצור מחשבה יוצרת או שפותרת לחלוטין - - -

אופיר אקוניס: מבעל הרישיון החמישי ואילך.

אתי בנדלר: במקום חמישה בעלי רישיון, יהיו ארבעה בעלי רישיון.

נחמן שי: יהיו לנו ארבע מהדורות חדשות.

דורון אבני: זה לא מה שחבר הכנסת שי אמר, הוא אמר את הרביעי לחייב ולחמישי לחשוב מה יהיה.

דורון אבני: זה מה שכתוב כרגע בהצעה הממשלתית.

דורון אבני: בהצעה הממשלתית כתוב שמהחמישי המועצה רשאית להחליט מה לעשות, זה אומר שהיא יכולה בחמישי להחליט שהחמישי לא יקים חברת חדשות.

נחמן שי: אני אומר להוריד את זה מחמש לארבע.

דורון אבני: אתה אומר, יהיה אחד נוסף, ובחמישי נראה מה יהיה

אופיר אקוניס: אחרי הרישיון הרביעי החדש, הבא בתור, מה יעשה החמישי?

נחמן שי: שנראה את השינוי גם במפת החדשות , אני לא רוצה להראות כמי שמגן בכוח כל הגופים.

אופיר אקוניס: אבל מה יעשה החמישי?

אופיר אקוניס: החמישי יקנה מאחד מהארבעה?

נחמן שי: אני חושב שבהוט ויס לא צריך מהדורות חדשות.

מיכל רפאלי: אנחנו רוצים לדבר על הנקודה הזו

אופיר אקוניס: שאלתי בפתיחת הישיבה אם יש עמדה לממשלה וקיבלנו שאין עמדה לממשלה.

נחמן שי: מאז הבהלה לזהב לא הייתה בהלה כל כך גדולה לחדשות.

נחמן שי: אני אומר שצריך להוריד את הסף מחמש לארבע כדי לא לקבע את המצב הקיים כי גם בזה אני רוצה לראות שינוי, יהיו עוד בעלי שידורים יהיו עוד.

נחמן שי: מהחמש אני אומר שהתיאבון צריך להצטמק, יש לקחת את המשאבים שרוצים כל כך לשים בחדשות ולשים אותם בתכניות ובהפקות אחרות.

נחמן שי: באמת לא צריך.

נחמן שי: בדרמות לעומת זאת אין מחסור, יכולים לעשות כמה שרוצים ובעוד סוגים של תכניות ותעזבו את החדשות.

נחמן שי: עם ישראל יחיה נפלא עם ארבע מהדורות חדשות יומיות.

דורון אבני: צריך לחדד, להבנתי לפחות, ונמצאים כאן נציגי האוצר, מה שאתה אומר זה בדיוק מה שכתוב בהצעת החוק.

דורון אבני: בהצעת החוק כתוב שהרביעי למעשה חייב להקים חברת חדשות, החמישי, לא ברור מה קורה לגביו.

דורון אבני: בחמישי המועצה יכולה להחליט.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה יודע שהוא יחליט שהוא רוצה כי כולם רוצים חדשות, זה כוח.

דורון אבני: צריך להבהיר שאם מישהו רוצה בודאי שהוא יכול.

דורון אבני: אבל אני לא חושב שמישהו מתכוון, אם בא ברודקסט חדש שרוצה להקים חדשות, להגיד לו שאסור לו, זו בודאי לא ההצעה פה.

דורון אבני: ההצעה היא מכיוון אחר, לחייב אותך להקים חברת חדשות.

נחמן שי: אני אומר לא לחייב.

אתי בנדלר: הניסוח לא ברור, היו חמישה בעלי רישיון, קודם כל צריכים להיות חמישה בעלי רישיון שלצורך הקמתם צריכים שתהיה להם חברת חדשות.

אתי בנדלר: אחרי שיש לך את החמישה אתה יכול לקבוע הוראות שיחולו על השישי .

דורון אבני: לפי החוק אתה מקבל את הרישיון שנה לפני שאתה עולה לשידור.

דורון אבני: אתה בעל רישיון כשאתה עדיין לא משדר.

דנה נויפלד: בעלי רישיון מתמודדים על האפיק

אתי בנדלר: מחמישה בעלי רישיונות, שאני מניחה שארבעה כבר משדרים לצורך העניין והחמישי הוא רק בעל רישיון שעדיין לא החל בשידוריו, רשאית המועצה לקבוע כללים אחרים, לא כתוב איזה כללים אחרים, לא כתוב שהיא רשאית לקבוע את זה רק לגבי החמישי.

אתי בנדלר: לכן אני אומרת שזה לא ברור.

דורון אבני: אני לא חושב שהכוונה הייתה רק לגבי החמישי כמובן שיש היבטים של שוויון ושל מבנה השוק שתצטרך המועצה לשקול באותה עת, אני לא חשוב שזה משהו שאפשר לקבוע מראש.

אתי בנדלר: אולי המועצה רשאית לקבוע בכלל שאף אחת מהחברות לא ישדרו חדשות.

אתי בנדלר: טוב שחבר הכנסת שי ביקש דיון מחדש כי זה רק מראה עד כמה הסעיף הזה לא מנוסח טוב.

נחמן שי: אני רואה את התמונה שמועצת הרשות השנייה ממתיישבת לדון בכל המכלול ואז יתחילו להופיע חדשות 2 וחדשות 10 עם הגדרות חדשות ויתחילו להיות ויתורים.

אתי בנדלר: מדובר בחסרות החדשות שזה כמעט נשמת אפו של בעל רישיון לשידורי טלוויזיה, ברודקסט.

אתי בנדלר: המחוקק קובע את העקרונות ואז, שיש בעל רישיון חמישי, לא משנה מה המחוקק קבע בחקיקה ראשית, המועצה תשב ותחליט החל מבעל הרישיון הראשון מה יקרה.

אתי בנדלר: אני כמעט מודה לך שפתחת את הדיון מחדש בסעיף הזה.

אתי בנדלר: לא קראתי אותו בצורה נכונה.

נחמן שי: האמת, כשאני מעמיק בזה, כנראה שיש יותר ממה שחשבנו בסעיף הזה, אני הייתי מוטרד רק מאינפלציה של חדשות ומההשלכה הציבורית על זה, דברנו לא פעם גם על ההשלכה החברתית על מהדורת שבט, אבל זו לא הוועדה לעניינים סוציולוגיים נעזוב את זה למרות שגם זה חשוב בעיני, לא לפורר את הקונצנזוס עד לשלושה ארבעה אחוז, בעיני זה גם חשוב, אבל זה כרגע לא עומד על סדר היום.

נחמן שי: ארבעה יהיו מחויבים, מי שיצטרף רביעי ידע שהוא חייב לעשות חברת חדשות.

נחמן שי: נקודה.

נחמן שי: החמישי ואילך, צריך להוסיף בסעיף שצריך להביא את זה לוועדתה כלכלה שגם בכנסת יהיו מעורבים בעניין, זה לא יישאר רק לרשות, עם כל הכבוד שיש לי למועצה.

נחמן שי: דבר שני, צריך לאפשר גם- אמרת נשמת אפם – ואני אומר אולי יום אחד נזכה לערוצים במדינת ישראל שלא רק חדשות אלא יש בהם גם תכנים אחרים וזו תהיה נשמת אפם.

קריאה: יש 150 כאלה, זו ההבחנה בין ברודקסט לנישה.

מנשה סמירה: אני מבקש הבהרה, בעקבות הדיונים שהיו על הנושא והדיון הנוכחי שהתפתח, אני ממש מצטרף לדברים של עורכת הדין בנדלר על החשיבות והמאפיין של ברודקסט, וזה הרעיון לשמר את הייחודיות של הערוצים הללו לעומת הערוצים האחרים.

מנשה סמירה: שאלה שמסתתרת מאחורי העניין היא בעצם ההערכה בכמה ערוצי רישיון יעלו.

מנשה סמירה: אנחנו דנים מי ישב ליד הנהג כשאף אחד עוד לא זכה באוטו.

מנשה סמירה: אנחנו מדברים על ערוץ רישיון ברודקסט חמישי.

מנשה סמירה: אנחנו היום נמצאים בעידן של שני ערוצי ברודקסט מסחריים והם יהפכו להיות בעלי רישיון ואנחנו מדברים על עוד שלושה, חמישה ערוצי ברודקסט.

נחמן שי: לא חישבת את ערוץ 1, זה ארבעה ולא חמישה.

מנשה סמירה: זה לעניין הספירה של חברות החדשות.

מנשה סמירה: האם אנחנו באמת סבורים שתהיה אינפלציה כזו של ערוצי ברודקסט בעלי רישיון עם כל המחויבויות, אנחנו דנים על הערוץ החמישי והשישי, אנחנו כולנו נשמח מאד אם יהיו שלושה בעלי רישיונות בנוסף לערוץ הראשון, זו פחות או יותר ההערכה הכלכלית האופטימית.

אופיר אקוניס: שלושה זה מה שיש היום.

מנשה סמירה: אנחנו מדברים על ערוצי ברודקסט, היום יש לנו שניים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל הרפורמה הזו זה כדי שרשת וקשת יהיו נפרדים?

אתי בנדלר: אתה אומר שההערכות האופטימיות הן שלא יצטרף אף מתחרה חדש.

מנשה סמירה: זה לא מה שאמרתי.

מנשה סמירה: לא דברתי לגופם של קבוצות ולגופם של תאגידים ומי יתמודד ומי לא יתמודד.

מנשה סמירה: כרגע יש שני ערוצי ברודקסט, כאשר נעבור לרישיונות, הציפייה שיהיו לפחות שלושה כי אם נבנה רפורמה שמשאירה רק שניים, בודאי לא הועלנו אלא הפחתנו את היקף העשייה.

מנשה סמירה: לכן אנחנו צריכים להוביל רפורמה שתאפשר לפחות שלשוה עד ארבע, זה סדר גודל סביר לחברה ולעוגת הפרסום ולמה שמתקיים כאן היום.

מנשה סמירה: אם נבנה רפורמה שתנציח שניים בעלי רישיונות במקום שיישארו בעלי זיכיון בודאי זה לא חכם.

מנשה סמירה: לגבי מי –אני לא חושב שזה נכון יהיה כרגע לדבר קשת או רשת, זה לא השלב הזה אבל זו בהחלט אופציה.

מנשה סמירה: מבחינתי, אם יהיו שלושה זה בהחלט ראוי מבחינת הרשות השנייה, שלושה בעלי רישיונות ברודקסטרים שעמדו במחויבויות זה יהיה ראוי מאד, וטוב מאד אם שלוש חברות חדשות, בנוסף לחברה הקיימת שלה ערוץ הראשון, זאת אומרת ארבע חברות חדשות.

מנשה סמירה: לך אני רוצה להגיד, חבר הכנסת שי, אם יהיו ארבעה , שזה נראה לי חזון אחרית הימים, ואם תהיה עוד חברת חדשות, בשביל לשמור על העוגן של ברודקסט, גם זה חשוב ושווה במצב הכלכלי הנוכחי.

אסף אמיר: כל הרפורמה שאנשים מבזבזים את הזמן הזה, היא להפריד בין רשת לקשת?

מנשה סמירה: הם יתמזגו ויעלה ערוץ שלישי חדש.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, פתחת סעיף, מה אתה מבקש?

אופיר אקוניס: יש לך נוסח חלופי?

נחמן שי: לא ניסחתי משפטית כי אני סומך על היועצת המשפטית של הוועדה, אני רק מציג את העקרונות אחר כך אני בטוח שאפשר יהיה לנסח אותם.

נחמן שי: אני אומר שבמקום חמישה יופיע פה ארבעה, ולא צריך לדרוש את זה, אם הם יתעקשו להופיע עם חברת חדשות אני לא אאסור את זה עליהם.

נחמן שי: הוא בא בעל חברה ואומר אני לא אוכל להיות בעל רישיון בלי חדשות ניתן לו, זו לא צריכה להיות דרישה.

נחמן שי: לעומת זאת, אפשר שהוא יציע תכנים אחרים בהשקעה דומה, מקבילה.

נחמן שי: ארבעה כולל ערוץ 1.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שכחתם משהו שאף אחד לא מדבר עליו, יש ערוץ חדשות ייעודי, אתה מתכוון לעשות עליו מכרז?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש ערוץ ייעודי בחדשות שאמור לצאת, אתה שותק בינתיים אבל בטח תדבר על זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמו שכבלים ולוויין באו עם ההצעה או אם ירצו להקים מחדש מכרז לערוץ הערבי, אני מניחה, לא דברתי אתו, שיבואו גם עם מכרז לערוץ החדשות שאמור היה להיות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת אמור להיות ערוץ שלם במדינת ישראל, עוד לפני כל הדברים שיש לנו פה.

מנשה סמירה: מה זה אמור?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם לך אין עכשיו שום דבר, זה בדיוק מה שאין לו.

מנשה סמירה: מה זה לי אין?

מנשה סמירה: יש היום שלוש חברות חדשות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין לך את השלישי ואין את הרביעי ואין את החמישי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דבר שני, כשאנחנו הופכים רישיונות יהיו שתי אופציות לערוץ שרוצה לגשת עם חדשות וערוץ שרוצה לגשת בלי חדשות?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דבר ראשון אני שואלת האם תהיה אופציה שתהיה אפשרות לגשת לערוצים שרוצים להיות ערוץ ברישיון עם חדשות ותהיה אופציה לזה שרוצה לפנות בלי חדשות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שאלה נוספת, האם תהיה הגבלה לאותם ערוצים שמותר יהיה להם לגשת עם חדשות ולערוצים ללא חדשות לא תהיה הגבלה בכלל.

אופיר אקוניס: זה גם צריך להיות כתוב, חבר הכנסת שי, שלמרות שהיא למחויבת להקים חברת חדשות היא תהיה מחויבת לשדר חדשות.

מנשה סמירה: זה מאזן את הבעיה שהעלית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שאלה נוספת, אם אנחנו אומרים שמי שאנחנו רוצים לחייב שיעשה חדשות, אם אנחנו מחליטים שיש לושה ערוצים והם כולם חדשות, נגמר הסיפור ואת האחרים אנחנו לא מחייבים, אבל אם הוא רוצה הוא יכול.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה הכבלים והלוויין לא יכולים אם הם רוצים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה ממש בלבול גדול.

ניצן חן: ההערה של חבר הכנסת שי מאד נכונה וגם בוועדת מרדכי דובר בהתחלה על ארבעה ערוצי חדשות ולא על חמישה.

ניצן חן: אני מסכים שהסיפור הוא לא עוד חברת חדשות אלא חדשות אחרות מסוג אחר וצריך להשקיע פה קצת יותר מחשבה.

נחמן שי: חדשות טובות, חדשות חיוביות, חדשות פריפריאליות, כל פעם מוכרים משהו אחרץ.

נחמן שי: ..

ניצן חן: אם כבר מוסיפים עוד חברת חדשות, עם כל ההשקעה העצומה, הסבירות היא שזה לא יהיה אותו דבר אלא זה יהיה משהו קצת אחר.

אופיר אקוניס: מה הכוונה קצת אחר, מהדורת חדשות היא מהדורת חדשות.

אופיר אקוניס: כל מהדורות החדשות שמשודרות נראות אותו דבר ופותחות עם התאונה בערבה.

אופיר אקוניס: זה סדר היום הלאומי פחות או יותר.

אופיר אקוניס: למעט סיפור שיש לערוץ 10 על שחיתות ברשות הפלסטינית או סיפור שיש למבט על הארכת כהונתו של הרמטכ"ל וביום אחר יש לערוץ השני סיפור על גניבת עציצים בכנסת.

אופיר אקוניס: אלה היו פחות או יותר הדברים השונים אבל שאר הדברים היו כמעט דומים.

אופיר אקוניס: אני מתנצל אם טעיתי במשהו.

ניצן חן: חדשות אחרות לא במובן של חיוביות או פריפריאליות, יש למועצת הכבלים והלוויין מכרז לערוץ חדשות ייעודי במתכונת ה- CNN שהכיוון לו יהיה לא מהדורת חדשות מסכמת בפריים טיים, אלא פריים טיים לאורך כל היום.

ניצן חן: כל התפיסה החדשותית שלו היא אחרת, סוג של רשת ב' טלוויזיוני והמכרז הזה יצא לדרך ואני מאד מקווה שהוועדה הזו תמצא את הנוסחה איך אנחנו משלבים את המכרז לערוץ חדשות ייעודי יחד עם כן לאפשר לכבלים וללוויין לשדר חדשות.

ניצן חן: לרוב המדינות בעולם המערבי יש חדשות בכבלים ובלוויין, אני יכול לשלוח לכם את הרשימה המדויקת של כל המדינות שיש להם חדשות בכבלים ובלוויין.

ניצן חן: לפני שמפנטזים על חברת חדשות שישית ושביעית עדיף שיהיה בכבלים ובלווין חדשות

דנה נויפלד: במענה למה שאמר ניצן חן כבר היום יש אפשרות לשדר ערוץ חדשות בכבלים ובלוויין, השאלה שעומדת על הפרק האם הוט ויס יכולה לקחת חלק בהפקה של אותו ערוץ.

דנה נויפלד: זה לא קשור למספר המהדורות.

דנה נויפלד: אני חוזרת לשאלות של חברת הכנסת שמאלוב, ואני אשמח לענות עליהן.

אתי בנדלר: שמת לב שהיא שאלה אותי.

אתי בנדלר: ..

דנה נויפלד: ההצעה שהביאה הממשלה מאפיינת את ערוץ הברודקסט בזה שיש לו שידורי חדשות, זו התפיסה, שזה לא ערוץ בידור ולא רק ערוץ דרמה, אלא ערוץ שיש בו תמהיל ומגוון, לרבות שידורי חדשות.

דנה נויפלד: לכן החובה, כמו שמופיעה היום, היא שכל בעל רישיון ישדר שידורי חדשות.

דנה נויפלד: איך היא תשדר את שידורי החדשות, כבר היום החוק במתכונתו מאפשר לרכוש שידורי חדשות ולא מחייב את בעל הרישיון, בעל הזיכיון להפיק אותם בעצמו.

דנה נויפלד: שאלת שאלה מצוינת לגבי ההבחנות כי למעשה אנחנו יוצרים בעלי רישיון מסוג א' לעומת בעלי רישיון מסוג ב'.

דנה נויפלד: רישיון מסוג א' ישדר שידורי חדשות, בעל רישיון מסוג ב' לא ישדר שידורי חדשות.

דנה נויפלד: מעבר להוצאה שכרוכה בזה, שנוצרת פה דלתא חוסר שוויון בין התנאים שחלים על בעל רישיון א' לבעל רישיון ב', ז\ה נותן אופציה שאני לא מצליחה להבין איך אותו בעל רישיון יבוא ויבחר , האם תהיה לו זכות?

דנה נויפלד: האם תהיה לו חובה?

דנה נויפלד: זה יוצר בעיות בפני עצמו.

אופיר אקוניס: אנחנו נכתוב את זה.

דנה נויפלד: זה נוטל גם את העוקץ מהמאפיינים המיוחדים שיש לאותו ערוץ שגם משדר שידורי חדשות.

דנה נויפלד: שוב אני רוצה להזכיר את האינטרס הציבורי כי אנחנו נותנים לבעל רישיון לעשות כל מיני דברים, לשדר שידורי פרסומת ואנחנו הציבור מקבלים משהו בתמורה, מה אנחנו מקבלים בתמורה מעבר לאותן הפקות מקור שהיוצרים פה עומדים ומגנים עליהם בצדק, אנחנו גם מקבלים את הזכות לקבל שידורי חדשות.

דנה נויפלד: זה אינטרס ציבורי שאנחנו באים להגן עליו שהציבור יקבל כמה שיותר מקורות זה פלורליזם מאד חשוב, גם לעניין שידורי החדשות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם הוא יכול לקנות חדשות, יכול להיות שמחר יהיה את ערוץ החדשות הייעודי שיגיד, אני אמכור לכם, ואז אותם ערוצים שיכולים לשדר ימכרו את אותם חדשות, אז לא הבנתי מה עשיתי בזה שאותו ערוץ עושה לשלושה ערוצים אחרים חדשות זהות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שאלה שנייה, כשמדברים על ה- dtt הנוסף ב- dtt הנוסף יורד הברודקסט או ששידורים נוספים?

דנה נויפלד: תלוי בכם.

דנה נויפלד: עמדת הממשלה היא חמישה ערוצי ברודקסט פתוחים לציבור

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בטח חמישה ערוצים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ..

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמרתי את דעתי לגבי ה- dtt אבל אני רוצה להזהיר את הוועדה שאם אפשר יהיה להכניס ל- dtt בעל רישיון שלא חייב לשדר חדשות, יכול להיות שמחר הוא יעשה ערוץ E שיתחרה בכבלים ובלוויין ואז תסלחו לי מאד, נהיה על הפנים.

מנשה סמירה: אני מצטרף לדברי חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ, הסוף אכן נכון ולכן אמרנו שבחבילה שלה ערוצים הפתוחים צריכים להיות מאפיינים, ערוצים ברודקסט עם העוגנים, אמרה את זה דנה מצוין, כדי לייצר את ההבחנה ולשמור על האיזונים בתעשייה.

מנשה סמירה: נדרשנו לעניין ובהצעת החוק נכתב שהחל מהערוץ החמישי יישקל העניין, היו כמה סיבות, האחת, באמת אף אחד לא חשב שנגיע לערוץ ברודקסט חמישי אז אמרו, נראה מה יהיה.

מנשה סמירה: שתיים.

מנשה סמירה: אמרו שהגוץ המקצועי ישקול ויביא המלצות, עם ועדת כלכלה או בלי ועדת כלכלה, אני לא חושב שכדאי להתערב בתוכן - - -

נחמן שי: זה לא תוכן ולא עוגן

מנשה סמירה: תתערב.

מנשה סמירה: מה ההבדל בין ערוץ בידור שייתן לך בידור - - -

נחמן שי: כי ברודקסט מכיל עוד כמה תכנים חוץ מבידור.

נחמן שי: אם אתה רוצה להפוך את זה לשיעור בתקשורת אני מוכן.

נחמן שי: יכולים להיות ערוצים מגוונים ואין בהם אלמנט חדשות.

נחמן שי: יכול להיות שהחדשות יהיו דקה מארבע שעות.

מנשה סמירה: דברת קודם על חיזוק הקונצנזוס, במדינת ישראל, כאשר הצופים שלה שועים אחר ערוצי ברודקסט ואתה מגיע להיקפי צפייה בפריים של 20% ו- 30% ושל 40% ו- 50%, כדאי שנבטיח שיהיו שם כמה דברים מלכדים ושלא יקרה מצב שיהיו ערוצים כאלה בלי חדשות.

מנשה סמירה: אני יכול לספר לך מה קרה בתחנות רדיו אזוריות כשהחליטו לספק בידור בלבד ונמנעו מלתת מהדורות חדשות.

מנשה סמירה: היו לנו ימים של פיגועים שבני נוער שהאזינו אך ורק לערוצים הללו בכלל לא ידעו מה קרה במדינה הזו.

מנשה סמירה: כדאי שנשמור על העוגן הזה.

אופיר אקוניס: תחנות הרדיו האזוריות משדרות חדשות.

מנשה סמירה: בודאי כי תיקנו את העניין.

נחמן שי: עדיין מי שרוצה לשמוע מוזיקה במקום חדשות, רשאי לשמוע.

מנשה סמירה: אבל כשאיפה לאומית, כמצב חברתי אנחנו מעוניינים שיהיו ערוצי פריים שאחריהם יש צפייה שאין לה אח ורע ויהיו להם כמה עוגנים מאד בסיסיים שמתרחשים היום ומתרחשים בצורה מאד יפה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, מה אתה מבקש מהייעוץ המשפטי של ועדת הכלכלה לנסח?

נחמן שי: שהיו שלושה במקום חמישה בעלי רישיון לשידורי טלוויזיה או יותר, רשאית המועצה לקבוע כי יחולו כללים שונים מהאמור בסעיפים כך וכך, באישור ועדתה כלכלה.

אופיר אקוניס: מה יקרה עם הרביעי?

דנה נויפלד: אם יורד המספר צריך לקבע את המבנה הקיים.

אתי בנדלר: אני מציעה כך, היו שלושה בעלי רישיון לשידורי טלוויזיה או יותר, רשאית המועצה, באישור ועדת הכלכלה לקבוע כי לגבי בעל רישיון נוסף יחולו כללים שונים מהאמור באותם סעיפים ולקבוע - - -

דנה נויפלד: מה בדיוק תחליט ועדת הכלכלה?

לאה ורון: היא תאשר את ההחלטה של המועצה.

דנה נויפלד: ועדת הכלכלה תחליט אם כן?

אתי בנדלר: בוודאי.

דנה נויפלד: היא מתערבת אם ישודרו חדשות או לא?

דנה נויפלד: הוא כבר קיבל רישיון - - -

אתי בנדלר: מה אתם מציעים?

דנה נויפלד: שהמועצה תחליט לא הוועדה.

אופיר אקוניס: זה באישור ועדת הכלכלה.

אתי בנדלר: המועצה תחליט שיהיה פטור מחדשות?

אופיר אקוניס: לא, ערוץ ברישיון שיהיה פטור מזה?

אופיר אקוניס: משידור חדשות, זה לא יכול להיות, אני לא מקבל את זה.

אופיר אקוניס: מצידי שיקנה ממישהו, לא אכפת לי ממי, אבל שישלם.

נחמן שי: חדשות זה עולם ומלואו, חדשות יכולות להיות הפקה של מאה מיליון ₪ כמוש עשוה חברה אחת, 60 מיליון כמו שעושה אחרת, אז אתם קובעים הכול, אני מבין את השיטה, אתם גם קובעים שיהיו חדשות, גם קובעים כמה ישקיעו בחדשות אחר כך תקבעו במה יפתחו את החדשות.

נחמן שי: גם כשאתה אומר חדשות זה מתפרש על פני קשת שלימה של אפשרויות, חדשות יכולות מבזק של דקה בשעה, ויכולות להיות כותרות ויכולות להיות מהדורות , יש כל מיני הגדרות, אני משאיר את זה לכם להמליץ, בחשיבה יותר כוללת של השוק בישראל באותה נקודת זמן.

נחמן שי: אני לא אומר לכם מה לעשות אבל אתם מטילים את כל המחויבויות מראש, כולל ההשקעה הכספית, כולל הכול ואז אומרים נראה איך תעשו את החדשות.

נחמן שי: אני אומר, תחכו רגע, הכול בנוי על אי ודאות גדולה מאד.

נחמן שי: אנחנו לא יודעים מה יהיה בערוץ 2, לא ידועים מה יהיה בערוץ 10 לא יודעים כמה יצטרפו, הכבלים והלוויין מתנדנדים.

נחמן שי: חכו רגע.

נחמן שי: אני נותן לכם את הגמישות ואתם רוצים בכוח לקבוע כבר סד לעוד חמש או שבע שנים, חכו, מי יודע מה יהיה.

נחמן שי: יכול להיות שהכול יהיה דרך מסכי המחשב שלנו וכבר לא יצטרכו את כל זה.

נחמן שי: גם המילה חדשות לא צריכה להיות על פי המתכונת הנוכחית שאתם יודעים מהי, אולי יהיו דברים חדשים, אולי יבוא זכיין ויציע לעשות דברים אחרים, וזה יעלה לו רק 10 מיליון, זה לא יפתור אותו ממחויבויות אחרות.

נחמן שי: אתם תוכלו להגיד, הוא משקיע רק 10 מיליון בחדשות אני אשקיע בדקומנטציה ובדברים אחרים 40 או 50 מיליון, גם זה יכול להיות.

מנשה סמירה: כמו שאתה רואה היום, הם עושים חדשות אחרות בחלק מהדברים.

נחמן שי: אתם תחליטו מה ומי יגיד, אני מציע 10 מיליון לחדשות.

מנשה סמירה: אבל המינימום רשום כבר, הוא מופיע.

מנשה סמירה: חברת חדשות זה 50 מיליון ואם זה ברכישה זה 40 מיליון.

נחמן שי: לכן אני אומר תעצרו רגע.

מנשה סמירה: עצרנו, זה מה שכתוב.

מנשה סמירה: זה המינימום.

נחמן שי: זה חל על השלישי, מהרביעי אני פותח את זה בפניכם לחשיבה חדשה.

נחמן שי: תוכלו להציע הצעות חדשות, זה רק עוד שלב אחד בהתפתחות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה זה כל כך חשוב לכם כמשרד המשפטים?

דנה נויפלד: מה שמטריד זה שני דברים, אחד שאנחנו מוותרים על העיקרון שקבענו ואנחנו עומדים עליו, שכל בעל רישיון ישדר חדשות.

דנה נויפלד: אנחנו יוצרים פערים בין בעלי הרישיונות.

מנשה סמירה: מהחמישי הסבירות היא אפסית.

אופיר אקוניס: מה זה אפסית?

אופיר אקוניס: יכול להיות שצריך למחוק את הסעיף.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, אם אתה רוצה שכולם ישדרו חדשות, ואתה לא רוצה, יכול להיות שצריך למחוק את כל הסעיף.

אופיר אקוניס: אבל אז כולם משדרים חדשות.

אתי בנדלר: כיוון שהם אומרים שאין סבירות שיהיו יותר משלושה או ארבעה בעלי רישיון - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם גם חשבו שיהיו מיליארדים מהפרסומות ולא היו.

נחמן שי: תשאירי את זה בתור אופציה, אם את קובעת מראש שלושה במקום חמישה, את אומרת שכשנגיע לנקודה של ארבעה תהיה חשיבה מחודשת

דנה נויפלד: השאלה על מה החשיבה המחודשת.

מיכל רפאלי כדורי: אנחנו הצענו רעיון לחשיבה מחודשת.

אופיר אקוניס: פתחתי את הישיבה עם זה שלא קיבלנו את עמדת הממשלה.

דנה נויפלד: יש פה שתי נקודות שצריך להדגיש, צריך לשמור על שוויון בין בעלי הרישיון, צריך לזכור שיש משמעות כלכלית לחובה הזו.

דנה נויפלד: אם אתה מוותר לאחד אתה מטיל עליו נטל פחות מאשר אתה מטיל על האחרים.

דנה נויפלד: יש לזה שווי כלכלי מאד ברור ואין שום הצדקה שבעל רישיון אחד, שחסך לו הוצאה של 50, 55 מיליון ₪, זה ברמה הכלכלית, זה יוצר הבדל בין בעל רישיון א' לבעל רישיון ב', מעבר לפלורליזם, שאתה לא מתלהב שאני אומרת את זה, אבל יש חשיבות גם לזה.

דנה נויפלד: מעבר לזה, אם אנחנו רוצים לחשוב על המתכונות שבהם משדרים חדשות זו שאלה אחרת.

דנה נויפלד: כבר יום יש גמישות, אפשר לרכוש שידורי חדשות באישור המועצה.

נחמן שי: אבל אתם קובעים סכומים ומגדירים את הכול מראש.

מנשה סמירה: מי שקבע את הסכומים זה הכנסת, לא אנחנו.

אופיר אקוניס: יכול להיות שהפלורליזם מחייב שלכל אחד תהיה חברת חדשות.

נחמן שי: תקבל שמחה וששון.

אופיר אקוניס: יכול להיות שיש לזה הצדקה ויכול להיות שאין.

דנה נויפלד: אפשר להניח את דעתו של חבר הכנסת שי, אני מאמינה שכל מועצה שלא תהיה, בשלב שיהיו ארבע או חמש בעלות רישיונות, היא תהיה אחראית מספיק כדי לבדוק את מצב השוק בתיקון התוספת שנייה ששם קבועה החובה היא ממילא בסמכות החלטת המועצה באישור ועדת הכלכלה.

דנה נויפלד: יש פתרון בתוך החוק שאומר כבר היום, אם המועצה תראה שיש בעיה מבחינת מספר חברות חדשות וזה גורם לה קושי - - -

נחמן שי: אני מניח שהיא לא תבוא מרצונה.

נחמן שי: אני מציע להוריד את זה לשלושה, היושב ראש הציע לדחות את זה לישיבה אחרת, אז תדחו את זה.

נילי בן גיגי: אם דוחים אז דבריי מתייתרים, בכל זאת אני אבטא את העמדה.

נילי בן גיגי: אני מנסה להבין את המהות שמאחורי הסיפור של חברת החדשות לאור מה שאני שומעת פה.

נילי בן גיגי: אם מה שנקבל בסוף זו חברת אחת שתייצר חדשות וכולם יקנו ממנה, אני לא רואה מה עשינו בכך, דברת על פלורליזם.

נילי בן גיגי: אם יש אפשרות תיאורטית שאחת תייצר חדשות וכולם יקנו ממנה?

מנשה סמירה: תיאורטית, אם המועצה לא תמלא את תפקידה.

נילי בן גיגי: אז מה עשינו בזה?

מנשה סמירה: התשובה היא לא.

מנשה סמירה: המועצה תשקול את השיקול של איזון בין חברות החדשות.

מנשה סמירה: לא ממציאים את המועצה היום, היא קיימת ויש לה עקרונות, יש מדיניות.

מנשה סמירה: עדיין, כל ערוץ רוצה לבדל את עצמו ועדיין הערוצים רוצים את הייחודיות שלהם ועדיין הם מחויבים בעורך ראשי גם כשהם קונים חדשות, כדי עדיין לייצר.

מנשה סמירה: אם אתה מוכר חדשות כשיש לך אייטם טוב אצל מי תשים אותו?

מנשה סמירה: ללמד אותך שהעניין הזה לא פשוט ויש מורכבות והפלורליזם יישמר.

נילי בן גיגי: אנחנו כופרים בקשירה האוטומטית שנעשית פה בין ערוץ ברודקסט לשידור חדשות.

נילי בן גיגי: כופרים בקשירה הזו.

נילי בן גיגי: אנחנו, זה האגודה לזכות הציבור לדעת, זו העמדה שלנו, הצגנו אותה בתחילת הדיונים וכיוון שזה עולה שוב אני מבקשת להציג את זה שוב.

נילי בן גיגי: למיטב הבנתנו המעבר לרישיונות נועד להגדיר את מספר השחקנים, את מספק הרישיונות.

נילי בן גיגי: החובה לשדר חדשות מהווה חסם שמרתיעה שחקנים שאולי היו מעוניינים לעשות את זה ולאור החובה הזו הם יירתעו ולא ייכנסו ואנחנו מחמיצים.

אופיר אקוניס: העמדה שלכם מפתיעה אותי, כל העיקרון הוא לפתוח את השיח הזה.

מנשה סמירה: כלומר האגודה לזכות הציבור לדעת פועלת להגדיל את הדעת בענייני ריאליטי ובידור, חדשות לא צריך לדעת.

אופיר אקוניס: זה כמו שתתנגדו לעיתון מסוים.

מנשה סמירה: זכות הציבור לדעת בבידור אבל לא בחדשות.

נילי בן גיגי: שתינתן האפשרות למי שרוצה אבל להכריח לשדר חדשות ובסכומים מסוימים ועם מגבלות כל כך מדויקות.

נילי בן גיגי: ..

אופיר אקוניס: את רוצה שהם ישדרו רק הישרדות או האח הגדול?

נילי בן גיגי: אתה בסופו של דבר נשאר עם אותם שחקנים תחת הכותרת של רישיונות.

נילי בן גיגי: המטרה היא להגדיל את השחקנים, לא?

נילי בן גיגי: כמו שאמר חבר הכנסת שי, יש עוד דרכים להיות ברודקסט חוץ מחדשות.

מנשה סמירה: הוא אמר שאפשר לעשות חדשות בצורות שונות ולא צריך כל כך להתערב, אבל לבוא ולהגיד לעוד ערוצים פלורליזם בלי חדשות, עוד ערוצי ריאליטי ובידור?

מנשה סמירה: אלה הערוצים שאת רוצה שזכות הציבור ידע?

נילי בן גיגי: המגבלות שקבעתם הם מגבלות מאד נוקשות שיבריחו שחקנים אחרים מלהיכנס.

מנשה סמירה: מאידך גיסא זה יביא שחקנים רציניים ומקצועיים, כדאי מאד שיהיו אנשים אחראים שישדרו שידורי ברודקסט בישראל, לא שכל אחד יקבל רישיון וישדר לנו ברודקסט.

אופיר אקוניס: אני מתפלא על העמדה של האגודה לזכות הציבור לדעת, אני לא זוכר את הטיעון הזה בישיבות הקודמות אבל כל הרעיון הוא לפתוח את השיח הזה לגורמים נוספים שאולי יש להם השקפות אחרות מאשר ההשקפות שמרוכזות כרגע.

אופיר אקוניס: אבל את אומרת, לא צריך.

נילי בן גיגי: המגבלות הללו הן מרחיקות לכת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל ערוץ חדשות שלא יהיה, לא לשכוח שיהיה בירושלים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ...

מיכל רפאלי כדורי: כל הרפורמה הזו מדברת על פלורליזם אז אני רוצה להבין איך זה מתיישב עם העבודה שיש בעלי רישיונות במדינת ישראל, הכבלים והלוויין, שיכולים לשדר ערוץ חדשות, CNN, BBC, SKYאל ג'זירה ואל ג'זירה באנגלית וערוצי חדשות רוסית ולא יכולים להיות בעלים של ערוצי חדשות בבעלותם.

מיכל רפאלי כדורי: בכל העולם, העברנו עבודה למועצה על זה, אין פלטפורמה רב ערוצית אחת, כבלים או לוויין, שהיא לא בעלים של אחד, או יותר מערוצי החדשות.

מיכל רפאלי כדורי: גם סקי גם פוקס, בכל העולם, לכולם יש ערוצי חדשות.

מיכל רפאלי כדורי: אני לא מבינה למה מתדיינים פה על פלורליזם ועל מגוון דעות והחוק כיום לא מאפשר לכבלים וללוויין להיות בעלים של ערוצי חדשות.

מיכל רפאלי כדורי: ערוץ חדשות זה מוצר שונה ממהדורת חדשות, זה מוצר שבמדינת ישראל אפשר להכניס אליו גם את הכספים של החדשות המקומיות ולייצר מוצר ארצי שיש לו, בגלל הטכנולוגיה של הכבלים והלוויין שמאפשרת גם פיצול, לשדר גם חדשות מקומיות , לעגן את המשאבים, לאפשר לנו אם נרצה להיות בעלים של זה ביחד או לחוד או עם אחרים, לשתף פעולה עם משדרי חדשות אחרים ולהביא ערוץ חדשות שימומן מפרסומת גם מדמי מנוי וגם מהחדשות המקומיות.

אופיר אקוניס: ביקשתי את עמדת הממשלה ולא קיבלתי אותה.

דודי קופל: חוק התקשורת היום מאפשר לכבלים וללוויין לשדר שידורי חדשות ולהקים ערוצי חדשות בבעלותם.

מיכל רפאלי כדורי: הוא לא מאפשר לנו.

דודי קופל: הוא מאפשר, השאלה היא רכישת החדשות.

דודי קופל: רכישת החדשות צריכה להיות מגוף נפרד, ממפיק חדשות עצמאי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם פושעים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה את זה.

מיכל רפאלי כדורי: למה בעל רישיון רביעי כשיר ואנחנו הקיימים לא כשירים.

קריאה: עיתון לא יכול להיות בעל רישיון רביעי.

מיכל רפאלי כדורי: אנחנו לא עיתון, בזק זה טלפון לא עיתון.

דודי קופל: ההפרדה בין בעל הרישיון משדר לבין מי שמייצר את החדשות, גם לפי חוק הרשות השנייה בעלי רישיונות ובעלי זיכיונות יש הפרדה.

דודי קופל: יש חברת חדשות יש את בעל הזיכיון עצמו, בעל הרישיון עצמו ויש הפרדה ביניהם במנגנון שקיים בחוק.

דודי קופל: בחוק התקשורת קיים מנגנון אחר אבל הוא לא מונע מהכבלים והלוויין לשדר שידורי חדשות כבר כיום.

אופיר אקוניס: אנחנו לא מצביעים היום.

מיכל רפאלי כדורי: הערוץ הרוסי יכול למיטב ידיעתי להחזיק גם עיתון.

מיכל רפאלי כדורי: יש לו חברת חדשות שמועצת הכבלים והלוויין אישרה לו להעביר הביתה.

מיכל רפאלי כדורי: הערוץ הרוסי שמשדר חדשות, אושר לו הלקים חברת חדשות בבית, הוא שידר בעבר באמצעות חברת חדשות של ערוץ 2 ומוצעת הכבלים אישרה לו לשדר חדשות בבית, אולי זו הסיבה שאנחנו פה בדיונים.

מיכל רפאלי כדורי: סליחה, החוק אפשר לו והמועצה הפעילה את סמכותה.

ניצן חן: יש משהו אבסורדי שיושב ראש ועדת הכלכלה מבקש את עמדת הממשלה מישיבה לישיבה ובמקום מסוים זה נדחה.

ניצן חן: אי אפשר לקבל עמדת מדינה?

ניצן חן: מועצת הכבלים והלוויין תומכת בהסרת המגבלה - - -

אופיר אקוניס: ביקשתי את עמדת השרים.

ניצן חן: אי אפשר לגבש עמדת מדינה?

אופיר אקוניס: לישיבה הבאה.

אופיר אקוניס: ביקשנו את עמדת הדרג המדיני, מקבלי ההחלטות ולא מייעצי ההחלטות, לא את עמדת הדרג הפקידותי.

אופיר אקוניס: אגב, מה עמדתו?

אופיר אקוניס: סיימנו חוץ מהרביזיות, כדי לעשות מאמץ גדול לסיים את החוק עד סוף המושב, מכיוון שלא נצליח להגיע לחלק ב' אני מציע לפצל אותו.

אופיר אקוניס: חברות הלוויין, ב- 19 באוקטובר וב- 26 באוקטובר שמענו את עמדתכם לגבי חלק ב' של החוק – שידורי טלוויזיה בכבלים ובלוויין, בעצם כך שיכריחו אתכם לחבילה צרה וגם יתנו לכם את האפשרות לשדר פרסומת.

אופיר אקוניס: אם אינני טועה לא תמכתם בזה.

מיכל רפאלי כדורי: ביקשנו להציג פה מצגת וטרם נתאפשר לנו.

אופיר אקוניס: אנחנו רוצים להתקדם עם חלק א' ולסיים אותו, אין מצב שאנחנו מסיימים אותו עד ה- 16 במרץ אם אנחנו לא מפצלים.

אופיר אקוניס: אנחנו נצביע עכשיו על הפיצול.

מיכל רפאלי כדורי: אי אפשר לדון ב- dtt בלי להתייחס לחבילה הצרה, תפצלו גם את ה- dtt.

אופיר אקוניס: הצעתי לפצל את החוק כדי לסיים את חלק א', סיימנו את ההקראה וצריכים להצביע על הרביזיה שלך, הרביזיה של חבר הכנסת שאמה ועל מספר סעיפים פתוחים.

אופיר אקוניס: לכן הצעתי לפצל את חלק ב' ממנו: סימן ב', - שידורי טלוויזיה בכבלים ובלוויין שהתחלנו בו דיון התחלתי בחודש אוקטובר ושמענו את העמדות שלכם, העמדות שלכם ברורות, אתם מתנגדים, כפו עליכם חבילה צרה.

מיכל רפאלי כדורי: אנחנו מתנגדים, בודאי.

אופיר אקוניס: לכן זה נבון לעשות את הפיצול מבחינתכם, אתם צריכים להודות עליו ולא להפריע לו, אלא אם שיניתם את עמדתכם בינתיים וזה לא קרה.

יהודה סבן: שר האוצר מתנגד לפיצול של הצעתה חוק, של שני הסעיפים הללו מהצעת החוק.

אופיר אקוניס: כך הוא מסר לך?

אופיר אקוניס: ביקשתי את עמדת שר האוצר זה מכבר ולמרות שהובטחה לי תשובתו ביום ראשון בערב היא עדיין לא התקבלה.

אופיר אקוניס: עכשיו יום שלישי בצהרים, שר האוצר יכול היה למצוא את הדרך לתת לי תשובה והוא לא נתן לי תשובה.

יהודה סבן: שר האוצר ביקש להבהיר שבמקרה שאכן כך יקרה הוא יתחיל בהליכים למשיכת הצעת החוק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את כל ההצעה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סוף סוף נקבל את מה שאני מדברת עליו כבר מזמן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני בעד לפצל.

נחמן שי: כולנו רוצים שזה יפוצל ויקודם.

אופיר אקוניס: אנחנו לא מוחקים את פרק ב', אנחנו רוצים לסיים את חלק א', לא נגיע לחקיקה מושלמת של החוק הזה בשום מצב אם אנחנו לא מפצלים אותו עכשיו, גם אז אנחנו במצב לא כל כך פשוט להגיע לסיום החוק.

לאה ורון: ההצעה לוועדה זה לפצל לפי סעיף 121 לתקנון הכנסת את סימן ב' – שידורי טלוויזיה בכבלים ובלוויין, שבהצעת החוק, כלומר מסעיף 47 – תיקונים בחוק התקשורת בזק ושידורים ועד סעיף 49.

לאה ורון: סעיף 49 יתווסף לחלק הראשון של הצעת החוק.

לאה ורון: הוועדה שמעה על תוכנו של פרק זה, שמעה התייחסויות בישיבות ב- 19 לאוקטובר וב- 26 לאוקטובר, המצריכות מחשבה עמוקה לגבי המשמעות של ההצעות הכלולות בו על כל שוק התקשורת וצריך להעמיד זאת להצבעה.

אתי בנדלר: אם ההצעה לחלוקת הצעת החוק תתקבל בוועדה עדיין היא טעונה אישור המליאה.

אתי בנדלר: אם יתקבל אישור המליאה לכך, החלק שפוצל, יראו גם אותו כאילו עבר בקריאה ראשונה, כאילו הן שתי הצעות נפרדות שערו שתיהן קריאה ראשונה, ניתן יהיה להעלות חלק אחד מייד כשיסתיימו הדיונים לקריאה השנייה והשלישית ולהמשיך את הדיונים בחלק הנוסף עד להשלמתו והעלאתו לקריאה שנייה ושלישית.

אופיר אקוניס: זה מצוין, למה הממשלה מתנגדת?

עמיר פרץ: מניסיוני, כשיש פיצול זה מצביע על חשיבה מעמיקה, זה לכבודה של הכנסת ולכן אני בעד הפיצול.

לאה ורון: חברת הכנסת ברקוביץ מצביעה במקום חבר הכנסת אלי אפללו.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין הבקשה אושרה

קריאה: אני מבקש רביזיה על ההחלטה הזו.

אופיר אקוניס: בסדר.

אופיר אקוניס: אני מודה לכם, הישיבה נעולה.