הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 18, פרוטוקול מספר 43, 2010-02-23 13:00

דני דנון: צהריים טובים לכולם, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

דני דנון: יושבים פה הנציגים הקבועים, וכן אנשים שעוסקים יום יום בשטח בנושא זכויות הילד וכן נציגי הרשויות המקומיות.

דני דנון: על סדר היום שני נושאים, כאשר הנושא הראשון יהיה קצר וייגע בנושא של סביבה בטוחה לילדים במסיבות הפורים.

דני דנון: בעקבות מספר פניות שהגיעו לוועדה, מספר אירועים שקרו לפני חג הפורים, לצערי קרה אסון כבד ביישוב מגשימים.

דני דנון: משחקי פורים גרמו לשריפה וגרמו לילדים להיפגע, ומאז קרו עוד מספר מקרים.

דני דנון: מטרת הדיון הזה, לרענן יחד עם ארגון "בטרם" העוסקים בדבר ועם נציגי מד"א (מגן דוד אדום), לצאת מפה עם קריאה והנחיות גם לרשויות וגם למוסדות חינוך מה מותר ומה אסור, וגם לנו כחברי כנסת לראות מה עושים כדי שהמקרים הללו לא יישנו.

דני דנון: הדיון יארך כעשרים דקות עד חצי שעה.

דני דנון: ואז נעבור לחלק העיקרי של היום, שזה עיר ידידותית לילדים.

דני דנון: זה נושא חשוב מאוד ובוודאי שמעתם עליו.

דני דנון: נדבר ונדון על קריטריונים לנושא ונצא מפה עם אמירה, שבמדינת ישראל כמו במדינות מתקדמות בעולם יש קריטריונים לערים לזכויות לילדים.

דני דנון: אני רוצה לפתוח את החלק הראשון בנושא של פורים.

דני דנון: נפתח עם הנציגים של משטרת ישראל.

דני דנון: נא קודם הציגו את עצמכם.

אייל זילברמן: קצין מיון ארצי במשטרת ישראל.

אייל זילברמן: קצת רקע למה שמשטרת ישראל עושה בתחום.

אייל זילברמן: קודם כל צריך לציין ולומר, כפי שידוע לכולם, קיים חוק פיקוח על מצרכים.

אייל זילברמן: משטרת ישראל נערכת לאכיפת החוק בנושא של צעצועים מסוכנים ביחד עם פקחי משרד התמ"ת (משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה).

אייל זילברמן: במהלך החודשים הקודמים לחג, מופצות הפקודות וההנחיות לכל מחוזות המשטרה.

אייל זילברמן: כל מחוז נערך ביחד עם פקחי משרד התמ"ת למבצעים משותפים.

אייל זילברמן: הסמכות להחרמת מוצרים מסוכנים נתונה בידי פקחי משרד התמ"ת ולא בידי משטרת ישראל.

אייל זילברמן: היציאה למבצעים ברובה היא בשיתוף פעולה מלא עם פקחי משרד התמ"ת, והכניסה לחנויות או למי שמוכר במקומות מסוימים היא בשיתוף הפקחים.

אייל זילברמן: אני אתן לכם מעט נתונים ולאחר מכן, שי גריזים, עוזרו של יו"ר הוועדה, יציג כמה דברים, ואז נוכל להראות מה נתפס.

אייל זילברמן: הנתונים הם עדכניים מהשנה.

אייל זילברמן: נתונים סופיים יהיו תמיד אחרי החג.

אייל זילברמן: הנתונים מהימים האחרונים: רק באזור הדרום נתפסו אלפי כדורי עשן ב 80-70 אתרים שנבדקו, נתפסו אלפי נפצים.

אייל זילברמן: לדוגמה: באשדוד ברכב שנסע בצורה חשודה נעצר לבדיקה שגרתית על ידי בלשי אשדוד.

אייל זילברמן: בחיפוש קצר ברכב נתפסו אלפי נפצים שהיו אמורים להיות מופצים באשדוד.

אייל זילברמן: באזור בנימין בשיתוף פעולה עם צה"ל לפי מידע נכנסו לאחד הכפרים והוציאו משם עשרות אלפי נפצים וכדורי עשן ודברים אחרים שהיו אמורים להיות מופצים.

אייל זילברמן: באזור ירושלים בשבוע שעבר נתפסו במרכז ירושלים נפצים וכדורי עשן.

אייל זילברמן: זוהי רוטינה שחוזרת מדי שנה כל התפיסה של הדברים האלה יחד עם משרד התמ"ת.

אייל זילברמן: זה בגדול מה שהמשטרה עושה ביחד עם משרד התמ"ת לפני פורים, ולאו דווקא רק לפני פורים, גם לפני חגים אחרים שבהם יש שימוש נרחב באמצעים האלה.

אייל זילברמן: היו"ר דני דנון: יש לך דוגמאות לגבי המגזר הערבי?

אייל זילברמן: כן.

אייל זילברמן: כשאני אמרתי שזה נעשה גם בחגים אחרים, אז גם לפני תקופת הרמדאן יש את המבצעים האלה יחד עם משרד התמ"ת במגזר הערבי על מנת למגר את התופעה של כל הנושא של נפצים ורימוני עשן.

אייל זילברמן: שי יוציא שני דברים.

אייל זילברמן: האחד שהוא יראה ברשותכם, ולאו דווקא נפצים.

אייל זילברמן: אני מראה לכם אקדח.

אייל זילברמן: האקדח הזה נראה מאוד תמים.

אייל זילברמן: הוא נראה למעשה אמיתי לגמרי.

אייל זילברמן: הוא העתק של "ברטה" 9 מ"מ.

אייל זילברמן: הכדורים הצהובים ממלאים את המחסנית בתחתית האקדח.

אייל זילברמן: כדור כזה שיורים מטווח של עד חמישה עד עשרה מטרים מוציא לך עין.

אייל זילברמן: לא לנסות ולא ללחוץ על ההדק.

אייל זילברמן: אקדח כזה עולה כמה עשרות שקלים.

אורי אורבך: אפשר לשדוד איתו בנק, אם אתה עומד עם האקדח הזה מול פקיד בבנק.

אייל זילברמן: נכון.

אייל זילברמן: אם אני מציג את אקדח הזה בפניך ואוחז אותו ביד, אתה לא תבדיל בינו ובין אקדח אמיתי, אם אין לך רקע בטחוני.

אייל זילברמן: הכדורים נכנסים למחסנית.

אייל זילברמן: דורכים אותו.

אייל זילברמן: הדריכה שלו נעשית כמו באקדח אמיתי.

אייל זילברמן: יורים בו והכדורים הצהובים נפלטים.

אייל זילברמן: כדור כזה יכול להוציא עין בקלות.

אייל זילברמן: שום דבר אינו מיוצר בארץ, הכול מיובא.

אייל זילברמן: הדבר השני שתוציא, זה זיקוק שצריך להתרחק ממנו למרחק של עשרים מטר אחרי שמקבעים אותו שלושת רבעי מגודלו באדמה, וזה עף בשמיים.

אייל זילברמן: הוא עולה 20-15 ש"ח.

אייל זילברמן: החרמנו עשרות אלפים זיקוקים כאלה.

אייל זילברמן: אם ילד מפעיל אותו בצורה לא נכונה הוא בסכנה.

אייל זילברמן: הדברים האלה לא עוברים הכנה בטיחותית ושום ביקורת איכות.

אייל זילברמן: פתיל ההשהיה שלו לא מספיק ארוך.

אייל זילברמן: פתיל שנשרף מהר מדי ומתפוצץ לילד ביד או קריאה לא נכונה של ההוראות, במקרה הטוב זה קוטע כף יד.

דני דנון: אם ילד כבר קנה והולך למרכז השכונתי ומדליק זיקוק זה אבוד כבר?

אייל זילברמן: לא.

אייל זילברמן: אני מחרים לו את זה.

אייל זילברמן: ההחרמה תבוצע.

אייל זילברמן: אני אתן את ההבדלים הקטנים שבחוק.

אייל זילברמן: משטרת ישראל יכולה להיכנס למקומות שהם טעוני אישור משטרה.

אייל זילברמן: על פי חוק רישוי עסקים אני נכנס, בודק את המקום.

אייל זילברמן: בדרך כלל מקומות שהם טעוני אישור משטרה הם לא מקומות שמחזיקים את הדברים האלה.

אייל זילברמן: הדברים האלה מוחזקים בחנויות קטנות, בקיוסקים קטנים, לפעמים בבתים פרטים.

אייל זילברמן: חלק מהמקומות שהגענו אליהם המוצרים הוחזקו בבתים פרטיים, ואז החקירה נעשתה אצלנו.

אייל זילברמן: ברוב המקרים החקירה מועברת למשרד התמ"ת על פי חוק והם ממשיכים עם התיק.

אייל זילברמן: ברגע שמדובר בקטינים אנחנו מטפלים בזה.

דני דנון: ראיתי פסקי דין שאנשים שנתפסו והורשעו, וזה מצחיק לראות את הקנסות שהם קיבלו, בין 1500 ל- 2000 ש"ח.

דני דנון: אדם מקבל קנס של 2000 ש"ח, אחרי שתפסתם אותו והעמדתם אותו לדין והוא הורשע, הוא מוכר ביום ומכסה את העלות הזו.

דני דנון: אנחנו ניגע בנושא הזה מיד אחרי שנשמע את נציגי התמ"ת.

דני דנון: צביה דורי, מה קורה מבחינת

דני דנון: כם בנושא הזה.

צביה דורי: אני יושבת ראש בוועדהה בין-משרדית שיש בה את אייל מהמשטרה , נציג מכון התקנים, נציג משרד החינוך, נציגה של "בטרם".

צביה דורי: כל מי שנוגע בדבר יושב בוועדה הזו.

צביה דורי: לוועדה שלושה תפקידים עיקריים: לקבוע מה עושה צעצוע למסוכן.

צביה דורי: ברגע שהיא קובעת, היא מפרסמת הודעה בעיתונות ואז זה נכנס לתוקף.

צביה דורי: היא עוסקת גם בהסברה וגם באכיפה.

צביה דורי: האכיפה נעשית בעיקר בפורים, ובכל חג שבו נעשית הפעילות עם הצעצועים מהסוג הזה.

צביה דורי: אנחנו יחד עם המשטרה פועלים החל כחודש לפני פורים ועד חג הפורים.

צביה דורי: כל יום יוצאים לשטח.

דני דנון: כמה פקחים יוצאים לשטח?

צביה דורי: בסביבות עשרים פקחים בכל הארץ, בארבעת המחוזות.

דני דנון: שזה הייעוד שלהם או שהם עושים עוד דברים?

צביה דורי: עיקר העבודה שלהם זה חוק הגנת הצרכן.

צביה דורי: אבל לקראת פורים הם מתרכזים בנושא הזה.

צביה דורי: כי אין לנו צעצועים מסוכנים כל השנה.

צביה דורי: אנחנו עוסקים כאמור באכיפה.

צביה דורי: חלק מאוד חשוב מהפעילות שלנו זוהי פעילות של הסברה.

צביה דורי: אנחנו הוצאנו השנה 25,000 עלונים וזה מופץ לכל בתי הספר, לרשויות המקומיות וזה מופץ למתנ"סים ולכל מי שמתעניין בנושא הזה.

צביה דורי: אנחנו גם עושים פלקטים גדולים גם בעברית וגם בערבית והם מופצים בבתי ספר ובבתי כנסת.

צביה דורי: במגזר החרדי מאוד משתפים אתנו פעולה כדי למנוע פעילות ילדים ונוער בנושא הזה.

צביה דורי: זוהי פעילות שנמשכת כבר הרבה שנים.

צביה דורי: היה פעם דו"ח שעשו בבית חולים בנהרייה על נושא פציעות של ילדים וראו שלאורך השנים יש ירידה בנושא של הפציעות הודות לפעילות שלנו גם בשל ההסברה וגם בשל האכיפה.

דני דנון: אני שואל לגבי הענישה, במקרה שתפסתם מישהו שמוכר.

דני דנון: צביה דורי: פותחים לו תיק פלילי, אולם לצערנו העונשים מגוחכים.

דני דנון: תני לי דוגמאות.

צביה דורי: אין לי כרגע, אבל קנסות של 5000 ש"ח, או של 1500 ש"ח, ממש לא עומדים בפרופורציה לחומרת המעשה.

צביה דורי: רציתי לציין שיש שלושה סוגים של צעצועים מסוכנים: כל מה שמתנפץ, כל הנפצים למיניהם.

צביה דורי: יש נושא של נשק שדומה לנשק אמיתי, יש נושא (יושב פה הממונה על התקינה) שתחפושות של פורים שאינן עומדות בתקן, וגם בזה אנחנו מטפלים.

צביה דורי: אנחנו מתעסקים גם בנושא שנקרא רמוני עשן.

יצחק קדמן: אפשר לשאול לגבי עניין של יבואנים, ששם מתחילה כל הבעיה, "שרשרת המזון".

יצחק קדמן: ראיתי יבואנים שמצאו פטנט.

יצחק קדמן: מדביקים איזה פתק "לא מיועד לילדים מתחת לגיל שלוש", ובזה הם פותרים את העניין, כי אז זה הולך רק למדגמים.

צביה דורי: זו שאלה נהדרת.

צביה דורי: אני רוצה לענות שכל הפעילות שלנו יחד עם המשטרה ואנו תופסים בשוק ואנחנו אף פעם לא הצלחנו להגיע ליבואן.

צביה דורי: הכול מוברח.

צביה דורי: אין לנו מושג מי הם היבואנים.

צביה דורי: להערכתנו הכול מוברח, כך שאין לנו אפשרות לשלוט על היבואנים, לצערנו הרב.

דני דנון: תודה.

דני דנון: נציגת ארגון "בטרם", אביטל.

אביטל אפל-פנקס: קודם כל תודה על שהזמנתם אותנו לדיון.

אביטל אפל-פנקס: זה מתקשר ישירות לדיון הבא, למסגרת שד"ר קדמן יוזם – על עיר ידידותית לילדים בשעות הפנאי זה בוודאי עיר בטוחה לילדים.

אביטל אפל-פנקס: בפורים נרשמת עלייה של פי שלושה וחצי פניות לחדרי מיון מאשר בשאר ימות השנה כתוצאה מצעצועים מסוכנים.

אביטל אפל-פנקס: חדרי המיון מוצפים בילדים שנפגעו.

אביטל אפל-פנקס: בעיקר מדובר בכוויות.

אביטל אפל-פנקס: לצערי רק ביום חמישי ושישי האחרונים דווחנו על שלושה מקרים.

אביטל אפל-פנקס: אחד מהם ילדה שעדיין פצועה במצב קשה בבית חולים בעקבות היפגעות מצעצועים מסוכנים.

אביטל אפל-פנקס: אנחנו בעצם קוראים לפעילות משולבת גם ברמה הלאומית וגם ברמה המקומית.

אביטל אפל-פנקס: מאוד חשוב שנציגי הרשויות המקומיות הנמצאים כאן באמת יפעילו את מלוא סמכותם הן בנושא של הסברה.

אביטל אפל-פנקס: הורים רבים אינם מבינים עד כמה מסוכן הנושא של צעצועים מסוכנים.

אביטל אפל-פנקס: להיפך, הם לוקחים את הילדים וקונים איתם במשותף את הצעצועים המסוכנים.

אביטל אפל-פנקס: ברמה הלאומית, הרבנות הראשית נענתה לבקשתנו.

אביטל אפל-פנקס: היא פרסמה בבתי הכנסת הודעה לציבור המתפללים, שמבקשים לא להשתמש בצעצועים מסוכנים.

אביטל אפל-פנקס: ברמה המקומית פעילות מאומצת מביאה להצלחות.

אביטל אפל-פנקס: לדוגמה, בעיר בני ברק, שהיא מאחת מרשויות "בטרם" בעיר, הייתה בשנים האחרונות פעילות מאוד מאומצת ומספר הפציעות ירד שם בצורה ניכרת, כמעט לחלוטין.

אביטל אפל-פנקס: עיר שהיו בה פציעות רבות לפני כן.

אביטל אפל-פנקס: לסיכום אני מבקשת מהרשויות כאן שלקראת אותם חגים יפעלו הן ברמת ההסברה, אם זה בעיתונות המקומית ובכל האמצעים שעומדים לרשותם, וגם ברמה של אכיפה ביחד עם המשטרה והתמ"ת.

דני דנון: תודה.

דני דנון: נציג מד"א, בבקשה.

אלי יפה: כמה מלים לגבי הפצועים קשה, שאנחנו טפלנו בהם.

אלי יפה: יש הרבה מאוד פצועים שלא מגיעים לאמבולנס, במיוחד כאלה שאפשר לקחת עם האוטו, ולכן הכמויות הן הרבה יותר גדולות.

אלי יפה: הרבה מעבר למה שאנחנו יודעים.

אלי יפה: לגבי המניעה, אנחנו משתמשים במתנדבי הנוער שלנו, כסוכני שינוי.

אלי יפה: אנו מבקשים שבכל מקום או כל מי שמעוניין אנו בשמחה רבה, גם ילדים כאלה שמדברים לפני כיתה, ילדים בני חמש עשרה, שש עשרה, שיודעים את הסכנות של נפצים בעיקר, אני חושב שזה השינוי הכי מהיר והכי יעיל והכי טוב שאפשר לעשות.

אלי יפה: כך להשתמש בנוער מד"א בכל הרשויות.

אלי יפה: יש לנו 110 סניפים בכל מקום.

אלי יפה: אתם יודעים.

אלי יפה: הנוער יודע.

אלי יפה: יש לנו פליירים.

אלי יפה: הם נמצאים בבתי הספר.

אלי יפה: הם מחלקים לחברים שלהם והם תולים, כך שאלה סוכני השינוי הטובים ביותר והיעילים ביותר.

דני דנון: תודה.

צביה דורי: רציתי להוסיף לגבי הסברה.

צביה דורי: באתר שלנו יש את כל המידע לגבי מה מותר ומה אסור בנושא צעצועים מסוכנים.

צביה דורי: זו פעם ראשונה שלפני יומיים יצאנו בקמפיין באמצעי התקשורת, ברדיו, שקורא לילדים להיזהר.

דני דנון: תודה, נתייחס במהלך הדיון גם לנושא הזה.

דני דנון: אני רוצה לסכם פורמאלית ולעבור לדיון העיקרי היום.

דני דנון: בנושא הזה אני רוצה לסכם שהוועדה רואה בחומרה רבה את התרחבות התופעה של השימוש בצעצועים מסוכנים.

דני דנון: הוועדה תניח עוד השבוע תיקון לחוק.

דני דנון: היום לפי התקנה יש קנס עד 25,000 ש"ח.

דני דנון: בפועל, כפי ששמענו מהנציגים השונים, הקנסות הרבה יותר נמוכים.

דני דנון: הקנס יהפוך להיות למינימום 25,000 ש"ח.

דני דנון: ונוסיף בחקיקה גם נושא של מעצר עד ששה חודשים.

דני דנון: וזה כדי להרתיע את אלה שמייבאים, משווקים ומוכרים.

דני דנון: השוטרים יתפסו כמה שיותר ויהיה לזה יותר שיניים.

דני דנון: אני רוצה לעבור לנושא העיקרי של היום.

דני דנון: קודם כל נציג את כולם, מכיוון שיש פה קהל שהגיע מכל רחבי הארץ, נבקש מהנציגים לומר את שמם ואת תפקידם ברשות שבה הם נמצאים, ואחר כך נפתח באופן רשמי את הדיון בנושא של עיר ידידותית לילדים.

דני דנון: נציג קטע קצר מאוד של תיאטרון "קונכייה" מפסטיבל תיאטרון נוער בבת-ים בנושא עיר ידידותית לילדים.

דני דנון: אז אני מזמין את החבר'ה הצעירים ואת הצוות שמלווה אותם.

אורנה ספיר-קם: נתבקשתי לומר כמה מילים לפני שאנחנו מתחילים, כדי שדברים לא יצאו מהקשרם.

אורנה ספיר-קם: אנו מציגים קטע קצר מאוד מתוך המופע שעשינו בנושא.

אורנה ספיר-קם: ניסינו להביע איזושהי כמיהה של בני נוער בכל העולם להיות מוגנים מאלימות, מדיכוי.

אורנה ספיר-קם: אנחנו מנסים באמת לבטא גם את הכמיהה הבינלאומית בהקשר לאמנה הבינלאומית, אבל בסופו של דבר לשאוב אותה אל המקום שמדבר אלינו באופן אישי, ולקחת גם אחריות לגבי שינוי המצב, שבו אנו מתפללים לא להיות בו.

אורנה ספיר-קם: (הופעת הילדים מתיאטרון "הקונכיה" משעה 13:27 עד 13:31)

סיגל אלישע: אנחנו רוצים להגיד כמה תודות למר שלמה לחיאני, ראש עיריית בת-ים, לחבר הכנסת דני דנון, יו"ר הוועדה לזכויות הילד, לרחל סעדה – מנהלת הוועדה, למר אריה ללוש, מנכ"ל החברה לתרבות, פנאי וספורט בבת-ים, לאורנה ספיר-קם, במאית תיאטרון "הקונכייה", לגב' טובה בן-ארי, המפקחת על חוק זכויות התלמיד במשרד החינוך.

סיגל אלישע: התוכניות שקבלתם הן מפסטיבל הנוער הארצי בבת-ים.

דני דנון: תודה רבה, אנו מודים מאוד לתיאטרון "הקונכייה".

דני דנון: אנו עוברים כעת לדיון בנושא עיר ידידותית לילדים.

דני דנון: הנושא הזה הוא נושא חשוב.

דני דנון: ראינו לפי נתונים שהצגנו לפניכם ממרכז המידע של הכנסת שיש פערים עצומים.

דני דנון: יש ערים בישראל שאפשר לומר שלא טוב לגדל בהן ילדים.

דני דנון: זו אמירה קשה, אבל אמירה אמיתית.

דני דנון: לעומתן ערים שמצוין לגדל בהן ילדים.

דני דנון: הפערים האלה צריכים להצטמצם ולראות בכל עיר יהיה איזשהו מינימום, שבכל מקום יהיה איזה סטנדרט.

דני דנון: ראיתי את הנתונים, גם לגבי רהט (ונמצא איתנו ראש העיר), וגם לגבי בני ברק וגם לגבי תמרה, מקומות שאתה אומר, שבתנאים שקיימים בהם אי אפשר לגדל ילדים בצורה נאותה.

דני דנון: אני מאמין שעל ידי החלת קריטריונים ויחד עם המועצה ומפעל הפיס נתחיל במיזם הזה, נגיע תוך כמה שנים למצב משופר.

דני דנון: קודם כל, שיידעו גם ראשי הערים וראשי המועצות הנמצאים פה וגם ההורים מה שצריך להיות.

דני דנון: היום הורה לא יודע מה צריך להיות בעיר לקראת הילדים והתוכנית הזו מיועדת לכך.

דני דנון: אני רוצה לפני שד"ר קדמן יציג את הרעיון, נבקש מאתי מהמרכז למחקר ולמידע לתת לנו סקירה קצרה לגבי הממצאים שגילית לקראת הישיבה מבחינת הפערים בערים השונות.

אתי וייסבלאי: אנחנו בדקנו במיוחד את הנושא של תרבות, פנאי, בידור וספורט בעיריות לפי הבקשה של הוועדה לזכויות הילד לקראת הישיבה היום.

אתי וייסבלאי: זאת מתוך תפיסה שלמרות שיש הרבה דברים שהרשויות המקומיות מטפלות בהם, כמו חינוך, רווחה וכד',

אתי וייסבלאי: מבחינת ההשקעה בתרבות ובפנאי ובספורט הם לא מחויבים לעשות את זה לפי חוק.

אתי וייסבלאי: הם מקבלים מעט מאוד הקצבה ממשלתית לצורך כך, ולכן הדבר הזה מבטא את המחויבות של אותה רשות מקומית לילדים.

אתי וייסבלאי: בדקנו את הנושא בהרבה מאוד היבטים שלו: גני משחקים, שטחים ירוקים בעיריות, תקציב, היקף הפעילויות לילדים ולנוער באותה עיר, ומספר מוסדות התרבות והפנאי, מתקני הספורט בכל רשות.

אתי וייסבלאי: באמת עלו פערים גדולים מאוד בין ערים שונות.

אתי וייסבלאי: הייתי רוצה להדגיש ולפתוח בנושא נגישות ילדים מאוכלוסיות מוחלשות לשירותים העירוניים.

אתי וייסבלאי: ראינו שהרבה מאוד ערים דיווחו שהן עוזרות לילדים במצוקה להשתתף במופעי תרבות, פנאי וספורט בכל מיני אמצעים: סבסוד, הנחות, מענקים, קיום פעילויות ללא תשלום.

אתי וייסבלאי: אבל בנושא של ילדים עם צרכים מיוחדים יש מחסור מאוד גדול.

אתי וייסבלאי: רק ב 70% יש פעילויות מיוחדות לילדים עם צרכים מיוחדים.

אתי וייסבלאי: וגם זה בדרך כלל מעט מאוד.

אתי וייסבלאי: משתתפים בהם ילדים בודדים, לפעמים עשרות.

אתי וייסבלאי: רק שתי ערים ציינו שיש להן איזו שהיא פעילות שהמטרה שלה לשלב ילדים עם צרכים מיוחדים ביחד עם ילדים מכלל האוכלוסייה.

אתי וייסבלאי: לדעתי זה מאוד חמור.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: אנחנו מבקשים מד"ר קדמן שיציג את הרעיון ואיך מבצעים אותו.

יצחק קדמן: תודה אדוני היו"ר.

יצחק קדמן: אני שמח שהרמת את הכפפה, שנזרקה פה במפגש קודם של יושבי ראש ועדות לקידום מעמד הילד ברשויות המקומיות.

יצחק קדמן: אני חושב שזה אתגר גדול מאוד לרשויות המקומיות.

יצחק קדמן: בסיס ההנחה שלנו, שההשפעה החשובה ביותר על איכות חייהם של ילדים (תסלח לי הממשלה) היא לא בהחלטות שמתקבלות בממשלה או במשרדי הממשלה, אלא בדרך שבה הרשויות המקומיות, שהן הגוף הכי חשוב מבחינת רווחתם של ילדים, מאפשרות לילדים ברשות שלהם, ככל שהן יכולות, להיות ילד מאושר עד כמה שאפשר במסגרת חייו ברשות המקומית.

יצחק קדמן: הרעיון המקורי, אני מודה, איננו שלנו.

יצחק קדמן: הנושא הזה תחילתו בהחלטה של הועידה השנייה של האו"ם להסדרים הומאניים.

יצחק קדמן: אחר כך גם בשיתוף עם קרן יוניצף של האו"ם.

יצחק קדמן: כבר בשנת 1996 הרעיון הזה קרם עור וגידים.

יצחק קדמן: הוא קבל דחיפה גדולה אחרי אשרורה של האמנה הבינלאומית לזכויות הילד.

יצחק קדמן: הרעיון היה לעשות תחרות בין הרשויות המקומיות בכל מדינה על העיר שהיא ידידותית לילדים.

יצחק קדמן: הכוונה הייתה במקום לזעוק חמס על דברים שאינם נעשים כשורה, לקדם את הטוב .

יצחק קדמן: להראות שאפשר לעשות דברים גם בצורה טובה.

יצחק קדמן: אגב צריך להבין שמדובר במכלול של קריטריונים כדי להיקרא עיר ידידותית לילדים.

יצחק קדמן: זה לא רק כמה משקיעה הרשות המקומית בחינוך, שזה כמובן נושא בעל חשיבות עצומה, אלא גם דברים שהם לכאורה לא חושבים עליהם בחיי היום-יום.

יצחק קדמן: האם מוסדות ציבור ברשות המקומית או בפארקים, כשיש קולר לשתיית מים הוא נמצא בגובה כזה, שילד קטן יוכל להגיע אליו.

יצחק קדמן: לא כל דבר קשור בתקציבים.

יצחק קדמן: הוא קשור הרבה בתשומת לב.

יצחק קדמן: שר המשפטים המנוח, טומי לפיד, כאשר וועדת רוטלב הגישה לו את מסקנותיה בנושא של יישום זכויות הילד בישראל על פי האמנה, מעניין שאחד הנושאים שהכי הטריד אותו, אולי בגלל נכדים, אולי בגלל סיבה אחרת, אמר: "מאוד מטריד אותי שבכל מיני מקומות שיש שירותים ציבוריים, ילד קטן לא יכול להשתמש באסלה.

יצחק קדמן: " כי היא לא מתאימה לגובה של ילדים.

יצחק קדמן: אני נותן בכוונה גם את הדוגמה הזו, כי הדברים הגדולים שקשורים ברווחת הילד, שקשורים בכמה מושקע בחינוך, שקשורים בדבר מאוד חשוב שהוזכר פה, בנגישות, לא רק בשותפות בשעות הפנאי.

יצחק קדמן: בנגישות של ילדים עם צרכים מיוחדים, ואני יודע שהוועדה נוסעת לקריית שמונה בנושא הזה השבוע.

יצחק קדמן: זו בעיה עצומה שצריך לתת עליה את הדעת.

יצחק קדמן: עיר לא יכולה להיות ידידותית רק לחלק מילדיה.

יצחק קדמן: היא צריכה להיות ידידותית לכל הילדים שלה.

יצחק קדמן: מאוד חשוב שאנחנו נעודד רשויות מקומיות שמשקיעות בילדים.

יצחק קדמן: אגב בעוד עניין אחד, שגם הוא לא עניין כספי אלא הוא עניין של תפיסה.

יצחק קדמן: וזה המידה שבה הרשות המקומית משתפת ילדים בהחלטות.

יצחק קדמן: אנחנו יודעים שאפשר לעשות את זה.

יצחק קדמן: חלק ניכר מהאנשים שיושבים בחלק הזה של המעגל הזדמן להם להיות בכנס באר שבע לשלום הילד שהיה בשבוע שעבר.

יצחק קדמן: ומי שהיה שם ראה איך אפשר לשתף ילדים, גם ילדים שבאים מאוכלוסיות חלשות, בהחלטות שנוגעות לגורלם.

יצחק קדמן: כמובן שאחד המבחנים יהיה האם אותה רשות מקומית הקימה ועדה לקידום מעמד הילד, אשר היא מתבקשת על פי חוק שנחקק בשנת 2000, שזה בדיוק עשר שנים לחוק.

יצחק קדמן: לכן כל הדברים האלה הביאו אותנו למחשבה – הבה וניישם את הרעיון היפה שהאו"ם ויוניצף יזמו כבר לפני שנים רבות ונקיים אותו פה בישראל.

יצחק קדמן: יש כמובן עוד המון שאלות שצריכות להיפתר.

יצחק קדמן: שאלה אחת – איך אנחנו לא גורמים לזה שרק הערים העשירות הן אלה שיזכו בעיר ידידותית לילדים.

יצחק קדמן: כמעט אפשר להגיד שזה לא חוכמה.

יצחק קדמן: איך גורמים לזה שגם רשויות מקומיות חלשות יותר יוכלו לעמוד בקריטריונים ולקבל עידוד לפעילות שלהם למען ילדים.

יצחק קדמן: כמובן שיש שאלות נוספות, כמו מה ייכלל בקריטריונים, מי ימדוד אותם, איך ימדוד אותם.

יצחק קדמן: השאלות האלה עוד ממתינות לפתחנו.

יצחק קדמן: אני מקווה שההתגייסות לעניין הזה גם של השלטונות המקומיים, ומר שלמה בוחבוט, היו"ר של מרכז השלטון המקומי כתב לי מכתב תמיכה מאוד נלהב לרעיון הזה, ושמרכז השלטון המקומי מוכן להיות שותף בעניין הזה.

יצחק קדמן: ההירתמות של הוועדה לזכויות הילד שיכולה להוביל את כל המהלך.

יצחק קדמן: ואני מקווה גם להירתמות של גורמים כמו מפעל הפיס ואחרים, שיכולה להביא לזה שעוד השנה נראה את הרעיון הזה קורם עור וגידים לטובת הרשויות המקומיות ובעיקר לטובת הילדים בישראל.

דני דנון: תודה רבה ד"ר קדמן.

דני דנון: אני רוצה לבקש מתמר שחורי מארגון יוניצף להציג איפה זה עובד טוב בעולם.

תמר שחורי: קודם כל תודה.

תמר שחורי: אני רק אגיד בכמה מילים על יוניצף, שהיא קרן לילדים של האו"ם שפועלת כבר שישים שנה במטרה לקדם את נושא זכויות הילדים ברחבי העולם.

תמר שחורי: כאשר ישראל רק הוקמה יוניצף סיפקה שירותים לילדים במדינת ישראל, ולשמחתנו מהר מאוד כבר בשנות השישים הפכנו למדינה שנחשבת לפי הקריטריונים של יוניצף והאו"ם כמדינה שיכולה לתת חזרה.

תמר שחורי: הייתה פה פעילות של משרד שנסגר לפני שנתיים, ועכשיו בעצם לפי החלטה של האו"ם פתחנו את המשרד מחדש.

תמר שחורי: חשוב לי להדגיש את זה, כי שמים פה דגש מיוחד ביוניצף העולמי בהשקעה בזכויות ילדים בישראל.

תמר שחורי: זה דבר שלא היה בעבר ואנחנו נכנסים לתמונה ביתר שאת.

תמר שחורי: אחד הנושאים המרכזיים, כפי שד"ר קדמן אמר, זהו נושא של ערים ידידותיות לילדים שהתחיל כבר בשנת 1996, ומאז יוניצף מקדמים את זה ברחבי העולם.

תמר שחורי: יש בחומרים שאתי שלחה שהתחלנו כבר להיות בקשר עם ראשי רשויות מקומיות, ונשמח אם המועצה לשלום הילד שהיא ממש מודל, יש צעדים לבנייה של עיר ידידותית.

תמר שחורי: אני אשמח אם הוועדה תוכל לשלוח את זה לכל החברים שנמצאים כאן, שבעצם העיקרון המרכזי של יוניצף ושל כל הנושא של ערים ידידותיות לילדים ושל זכויות הילד.

תמר שחורי: לצערנו זו השנה הראשונה שלא צוין יום החתימה על האמנה במשרד החינוך בהחלטה של שר החינוך.

תמר שחורי: לא קבלנו תגובה מסודרת לעניין הזה, אבל נראה לי שכן חשוב לעורר את כל נושא השיח לזכויות הילד במדינת ישראל לפני שמתחילים לדבר על איך מיישמים את זה.

תמר שחורי: כפי שד"ר קדמן אמר, שזה לא רק יישום פרקטי וטכני של הדברים, אלא איזושהי הבנה שמכירים בחשיבות של הילדים ובזכויות שלהם.

תמר שחורי: מבחינתנו הגורמים החשובים הם בפיתוח של מודל כזה.

תמר שחורי: זה קודם כל עמידה בתנאים לאורך זמן.

תמר שחורי: כדי שעיר תוכר כעיר ידידותית לילדים זה לא מספיק להעמיד את הנושא על סדר היום, ולהגיד שמקימים פה ועדה בעיר, אלא לעמוד בתנאים מקדימים שיוניצף הציבו.

תמר שחורי: יש ועדה שתבחן את הנושא הזה, ולאחר שעיר עומדת בזה, גם כל כמה שנים צריכים להראות איזו התקדמות בנושא.

תמר שחורי: חשוב לומר כי זו לא רק איזושהי כותרת, אלא יש עשייה פיזית למען ילדים.

תמר שחורי: כמובן שיש אלמנט של תקציב שמשקיעים בנושא הזה.

תמר שחורי: הנושא של השתתפות ילדים הוא חשוב מאוד, כמו שד"ר קדמן אמר, גם מבחינת המיפוי של הצרכים שלהם.

תמר שחורי: עוד לפני שבאים להקים ועדה או לקדם איזו עיר ידידותית לראות מה הצרכים, וגם בתהליכי קבלת החלטות לשלב ילדים ובני נוער בוועדות העיר השונות, בוודאי בוועדות שקשורות לילדים.

תמר שחורי: תמיד אני אומרת: "ישחק הנער לפניך".

תמר שחורי: אני הייתי יו"ר אגודת הסטודנטים.

תמר שחורי: תמיד שרצו משהו של צעירים נתנו לנו באגודת הסטודנטים להתעסק עם עצמנו.

תמר שחורי: כדי להראות שילדים ובני נוער נחשבים לשלב אותם איפה שמתקבלות ההחלטות האמיתיות שגם נוגעות לחיים שלהם.

תמר שחורי: מעבר לזה יש את האלמנטים של הבטיחות.

תמר שחורי: דיברת על מקומות שזה הולך בעולם.

תמר שחורי: כמעט בכל העולם יש איזו הבנה וכל העניין צמח מתוך הבנה שמהר מאוד רוב הילדים בעולם יחיו בערים, ולכן כל תהליך של אורבניזציה מאוד זריז שהתחיל, לכן קם המודל הזה.

תמר שחורי: בדרום אמריקה זה מיושם, בצפון אירופה כמובן, אבל לא רק במדינות שהיינו מצפים שזה יקרה בהן, אלא גם במדינות מדרום אמריקה.

תמר שחורי: גם מתחילים לפתח באפריקה תפיסה של קהילות ידידותיות לילדים ולא רק ערים.

תמר שחורי: זה כבר השלב הבא.

תמר שחורי: ובעצם כל מדינה היא שונה במה שהיא דורשת.

דני דנון: תודה רבה, תמר.

דני דנון: אני מבקש ממנכ"ל מפעל הפיס, שאול סוטניק.

דני דנון: אנחנו רואים ביום-יום את המעורבות של מפעל הפיס בחינוך.

דני דנון: זה גורם משמעותי מבחינת תקציבים לעיריות.

דני דנון: ראינו את המצגת, למרות שהמצגת, אני חייב לומר, משכנעת את המשוכנעים.

דני דנון: כולנו מכירים את העבודה הטובה שאתם עושים.

דני דנון: השאלה איך מצליחים לעשות את התקציבים הרבים שאתם משקיעים, שילכו לנושא של הילדים.

דני דנון: היום אני יודע שלראש עיר יש המון כוח בקביעת סדרי עדיפויות.

דני דנון: הוא יכול להחליט אם הוא משקיע במרכז לקשיש או במרכז לילד, אולם ספורט או אולם תרבות.

דני דנון: נשמח אם תתייחס איך אנחנו יכולים דרך התוכנית הזאת להשפיע בנושא הזה.

שאול סוטניק: תודה רבה, אדוני היו"ר.

שאול סוטניק: יש לכם מצגת של מפעל הפיס.

שאול סוטניק: למעשה מפעל הפיס הפך להיות הגורם היחידי במדינת ישראל כאחראי על תשתיות בנושא חינוך, נוער, קהילה ובריאות.

שאול סוטניק: לצערי הרב, בשנים שעברו קבלנו תמיכה מלאה מממשלות ישראל, ובעיקר ממשרדים ספציפיים של הממשלות.

שאול סוטניק: אני אעשה שקר לעצמי.

שאול סוטניק: מה שאנחנו השקענו רק בנושא קהילה ונוער.

שאול סוטניק: זה נכון מה שאמר היו"ר שהסמכות להחליט על התקציב שמפעל הפיס מעביר לרשויות במכה אחת, זה אך ורק על ידי ראש העיר והנהלת העירייה.

שאול סוטניק: כלומר, בחלוקת התקציבים שלנו יש נהלים, יש אמות מידה, שבזמנו לפני עשר שנים השופט שמגר יחד עם פרופסור סווארי הקימו ואישרו את הנהלים האלה ואמות המידה של מפעל הפיס.

שאול סוטניק: ואי לכך החלוקה היא שווה בכל הפרמטרים לכל הרשויות.

שאול סוטניק: ישנם תת-פרמטרים ובתת-פרמטרים יש הבדלים.

שאול סוטניק: אנחנו כמפעל הפיס, חברת בת של השלטון המקומי.

שאול סוטניק: תפקידנו לשרת במאה אחוזים את כל הרשויות המקומיות.

שאול סוטניק: מאה אחוז של הרווחים שלנו מזרימים לרשויות המקומיות בשני שלבים: 50% בהתאם להיתר שיש לנו עם מדינת ישראל, קרי האוצר, לבניית כיתות לימוד, ו 50% לרשויות המקומיות לפי הפרמטרים ואמות מידה, שכל ראש עיר הוא המחליט לאן הולך הכסף.

יוסי נשרי: מה שבעבר היה למדינה, ואתם נתתם לנו יותר.

שאול סוטניק: לאט לאט, כשהתחלנו לבנות כיתות לימוד, הממשלה יצאה מן הנושא, וכל כיתות הלימוד נשאר בידיים של מפעל הפיס.

שאול סוטניק: אני רוצה לתת בגדול סקירה מה נעשה בעשור האחרון במפעל הפיס בחלוקת התקציבים של מפעל הפיס בנושא קהילה ונוער.

שאול סוטניק: אנחנו חילקנו אחד עשר וחצי מיליארד שקל מ-1998 ועד 2009.

שאול סוטניק: השנה לא מופיעה כאן.

שאול סוטניק: התקציב לרשויות המקומיות ב-2010 הוא 350 מליון שקל, ובנוסף על ידי הכיתות, בהתאם להיתר שיש לנו מן האוצר, עוד 240 מליון שקל לכיתות לימוד.

שאול סוטניק: בנושא חינוך בעשור האחרון הצבנו שבעה מיליארד ו-600 מיליון שקל.

שאול סוטניק: במבני בריאות, רווחה וקהילה – מיליארד ו-250 מיליון שקל, בגנים ציבוריים, מה שאנו קוראים פיס ירוק – 250 מיליון שקל, במבני תרבות – מיליארד ו-300 מיליון שקל, ובמבני ספורט – יש לנו שני מבני ספורט – מרכז הפיס הקהילתי שאנחנו בונים על יד כל בית ספר.

שאול סוטניק: ראש העיר לא יכול להתחמק מההתניה הזו.

שאול סוטניק: הוא קודם כל משרת את בית הספר, ואחרי הצהריים את הקהילה.

שאול סוטניק: אנחנו השקענו כמיליארד ו-100 מליון שקל.

שאול סוטניק: בנושא בריאות, ששם גם יש גישה ונגיעה של מפעל הפיס, בעשור האחרון השקענו ארבעה מיליון ו-880 אלף שקל בבריאות כללית, הקמת תחנות פיס לבריאות המשפחה והשן.

שאול סוטניק: תחנות לבריאות המשפחה אלו טיפות החלב, השן – אלו תחנות בריאות שאנחנו בונים בתוך בית הספר.

שאול סוטניק: אנחנו בנינו 222 מבנים בהשקעה של 140 מיליון שקל.

שאול סוטניק: הנושא של הבריאות הוא בתיאום עם משרד הבריאות, שיש אחות מוסמכת.

שאול סוטניק: זה תקן של משרד הבריאות.

שאול סוטניק: במקום שיש תחנה לבריאות השן כמובן יש הימים שהתחנה משרתת את כל התלמידים בתוך בית הספר.

אורלי לוי אבקסיס: אין אחיות בבית הספר, זה מה שמעניין אותי.

אורלי לוי אבקסיס: הקימו בעצם מבנים, והמבנים עומדים ריקים.

שאול סוטניק: לא.

שאול סוטניק: אני רוצה להסביר בנושא בריאות השן.

שאול סוטניק: רשויות שיש להן תחנות לבריאות השן, בית הספר מפעיל את התחנה בהתאם להסכמים שנתנו אישורים להפעיל את התחנה גם אחרי הצהריים על ידי קופות החולים, שהן נותנות הנחות לקהילה, ובשעות הבוקר הם מפעילים את אותה תחנה לטובת התלמיד.

שאול סוטניק: יש פעילות ענפה בנושא הזה.

שאול סוטניק: אני לא רוצה להיכנס לסיפור של הקיצוצים של תקנים של משרד הבריאות.

שאול סוטניק: בגלל זה נתנו אישור שהרשות יכולה להתקשר עם קופות החולים ולהפעיל גם את התחנות האלה.

שאול סוטניק: היום למעשה טיפות חלב מופעלות על ידי קופות החולים, שאנחנו נתנו אישור, כי משרד הבריאות קיצץ בזמנו תקנים, וגם לרשות אין אפשרות כלכלית להפעיל את התחנות האלה.

441: לא בתל אביב-יפו.

שאול סוטניק: אני לא נכנס לזה.

שאול סוטניק: בסמכות ראש העיר להזמין את המבנים.

שאול סוטניק: אנחנו מחובתנו להעמיד את הכסף.

שאול סוטניק: זה שיקול של כל ראש עיר.

שאול סוטניק: אנחנו לא באים ומכתיבים לראש העיר שום דבר.

שאול סוטניק: לזה יש לו הנהלה, יש לו אופוזיציה, יש לו מועצה.

שאול סוטניק: אנחנו לא מעורבים בזה.

שאול סוטניק: לעניין החינוך, הקמת בתי ספר וגני ילדים, כולל הצטיידות ושיפוצים, אנחנו בנינו 1241 מבנים בהשקעה של חמישה מיליארד ו-929 מיליון שקל.

שאול סוטניק: זה בהתאם להיתר שחתום בין האוצר לבין מפעל הפיס.

שאול סוטניק: הסעות לתלמידים, למועצות האזוריות רכשנו 469 אוטובוסים בהשקעה של 56 מיליון שקל.

שאול סוטניק: לגבי רכישה ושדרוג של מחשבים לבתי הספר וגני ילדים, אנחנו קנינו 130 אלף עמדות בהשקעה של 478 מיליון שקל.

אורלי לוי אבקסיס: מתי זה היה?

שאול סוטניק: בעשור האחרון.

אורלי לוי אבקסיס: כי יכול להיות שהמחשבים שקניתם כבר "קפוט".

שאול סוטניק: סליחה.

שאול סוטניק: אני בסעיף הזה בכוונה אמרתי רכישה ושדרוג.

שאול סוטניק: כל המחשוב שקנינו לפני שמונה-עשר שנים, משרד החינוך נתן אישור והכול שודרג בתוכנות ובאלמנטים חדשים.

שאול סוטניק: לגבי הקמה של פיס ירוק, אלו הגינות, אנחנו בנינו 477 בכל הארץ בהשקעה של 46 מיליון שקל.

שאול סוטניק: לאחרונה חנכנו בבני ברק מתחם קרוב לארבעה דונם פיס ירוק עם המון מתקנים לילדים בתוך הפארקים האלה.

שאול סוטניק: הם באים לשרת את הגיל הרך.

שאול סוטניק: הם באים עם האמהות, ויש מתקנים על פי תקן.

שאול סוטניק: שמה כל משפחה עושה את הפעילות.

שאול סוטניק: לגבי ספורט – אנחנו הקמנו אולמות להתעמלות.

שאול סוטניק: מרכזי פיס קהילתיים בסדר גודל של 31 מבנים בהשקעה של 954 מיליון שקל.

דני דנון: אני רוצה להפסיק אותך ברשותך, כי אנחנו משוכנעים.

דני דנון: רציתי להקשות עליך ולשאול איך אנחנו יכולים לעזור לכם לכוון את התקציבים האלה לטובת ילדים?

דני דנון: המספרים שאתה מציג הם נפלאים, אך כשאנחנו רוצים בעתיד לראות יותר שינוי בהתייחסות בהסכם עם האוצר, מה לעשות שיהיה יותר מכוון לילדים?

יוסי נשרי: אני רוצה לעזור לך, אני יכול?

שאול סוטניק: בבקשה.

יוסי נשרי: פשוט שהאוצר, במקום לקחת 50% מהכספים, להעביר אותם למקומות שאנחנו לא יודעים לאן הם מגיעים, להשאיר את זה במפעל הפיס ולתת לרשויות יותר כספים, שיוכלו לקדם את מה שאתה רוצה.

שאול סוטניק: סליחה, אדוני.

שאול סוטניק: למרות שיש לנו דיונים וויכוחים עם האוצר, וזה לגיטימי, אני חייב להגיד שאנחנו כל חמש שנים מקבלים באופן מסודר רשימה של כיתות לימוד, איפה לבנות את בתי הספר, וזה ה-50% שאנחנו מקציבים, והם עומדים בכך.

שאול סוטניק: אנחנו התבקשנו לאחרונה על ידי האוצר להרחיב את ההקצאות.

שאול סוטניק: אנחנו הגשנו תוכנית שיווקית לאוצר, שהוא הרגולטור של מפעל הפיס, איך אנחנו יכולים להגדיל את ההכנסות של מפעל הפיס וגם את הרווחים של מפעל הפיס לפחות בעוד 600 מיליון שקל כל שנה בלי לפגוע בתוכנית בניית הכיתות.

שאול סוטניק: וכרגע אנחנו לא קיבלנו מענה חיובי.

שאול סוטניק: אנחנו בקשנו הרחבה של משחקים קיימים בהיתר.

שאול סוטניק: אנחנו לא דיברנו על משחקים חדשים.

שאול סוטניק: אני בתפיסתי האישית נגד קזינו.

שאול סוטניק: למרות שיש כתבות היום בנושא קזינו, אנחנו לא בקשנו קזינו.

שאול סוטניק: אני מדבר על הרחבה של משחקים שקיימים היום, שהם בתוקף לפי ההיתר.

שאול סוטניק: עדיין לא קבלנו מענה.

שאול סוטניק: אנחנו כמפעל פיס הוכחנו לאוצר שאנחנו יכולים להמשיך לבנות כיתות לימוד בהקצבה שנתית קרוב ל-600 מיליון שקל, ולהעביר לקופת המדינה עוד 600 מיליון שקל נטו כדי להרחיב את הסל.

שאול סוטניק: ב-50% שבשליטת המדינה, אם אני מרחיב אותו בעוד 600-400 מיליון שקל, ושם בסעיף הזה יטילו סעיפים כמו פרויקטים לאומיים, הכסף הפנוי נמצא שם.

שאול סוטניק: מה שקורה היום שברוב הדברים פונים לרשויות ומטילים על הרשויות.

שאול סוטניק: אין להן אפשרות לבנות.

שאול סוטניק: אין להן אפשרות גם לשדרג את התשתיות.

שאול סוטניק: אני דיברתי עם ראש עיריית קריית אונו על נושא של השדרוג של התשתיות של מבנים שנבנו בתוך היישוב.

שאול סוטניק: אין להם את הכסף הזה.

שאול סוטניק: גם הפיס מוגבלים על פי הרגולטור.

שאול סוטניק: וגם אני מוגבל על פי ההיתר.

שאול סוטניק: 50% מהרווח אני חייב להעביר לכיתות לימוד.

שאול סוטניק: אם המדינה תשנה את הסעיף של כיתות לימוד לפרויקטים לאומיים, אנחנו נשמח מאוד.

שאול סוטניק: אין לנו שום בעיה.

שאול סוטניק: ההיפך.

שאול סוטניק: אנחנו נתמוך.

שאול סוטניק: אבל מה שאנחנו הגשנו לאוצר זו הרחבה של הרווחים בלי לפגוע בבנייה של 4000 הכיתות שאנחנו מחויבים לאורך כל חמש השנים.

שאול סוטניק: בהמשך השקפים, מופיעים סעיפים של תיאטראות ותרבות במיוחד לנוער שאנחנו השקענו השנה.

דני דנון: שאול, אני רוצה שתשקלו להצטרף כחלק פעיל.

דני דנון: אם לא תוכלו להעביר "כסף צבוע" כמו שאנחנו רוצים עבור ילדים, לפחות תוכלו להצטרף כשותפים לפרויקט של המועצה.

דני דנון: אז אני חושב שראשי ערים יהיה להם את האינטרס ואת המוטיבציה להשקיע בדברים האלה כדי לקבל את הניקוד, לקבל את התעודה, לקבל את התואר של עיר ידידותית.

דני דנון: אז אתה לא מכריח אותם להתעסק בנושאים האלה, אתה מעודד אותם.

דני דנון: אני חושב שמפעל הפיס הוא חייב להיות שותף חשוב.

שאול סוטניק: אנחנו נשמח מאוד להצטרף.

שאול סוטניק: אני יותר שמח שאני שמעתי מד"ר קדמן שהיו"ר של השלטון המקומי בירר ומוכן להצטרף.

שאול סוטניק: כלומר, אנחנו נהיה שותפים מלאים.

שאול סוטניק: אני מבקש עזרה של חברי הוועדה לעזור לנו מול הרגולטור.

אורלי לוי אבקסיס: כלומר להוסיף את ה-600 מיליון.

אורלי לוי אבקסיס: על ידי מה?

אורלי לוי אבקסיס: על ידי הוספה של מספר נוסף בהגרלות?

שאול סוטניק: להרחיב את המשחקים הקיימים.

שאול סוטניק: הרגולטור הוא נותן האישור.

דני דנון: אני רוצה לבקש מחבר הכנסת דב חנין, שהוא גם עושה קרבות בנושא מוניציפאלי וגם בנושא זכויות ילדים, לומר את דבריו, בבקשה.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היו"ר.

דב חנין: אני רוצה קודם כל לברך על הדיון הזה, לברך את היוזמים, לברך את המועצה הלאומית לשלום הילד על הנייר המאוד מקיף של ההצעות והרעיונות להמשך פעולה.

דב חנין: הנושא שנמצא בפנינו הוא נושא מאוד רחב.

דב חנין: יש לו הרבה מאוד ממדים.

דב חנין: לשאלה הזו שאיך אנחנו הופכים את העיר שלנו לעיר ידידותית לילדים, יש הרבה ממדים.

דב חנין: אני מכל המורכבויות של הנושא הזה מתכוון לומר כמה מילים על המימד האורבאני בעיקר של הדיון הזה, ואני שמח שמסביב לשולחן נמצאים פה נציגים מכובדים, ראשי ערים, סגנית ראש עיריית תל אביב-יפו.

דב חנין: כי אנחנו פה מדברים על מהלך שבאמת חייב להתבצע תוך שיתוף פעולה עם השלטון המקומי.

דב חנין: גם כאשר אנחנו מדברים על הממד האורבאני, ישנם נושאים שהם תשתיות והשקעות לזמן ארוך.

דב חנין: והם כמובן חשובים, ומנכ"ל מפעל הפיס הזכיר כמה מהם.

דב חנין: ישנם נושאים נוספים שדווקא בהם התערבות יכולה להיות מאוד אפקטיבית לטווח קצר.

דב חנין: והם נושאים שבהם אפשר להתקדם על בסיס של חשיבה אחרת והסתכלות אחרת על השאלות של העיר.

דב חנין: אלה הם הנושאים שבהם לא צריך להשקיע מיליארדים כבר מחר בבוקר.

דב חנין: אלא בעזרת חשיבה אחרת עם האמצעים הקיימים פחות או יותר ניתן להפוך את העיר לעיר יותר ידידותית לילדים.

דב חנין: אני מתכוון לדבר על נקודה אחת שנראית לי חשובה במיוחד, והיא דמותו של המרחב הציבורי בעיר, דמותו של הרחוב, דמותה של הכיכר, דמותו של הגן, דמותה של הגינה.

דב חנין: קודם כל, אם אנחנו מדברים על רחוב שהוא ידידותי לילדים, הוא צריך להיות קודם כל רחוב ידידותי להולכי רגל.

דב חנין: כי ילדים הם בדרך כלל הולכי רגל, וכשהם לא הולכי רגל, הם לא חופשיים,

דב חנין: זאת אומרת שמישהו מסיע אותם.

דב חנין: אגב, רחוב שהוא ידידותי להולכי רגל הוא בכלל רחוב טוב.

דב חנין: אני קראתי מחקר שאומר שרחוב שהוא ידידותי להולכי רגל הוא גם רחוב שמחירי הדירות בו עולים.

דב חנין: פשוט אנשים רוצים לגור בו.

דב חנין: אז ידידותיות להולכי רגל זה מבחן של סביבה אורבאנית טובה.

דב חנין: זה אומר מדרכות ראויות, זה אומר רחוב מגוון.

דב חנין: רחוב שהשימושים בו מגוונים.

דב חנין: יש בו חנויות.

דב חנין: יש בו בתי קפה.

דב חנין: יש בו מוסד חינוכי או מוסד קהילתי.

דב חנין: וכל הדברים האלה נמצאים אחד בצד השני.

דב חנין: זו דמותה של העיר שאנחנו רוצים לראות.

דב חנין: עיר מגוונת.

דב חנין: יש ספר נפלא של ג'יימס ג'ייקובס, שנקרא "חייהן ומותן של ערים אמריקאיות גדולות", וג'ייקובס מתאר בספר המקסים הזה, שהוא מאוד מומלץ לקריאה, איך היכולת שלנו להתנהל במרחב העירוני כמקום בטוח משפיעה על כמה אנחנו משתמשים בו.

דב חנין: אם ילדים בטוחים להשתמש במרחב, ברחוב, בגינה, אז הם משתמשים במרחב הזה.

דב חנין: וזה מרחב שהופך להיות ידידותי לכלל בני האדם שנמצאים שם.

דב חנין: אם לא בטוח שם, אם חשוך שם, אם לא מסתובבים שם אנשים כי אין שימושים מגוונים, כי פשוט בחלקים של היום המקום נטוש, או בחלקים של הערב הוא נטוש, אז זה לא מרחב שנעים לאנשים להסתובב בו.

דב חנין: לא נעים גם לילדים להסתובב בו.

דב חנין: וממילא זה מרחב אורבאני לא טוב.

דב חנין: לכן הנושא הזה, ואני מאוד מקווה שיהיו לו המשכים, נדמה לי שבעזרת עבודה משותפת שלנו בכנסת עם הגורמים בשלטון המקומי ועם הגורמים המקצועיים ועם הגורמים שעוסקים בחשיבה אורבאנית מתקדמת, אנחנו נוכל להציע או לסמן כיוונים נכונים יותר של פעולה,שבהם לא צריך להרוס את העיר ולבנות אותה מחדש.

דב חנין: אלא את העיר הקיימת ניתן להפעיל ולקיים בצורה שהיא ידידותית יותר לילדים וידידותית יותר לבני אדם בכלל.

דב חנין: לעניין התרבות והתרבות לנוער ופעילויות הנוער.

דב חנין: אנחנו היום נמצאים במצב שבו באופן פרדוקסאלי מצד אחד מודלים שבמשך הרבה מאוד שנים הפעילו בני נוער, כמו תנועות הנוער, פחות פעילים בחלק מהמקומות.

דב חנין: לא בכל המקומות.

דב חנין: בחלק מהמקומות פחות פעילים, וזה מצער וזה עצוב.

דב חנין: בסך הכול תנועות הנוער היו דבר מאוד חשוב מבחינת היכולת שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: פעם הן היו חינם.

אורלי לוי אבקסיס: היום הן עולות כסף.

דב חנין: כמו שחברת הכנסת לוי אומרת ובצדק, היום יש מבחני כניסה כלכליים לתנועות הנוער.

דב חנין: מצד שני אנחנו רואים את הצמא של בני הנוער למפגשים חברתיים, לפעילויות חברתיות בשיטות חדשות, במודלים חדשים – הרשתות החברתיות.

דב חנין: זה לא שבני הנוער היום לא רוצים את המקום החברתי והקהילתי ואת המפגש שלהם עם בני נוער אחרים.

דב חנין: איך אנחנו מתרגמים את הדברים האלה למודלים אפקטיביים ונכונים, שמאפשרים לבני הנוער לבצע פעילויות משותפות, והופכים אותם בעצם לאזרחים פעילים בקהילה שלהם ובעיר שלהם.

דב חנין: גם זה אחד האתגרים הגדולים שיעמדו בפנינו, אני מקווה, כשנמשיך בעבודה הזו.

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

דני דנון: לפני שנמשיך עם עיריית תל אביב, אני רוצה לבקש מאתי.

דני דנון: האם יש דוגמה למדינה בעולם, שבה יש מודל, ששם הם עושים זאת כמו שצריך, יש קריטריונים ברורים?

דני דנון: ראיתי שזה קיים במחקר ההשוואתי.

אתי וייסבלאי: כמו שנאמר פה, זה פועל בכל עיר ובכל מקום זה פועל אחרת, מכיוון שבכל מקום המדינה שונה, והערים שונות והצרכים שונים.

אתי וייסבלאי: דווקא הייתי רוצה לדבר על המגוון.

אתי וייסבלאי: באמת יש צורך לרדת ולראות איך להקים את התוכנית לעיר ולא לכפות את התוכנית על העיר, כי אחרת זה לא יעבוד.

אתי וייסבלאי: למשל, באיטליה זה פועל במסגרת תוכנית לאומית ממשלתית.

אורלי לוי אבקסיס: באיטליה יש שרת ילדים ונוער.

אורלי לוי אבקסיס: באיטליה יש משרד שמתעסק רק בנושאים האלה, ואולי יש בזה משהו.

אורלי לוי אבקסיס: עובדה שיש פרויקטים שמכוונים וממוקדים ואז זה בעצם מרכז את כל הנושאים הנלווים לאותו משרד.

אורלי לוי אבקסיס: זה גם משהו שמשפיע על ההתנהלות בשטח.

דני דנון: יעל דיין, בבקשה.

441: אני מרגישה די נוח, כי הקריטריונים שהוצגו די תואמים, ואפילו אנו מציעים פעילויות שאינן מוזכרות.

441: דברים שהוצעו קיימים כמעט כולם בתל אביב.

441: כשאני אומרת קיימים, לא כדוגמיות, אלא ממש מכסים מספר גדול, כולל דברים בלתי צפויים, כמו תנועות נוער.

441: כמובן כל הפעילות בספורט ופנאי ומתנ"סים ובריכות שחייה ותיאטראות.

441: אני מקווה שהחומר ששלחנו יהיה זמין למי שרוצה להסתכל עליו.

דני דנון: אני רוצה להקשות עלייך, יעל.

דני דנון: אחד הקריטריונים הוא שלא תהיה הפלייה.

דני דנון: בעיר תל אביב יש דרום וצפון.

דני דנון: יעל דיין: אני רוצה לדבר על זה.

דני דנון: אני רוצה להתחיל מזה.

דני דנון: אני לא רוצה למנות את הדברים הנפלאים, אלא רוצה לציין נקודות שלפי דעתי צריך להתרכז בהן.

דני דנון: קודם כל הייתי רוצה שמדינת ישראל תהיה מדינה ידידותית לילדים.

דני דנון: בוא נתחיל מזה.

דני דנון: אנחנו יושבים כאן כאילו יש שני דברים שונים: אחד זה השלטון המקומי, והשני זה מדינת ישראל.

דני דנון: אני לשמחתי הייתי בשני הכובעים.

דני דנון: יש דברים אם לא ייעשו כאן, לא יעזור כמה אנחנו נשתדל ברשות המקומית, גם בתקציבים וגם בתפיסות עולם ובעיקר בחקיקה.

דני דנון: יש חקיקה שמתעכבת כאן, שהיא מקנה את האפשרות שלנו להיות ידידותיים.

דני דנון: חוק פעוטות בסיכון, ילדים בסיכון, הדברים האלה הם קלאסיים ומרכזיים ומאוד משמעותיים.

דני דנון: ומזה נכנסים לכל הבעיות שהועלו כאן.

דני דנון: התקנות לגבי נגישות.

דני דנון: אנשים עם מוגבלות.

דני דנון: זה מתעכב.

דני דנון: יש גם חלק תקציבי לזה, משום שתקציבים של ביטוח לאומי.

דני דנון: .. מפעל הפיס, תבורכו.

דני דנון: מיד אנחנו מכריזים עליכם כגוף ידידותי לילדים.

דב חנין: אנחנו חוקקנו חוק שאומר שילדים לא יכולים להמר במפעל הפיס, ואני שמח על כך.

441: מאה אחוז.

441: כולנו נהנים מזה.

441: אני רוצה לומר, אם דברים שתלויים בבית הזה בעיקר ובמשרדי הממשלה יוכלו להיות יותר משומנים, ולתת לדברים שמתעכבים לרוץ, ולכן זה חשוב שאנחנו יושבים ודנים בנושא הזה בכנסת.

441: אחרת אפשר היה לשבת ולהציע לכם יותר כיבוד ויותר מגוון של שתייה באולם הישיבות בתל אביב.

441: יש דברים שהם ייחודיים לתל אביב, שהם בעייתיים, ולפי דעתי, בהיעזרות מוחלטת בתוכניות לאומיות דווקא אנחנו מצליחים להתגבר עליהם.

441: כמו תוכנית שמידט שמאפשרת לנו גם בכפר- שלם וגם ביפו, שאלה הם שני מקומות שלא רק מבחינה סוציו-אקונומית אנחנו משקיעים בהם הון, יש לגביהם הפלייה מתקנת אין סופית ובכל זאת לא התגברנו על העובדה שהם לא מופלים לרעה, אלא שהם לא מקבלים או שהשירותים שאנחנו נותנים לכולם השימוש בהם הוא לא מקסימאלי ולא מביא לתוצאות שהיינו רוצים.

441: תוכנית שמידט פותרת את זה לכמה שנים.

441: ואני מניחה שיש עוד תוכניות, בעיקר זמינות של הביטוח הלאומי לגבי כמה מהדברים, וכמובן של הפיס.

441: אני רוצה להעלות נושא שלא הועלה כאן, אלא בדיווח שלנו.

441: יש לנו אוכלוסיה של ילדים שהם ילדים מודרים לחלוטין, ילדי עובדים זרים וילדי פליטים, שאנחנו כולל הוועדה הזו מטפלים בעניין שלהם, ואי אפשר להתייחס אליהם במין מטבע כללי.

441: אנחנו בצורה חד-משמעית, ואנחנו נעזרים בהצהרות בינתיים, שיש להם מועד סיום, גם של ראש הממשלה וגם של שר החינוך.

441: היינו בדיונים כאן ואנחנו כעירייה שאחראית לתושבים שגרים בתחומה דורשים שהילדים שנמצאים בתחום תל אביב-יפו לא יוזנחו.

441: זו הארץ שלהם מכל בחינה.

441: דיברנו על זה בנפרד.

441: אני מבקשת לכלול אותם.

441: עיר ידידותית לילדים לא יכולה להיות, לא יכול להיות שהמדינה תכפה עלינו הדרה של ילדים על ידי חוק.

441: זה נושא אולי לא ספציפי לילדים, אבל בנושאים של דרום וצפון, אינטגרציה ועמידה לרשות הנזקקים.

441: למרות כל הדיבורים, מדד האלימות בתל אביב לא בעשר המובילות.

441: למרות ההפרשים הסוציו-אקונומיים והזמינות או הרווחים או הפערים בין דרום לצפון.

441: נקודה אחת נוספת.

441: יש נושא שהוא כאילו קטן מבחינת גודל האוכלוסייה, אבל כמו שאנחנו בוחנים כל פעם מחדש, משנים את עניין האינטגרציה, כדי להיטיב בסופו של דבר עם הילדים, יש אינטגרציה שהיא כפויה, והייתי רוצה שהכנסת תיתן עליה את הדעת.

441: כלומר, העובדה שהאתיופים, שאנחנו מעמידים לרשותם גם תקציבים עירוניים, וגם משרד הקליטה ומשרד החינוך ומשרד הפנים, יש אוכלוסייה אתיופית שהיא מפגרת מבחינת ההתקדמות שלה בשילוב שלה, משום שנכפית עליהם אינטגרציה במוסדות של חינוך ממשלתי דתי.

441: אני מונעת מילדים שאינם אתיופים ושרוצים חינוך כללי יש לי בעיה איתם משום שאני לא מקבלת היסעים, כי חתכו את עניין ההיסעים.

441: אני לא יכולה לשחק במרחב העירוני כפי שאני רוצה בלי שותפות מוחלטת בתפיסה העולם מהבית הזה.

441: עניין האתיופים מאוד מטריד אותנו, כי אנחנו כוללים אותם בתוכניות של פנאי מבלי שנוכל להתחיל במקום שבו הם נמצאים משבע או שמונה בבוקר.

441: אנחנו צריכים לאסוף אותם אחר כך מכל העיר כדי לתת להם את השירות לאחר הצהריים.

441: אני רוצה להודות גם לדני וגם לחברים ולבקש.

441: אני בראש הוועדה לקידום מעמד הילד.

441: הוועדה גם מתכנסת לעיתים קרובות.

441: ואני רוצה לבקש שיהיה יותר שיתוף פעולה וניצור איזושהי רשת, משום שבין השאר גם הדברים הטובים המשותפים לנו וגם התביעות שלנו, אין לי כתובת.

441: מלבד שבאתי הנה לומר את הדברים שאני מפנה כלפי הכנסת לגבי חקיקה ותקציבים, הייתי רוצה שזה יעבוד גם במישור של רשויות מקומיות.

441: מין רשת כזו.

דני דנון: תודה רבה ליעל דיין.

דני דנון: פעם אחרונה שנפגשנו פנינו לרשויות שלא הייתה בהן ועדה, וחלקן מינו.

דני דנון: זה תהליך שמתקדם.

דני דנון: אני רוצה לבקש דווקא מראשי ועדות לומר לנו דברים ספציפיים, ונקבע את הקריטריונים לדברים שצריכים להיות או לא צריכים להיות.

דני דנון: רומן פרס, סגן ראש העיר יוקנעם, בבקשה.

רומן פרס: אני מברך על היוזמה הזו.

רומן פרס: זה נושא חשוב מאוד.

רומן פרס: השותף המרכזי לכל העסק הזה, רוצים או לא רוצים, נתחיל מהכנסת, נתחיל מהממשלה, או נתחיל את זה ממקום אחר, זה יהיה רשות מקומית.

רומן פרס: אם רשות מקומית לא תיקח את זה ולא תוביל את זה, זה לא יהיה.

רומן פרס: אני לא יודע עד כמה מדינת ישראל ידידותית לילדים.

רומן פרס: מדי שנה ד"ר קדמן מציג לנו נתונים וקשה מאוד לקבוע שהיא ידידותית לילדים.

רומן פרס: באותה מידה מדינת ישראל היא מדינת קליטת עלייה, ואנחנו יודעים היום מי בעצם קולט עלייה – הרשויות המקומיות.

רומן פרס: באותה מידה מדינת ישראל היא מדינת רווחה, ואנחנו יודעים מי מספק רווחה לאזרחי ישראל – הרשויות המקומיות.

רומן פרס: לכן אני חושב שאנחנו צריכים קודם כל הצעה פרקטית – לקבוע קריטריונים, לקבוע מודל כדי שאנחנו נבין מה צריכים מאיתנו.

רומן פרס: מה אנחנו נדרשים לעשות.

רומן פרס: כל רשות מקומית שתרצה לקדם את זה, תמצא עניין, היא תדע לקדם את זה.

רומן פרס: אני גם לא חושב שפה מדובר בהרבה כסף.

רומן פרס: גם יש פה שותף כמו מפעל הפיס.

רומן פרס: נכון ש-50%הולך לבניית כיתות ואף אחד לא צריך שנשלה את עצמנו.

רומן פרס: לא נוותר על 50% אלה, כי יהיו חסרים כיתות.

רומן פרס: אבל יש עוד 50% ויש שם גם מנכ"ל שהוא תומך וגם דירקטוריון, ופה יש עניין של סדרי עדיפויות.

רומן פרס: אני חושב שמכל התקציב של מפעל הפיס אם ייקחו אחוז מסוים במקום למועדונית, למשל, ולהקדיש לנושא הזה, וגם הרשויות וגם הביטוח הלאומי.

רומן פרס: גם אנחנו ביוקנעם.

רומן פרס: כשבונים פארקים למשל, אז ביטוח לאומי מתקצב כל מיני מיתקנים לילדים נכים.

רומן פרס: אז אני לא חושב שהבעיה זה רק תקציב.

רומן פרס: אני חושב שבסופו של דבר רשות שתרצה לקדם את זה, תקדם את זה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: רחל עזריה מירושלים.

30080: תודה.

30080: כמובן שאני מצטרפת לברכות לכינוס של הוועדה, ואני מאוד שמחתי על הכינוס, כי אני חושבת שהמרחב שבסופו של דבר רלוונטי לילדים הוא המרחב שהכי קרוב לבית שלהם.

30080: זו העיר או השכונה שהם גרים בה.

30080: שני הצלילים שאני שומעת פה הכי חזק זה כל הנושא של תרבות ופנאי, והשני זה נושא של רווחה או ילדים בסיכון.

30080: אני רוצה להפנות דווקא את הזרקור לנושא אחד גדול ואז לעוד נושא קטן יותר, ואני רוצה להצטרף לדברים שאמר חבר הכנסת דב חנין, שדבר על התכנון.

30080: בעיניי, בתור אימא לילדים קטנים, שכונה שטוב לגדל בה ילדים זו שכונה שהילדים שלי יוכלו בגיל תשע ללכת ברגל לבד לבית הספר.

30080: זאת אומרת שיהיה את המרחב שמאפשר להם גם מבחינת המדרכה, גם מבחינת קירבה של בית ספר, גם מבחינת משמרות בטיחות, גם מבחינת שבילים להולכי רגל, אלו דברים שנעלמים לאט לאט מהדיון התכנוני.

30080: אני יכולה לספר, שכאשר אני יושבת בוועדת תכנון ובנייה אז כל הזמן יש את המתח הגדול.

30080: כי מצד אחד הכסף שנכנס לרשויות רובו הוא מבנייה.

30080: ולכן בטח בעיר כמו ירושלים המטרה היא לצופף את הבנייה , ואני מבינה את זה, וזה בסדר גמור.

אורלי לוי אבקסיס: ניצול מרבי של הקרקע.

30080: נכון.

30080: ניצול מרבי של הקרקע.

30080: אין לנו ברירה.

30080: רוצים לצופף את הערים.

30080: זה בסדר.

30080: אבל המדינה הבינה שבגלל שהכסף מגיע בעיקר מבניית דירות, אז בנושא של כבישים, מכיוון שהמדינה מבינה שאף אחד לא יממן את הכבישים, אז יש "מצ'ינג" (מימון תואם) מדהים מצד המדינה שמממנת את כל העניין של הכבישים בצורה מאוד דרמטית, ולכן הרשויות יחסית סוללות כבישים.

30080: לעומת זאת, בעניין של שבילים להולכי רגל או גינות ציבוריות או בכלל החשיבה של הילדים במרחב הציבורי היותר רחב מאשר מרכז הפיס הקהילתי או גן הילדים שבו הם נמצאים בשעות הבוקר.

30080: אין בעצם שום מענה ושום חשיבה של המדינה, איך אנחנו דואגים שלרשויות המקומיות יהיה כדאי להשקיע בהם.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לקחת בחשבון בוועדת התכנון והבנייה את עניין הריאות הירוקות.

30080: נכון.

30080: אבל אני רוצה לומר מעבר לריאות הירוקות גם בעניין של חנייה.

30080: היום אחד המדדים הכי משמעותיים למה הגובה ואיך אפשר לבנות זה האם יש מקומות חנייה, האם יש מספיק מקום לתחבורה.

30080: ואף אחד לא מדבר האם יש מדרכה מספיק רחבה, שזה בסופו של דבר מה שרלוונטי לילדים.

30080: בוועדת תכנון ובנייה אחד הדברים שתמיד הייתי שואלת, כשיש הרחבות גדולות, איפה הילדים בחופשה ישחקו תופסת.

30080: אנחנו מכירים את השיר.

30080: איפה בסופו של דבר זה יקרה.

30080: ורוב הזמן לא יודעים להצביע איפה זה יקרה.

30080: אני רוצה להזכיר שאם אנחנו נצליח לאפשר לילדים ללכת ברגל לבית ספר, הפקקים הכי גדולים בכל עיר זה בדיוק בשעות שהורים מסיעים את הילדים לבית הספר.

30080: אנחנו בעצם נפתור גם את הבעיות של הפקקים כשאנחנו נתחיל להסתכל במרחב הציבורי כמרחב של הולכי רגל, בעצם כמרחב של ילדים.

30080: עוד בעניין זה, אנחנו כל הזמן מתלוננים שהילדים שלנו מול המחשב.

30080: הילדים שלנו בין היתר מול המחשב כי הם בקושי יכולים בחוץ.

30080: אין להם את הזמינות ואת היכולת ללכת ברגל ולהסתובב בחוץ ולהגיע לכל מקום שרלוונטי לחיים שלהם.

30080: אז בעיניי זה נושא שאם בוועדה יצליחו להפוך אותו לנושא שדנים בו בכלל בשיח ובכנסת ובממשלה מבינים שבנושא של תכנון לא צריכים לחשוב רק על כבישים איך המדינה משתתפת בהם, אלא גם במדרכות ובשבילים להולכי רגל ומעודדת את הרשויות המקומיות לפתח את זה, אז זה מאוד יקל.

30080: הנושא השני שאני רוצה להתייחס אליו, שבעיניי מאוד נוגע לרשויות המקומיות, ואנחנו לקחנו את זה על עצמנו בירושלים, זה הנושא של ההזנה.

30080: קרתה מהפכה בעשור או בעשרים השנים האחרונות.

30080: אני בתור ילדה אכלתי בבית.

30080: ואם אכלתי בגן, זה היה סנדוויץ' שהביאו לי מהבית.

30080: היום רוב הילדים אוכלים רוב השעות מחוץ לבית.

30080: הם נמצאים בצהרונים, במשפחתונים או ביום לימודים ארוך, ויש כל מיני חברות קייטרינג שמזינות את הילדים.

30080: בגלל ביטול של המטבחים בבתי ספר, ואני יודעת שזה נושא יחסית קטן אבל זה נושא שנמצא בידי הרשויות המקומיות, בעצם הכול נעשה בידי חברות מסחריות.

30080: ככל שאני לומדת יותר את הנושא, אני מגלה שדברים שונים שאני לא מעיזה לתת לילדים שלי בבית, הם אוכלים ברוב שעות היום, ברוב שעות ההזנה שלהם, ואני חושבת שזה גם משהו שכדאי שהוועדה תחשוב איך היא יכולה להניע את המהלך הזה.

דני דנון: זה לא נושא של היום, רק אני אומר לך שיש חוק של פיקוח על מזון במוסדות החינוך.

דני דנון: הוא בתהליכים מתקדמים שלי ושל זבולון אורלב ועוד חברי כנסת אחרים, וכרגע יש ויכוח מי יהיה הגורם המפקח בפועל, אם משרד הבריאות או משרד החינוך.

דני דנון: אף אחד לא רוצה להיות אחראי על הפיקוח.

דני דנון: בסוף זה ייפול על מישהו אבל זה באמת נושא שהוא כאוב.

30080: ויכול להיות שכדאי שזה היה בשיתוף פעולה עם הרשויות המקומיות, ויכול להיות שחלק מהפיקוח יהיה במסגרת שיתוף הפעולה.

דני דנון: נכון.

דני דנון: אני רוצה לבקש מאליעזר בר שדה מערד , בבקשה.

אליעזר בר שדה: תודה רבה אדוני היו"ר.

אליעזר בר שדה: אני מערד.

אליעזר בר שדה: אני מבקש שהוועדה תיצור הבחנה בין ברשויות מקומיות רגילות לבין רשויות מקומיות בפריפריה.

אליעזר בר שדה: יש באופן טבעי היום בישראל ערים יותר ידידותיות לילדים בלי שתהיה איזושהי תוכנית על מתאר מטעם הכנסת.

אליעזר בר שדה: צריך לחשוב חשיבה דיפרנציאלית.

אליעזר בר שדה: מבחינת העברת הכספים אתה רואה את ההבדל בין הרצוי למצוי.

אליעזר בר שדה: כשמקצצים במענקי האיזון עשרות אחוזים ברשויות המקומיות אז מה הטעם בדברים כאלה יפים.

אליעזר בר שדה: אנחנו בפריפריה לא נזכה לשום דבר, חוץ מכותרות חלומיות בעיתונים.

אליעזר בר שדה: זה רק יעשה לנו חשק לעזוב מהר את ערד ולרוץ לרעננה, כי שם נחמד עוד לפני התוכנית הזו.

אליעזר בר שדה: אני חושב שצריך להתחיל לחשוב מהמקום הזה של לתקן קודם כל עוולות שקיימות היום, כדי שבבית שאן ובערד ובירוחם ובכל מקום שתלוי היום בחסדים פוליטיים, וקיצוץ אכזרי במענקי איזון לא יאפשר לקיים דיון כזה, מחשבה כזו.

אורלי לוי אבקסיס: לא צריכים לקרוא לזה יותר מענקי איזון.

אורלי לוי אבקסיס: אלה תשלומי איזון שיהיה אפשר באיזה אופן...

אורלי לוי אבקסיס: טוב בזה אחר כך דנים.

אליעזר בר שדה: אלה נדבות.

אליעזר בר שדה: הבעיה היא כזאת: היום בפריפריה אנחנו מתמודדים עם הרבה מאוד קשיים.

דני דנון: תן לי דוגמה מערד.

אליעזר בר שדה: ערד זה לא יהיה הוגן להביא דוגמה, כי בערד, כולם יודעים אני מקווה, אנחנו קולטים עלייה של מבקשי מקלט בשנתיים האחרונות, ואנחנו עושים את זה בצורה מאוד מכובדת.

דני דנון: מה בעניין תקנת גדרה חדרה?

דני דנון: הוועדה התערבה בעניין ופנינו לשר והתקנה בוטלה.

אליעזר בר שדה: בזכות פעולות רבות של כל הגורמים הריאליים התקנה בוטלה.

דני דנון: ועדיין באים?

אליעזר בר שדה: לא, לא באים.

אליעזר בר שדה: היום יש חלופה.

אליעזר בר שדה: אומנם זה לא קשור לנושא של היום, אבל יש חלופה של תקנת גדרה חדרה.

אליעזר בר שדה: היום משרדי ממשלה שונים מנווטים את תנועת מבקשי מקלט בין ערד ושאר האזורים בארץ באמצעות מתן הרשאות חוקיות יותר או פחות לאנשים האלה לעבוד.

אליעזר בר שדה: זאת אומרת אם מעסיקים אותם בבתי מלון בים המלח, למרות שזה לא חוקי, אז הם נשארים בערד.

אליעזר בר שדה: מחר אם יגידו שלא רוצים בבתי המלון בים המלח, אז הם יעלו על אוטובוס וייסעו לתל אביב.

אליעזר בר שדה: יש פה איזשהו ויסות אחרי ביטול התקנה הזו.

אליעזר בר שדה: לכן ביטול התקנה לא הוביל להקטנת המספר.

אליעזר בר שדה: מה שכן הוביל, זה שאנחנו התרגלנו.

אליעזר בר שדה: אנחנו חיים היום עם מאות ילדים במערכת, שזה בסדר גמור.

אליעזר בר שדה: אגב, אין לי מילה להגיד על זה.

דני דנון: מתי הבחירות אצלכם, דרך אגב?

אליעזר בר שדה: עוד חמישים יום.

אליעזר בר שדה: נכון להיום, אני רוצה להגיד, אי אפשר להתעלם מכך שהרשות המקומית לא עוסקת בילדים וברווחה של ילדים.

אליעזר בר שדה: בתוך הרשות המקומית מערכות החינוך הפורמאליות והלא-פורמאליות ומערכת הרווחה הן אלה שנוגעות ברווחה של הילדים שלנו.

אליעזר בר שדה: בסופו של דבר, ככל שאתה מתרחק מהמרכז ומגיע לפריפריה, אתה רואה שהילדים שלנו תלויים בתרומות ובנדבות, ובסופו של יום כדי שיהיה לנו מועדוניות, אז האחים עופר אומרים לנו: "אם תתנו לנו לכרות פוספטים בשדה בריר, אנחנו ניתן לכם עוד מועדוניות, כסף שחסר לכם, כי אין לכם ממשלה.

אליעזר בר שדה: "

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: גל הדרי, חבר מועצת העיר קריית ביאליק.

דני דנון: בבקשה.

גל הדרי: קודם כל, ברכות של חבריי.

גל הדרי: אני חושב שבסופו של דבר מדובר בסדר עדיפויות ברשויות המקומיות.

גל הדרי: תמיד יהיה חסר כסף ותמיד נשמח לקבל עוד תקציבים מהממשלה, אבל גם בזמן שאנחנו פועלים בעירייה, צריך לחשוב טוב ולתכנן קדימה.

גל הדרי: אני יכול לתת לכם לדוגמה מסוימת לעניין עיר ידידותית לילדים, מבחינת סדר עדיפויות, למשל קריטריונים לתמיכה בספורט.

גל הדרי: בעיר שלי למשל מעדיפים לתת תקציב של תמיכה לקבוצות בליגה הרביעית והחמישית, שזה ברמת חובבים, פי ארבעים מילד או נער שהוא בקטגוריה של אליפות ישראל.

גל הדרי: זאת אומרת שיש פה עניין שממש חשיבה של סדר עדיפויות איפה אנחנו ממקמים את הילדים והנוער.

גל הדרי: אני מאוד אשמח אם נצא מכאן עם איזשהו מודל שנוכל ליישם בערים ולבדוק איפה אפשר לשפר, כי תמיד אפשר לשפר.

גל הדרי: ואם אפשר בצורה כלשהי לחייב רשות בסוף שנה להוציא דוח שיעמוד על השיפור מה הרשות עשתה כדי לקדם את ענייני הילדים והנוער.

גל הדרי: אם זה יכול להיות המועצה לשלום הילד, כמובן עדיף היה לעשות את זה משהו יותר מחייב.

גל הדרי: אשמח אם נוכל לתת לזה מענה כאן.

דני דנון: תודה רבה, גל.

דני דנון: פאיז אבו צהבאן, ראש עיריית רהט, בבקשה.

פאיז אבו צהבאן: תודה רבה.

פאיז אבו צהבאן: קודם כל אני מברך על הכינוס הזה ואני מודה ליו"ר.

פאיז אבו צהבאן: חברים, אני מרגיש שיש פה תמונה ורודה לשלום הילד בישראל.

פאיז אבו צהבאן: אני גם מצטרף לדעה של החברים.

פאיז אבו צהבאן: התמונה היא עגומה מאד, ואני רוצה להזמין את חברי הוועדה לעמוד מקרוב על התמונה הבלתי נסבלת של העיר רהט, שהיא עיר של ילדים כמעט.

דני דנון: אנחנו נעשה את זה.

דני דנון: אנחנו נקבע דיון של הוועדה ברהט, גם בעקבות הדוח.

דני דנון: ראינו את הנתונים.

דני דנון: המגמה כיום לרדת ולקיים את הדיונים בשטח.

דני דנון: השבוע הזה אנחנו בקריית שמונה ובעוד מקומות בארץ.

דני דנון: נשמח להגיע גם אליכם ונגיע גם לערד.

פאיז אבו צהבאן: אני מודה לך.

פאיז אבו צהבאן: 65% מאוכלוסיית רהט הם מתחת לגיל 18.

פאיז אבו צהבאן: בעיר הזו ממוצע הגילאים הוא 13 שנים.

פאיז אבו צהבאן: זו עיר של ילדים.

פאיז אבו צהבאן: אחד השרים אמר לי: "אתה כמו גננת בעיר הזו.

פאיז אבו צהבאן: " 47 אלף תושבים בעיר.

פאיז אבו צהבאן: בעיר הזו אין גן שעשועים אחד לילדים.

פאיז אבו צהבאן: הגן היחיד זה הכביש, עם כל הצער, זה הרחוב.

פאיז אבו צהבאן: הילדים שלנו שמים שתי אבנים, ארבע אבנים מכל צד, ומשחקים כדורגל, שער שלושה מטר.

פאיז אבו צהבאן: אם רכב בא, אז הם עוברים למדרכה.

פאיז אבו צהבאן: אחר כך נכנסים עוד פעם לכביש.

פאיז אבו צהבאן: אנחנו במציאות כעיר לא יכולים לתת מענה לילדים האלה.

פאיז אבו צהבאן: אני רק לפני חודש שלחתי מכתב לאדון שאול על מנת להפוך מרכז גיל הזהב, מעל גיל 60, שיש לנו 3% מהעיר, ולהפוך אותו למרכז הורה-ילד.

פאיז אבו צהבאן: אני קיבלתי את הברכה שלו והפכתי את המרכז הזה למרכז הורה-ילד על מנת לתת מענה לילדים שלנו.

פאיז אבו צהבאן: הכול מתבטא במדינה הזו בכסף, בתקציבים.

פאיז אבו צהבאן: עיר שהתקציב שלה 150 מיליון שקל לא יכולה לשלם את המים והחשמל, את פינוי האשפה ולתת מענה לילדים, שהם באמת אין להם מענה במציאות, רק בסיסמאות.

פאיז אבו צהבאן: יש לנו את גני הילדים.

פאיז אבו צהבאן: בגני הילדים המצב גם עגום מאוד.

פאיז אבו צהבאן: יש לנו גנים בלי מיזוג אוויר.

פאיז אבו צהבאן: אני שומע שפה מדברים על שווייץ ועל קנדה ועל אוסטרליה.

פאיז אבו צהבאן: בואו נרד לשטח, חברים.

פאיז אבו צהבאן: נרד לאנשים שחיים במצב סוציו-אקונומי מספר אחד בישראל.

פאיז אבו צהבאן: עיר ש-79% מאנשיה מתחת לקו העוני.

פאיז אבו צהבאן: כי יש לנו אחוז אבטלה הגבוה במדינה – 20% כמעט.

פאיז אבו צהבאן: יש לנו אחוז הכי גבוה בנשירה, וזה בגלל שאין לנו מענה לילדים שלנו.

פאיז אבו צהבאן: אנחנו פה בוועדה מדברים על עתיד הדורות שלנו.

פאיז אבו צהבאן: אם אנחנו נתמקד באמת לתת מענה לילדים האלה, אלה הם דורות העתיד.

פאיז אבו צהבאן: אנחנו חלק מהמדינה, האוכלוסייה הערבית והאוכלוסייה הבדווית בפרט.

פאיז אבו צהבאן: אנחנו לא רוצים להיות גיבנת על המדינה.

פאיז אבו צהבאן: אנחנו רוצים להיות חלק, ולתת ולתרום למדינה.

פאיז אבו צהבאן: לא רוצים לחיות על נדבות ועל כל מיני קרנות.

פאיז אבו צהבאן: אנחנו באמת רוצים שהמדינה, כמו שהיא משקיעה בלהבים, תשקיע גם ברהט.

פאיז אבו צהבאן: המרחק בין רהט ללהבים כמעט שבעה קילומטר.

פאיז אבו צהבאן: הילדים שלנו עוברים את צומת להבים על מנת להגיע למגרשי ספורט שם וגם לבריכה, כי אין לנו בריכה.

פאיז אבו צהבאן: אני מודה לך אדוני היו"ר.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: אני מבקש מהדוברים הבאים להצטמצם במילים כי אנחנו רוצים להתכנס לקראת סיכום.

דני דנון: יוסי נשרי, ראש עיריית קריית אונו, בבקשה.

יוסי נשרי: תודה אדוני היו"ר.

יוסי נשרי: אני רוצה לומר שאני מצטרף לכל מילה שאמר ראש עיריית רהט ולמה שאמרו חלק מדובריי.

יוסי נשרי: הנושא בעיקר טמון בידיים שלכם, דני.

יוסי נשרי: פה בכנסת.

יוסי נשרי: אתם מחוקקים חוקים ולא צובעים אותם בתקציבים.

אורלי לוי אבקסיס: ועדת השרים לענייני חקיקה, אני רוצה להגיד לך, אנחנו עושים הרבה הצעות חוקים, הבעיה היא שמפילים לנו את זה כל הזמן על תקציב.

אורלי לוי אבקסיס: וגם כאשר זה עובר וועדת השרים מאשרת, אז משרד האוצר באופן אוטומטי עושה לנו ערר.

אורלי לוי אבקסיס: מה שאומר שאנחנו כמחוקקים מאד גבוליים.

אורלי לוי אבקסיס: הבעיה היא שבאיזשהו אופן אם לא תהיה פה תוכנית חירום לאומית, שבה המשרדים הממשלתיים ייקחו בה חלק, וזו תהיה תוכנית רב משרדית, אני לא רואה הרבה בשורות.

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב בתור אחת שכן נלחמת, וד"ר קדמן יודע מה אנחנו עושים מאחורי הקלעים, זה לא פשוט.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא רוצים לברוח מאחריות, חס וחלילה, אבל אתם בתור מועצות מקומיות ואזוריות, אתם צריכים ליצור את האש מלמטה.

אורלי לוי אבקסיס: יש לכם כוח.

אורלי לוי אבקסיס: יש לכם פריימריס במפלגות בדרך כלל.

אורלי לוי אבקסיס: תגידו להם: "אם לא תתחילו לקדם את הנושא הזה, תתחילו לתקצב אותנו כמו שצריך, אנחנו לא נפעל לטובתכם.

אורלי לוי אבקסיס: " תאמינו לי, זה יהיה גורם הרבה יותר מזרז מאשר הקופות שלנו.

יוסי נשרי: אני מניח שכל יו"ר ועדה, וגם אתה וכל אחד שרוצה לקדם את הוועדה שהוא עומד בראשה שכדי שהיא תצליח.

יוסי נשרי: אבל בסופו של דבר הוועדה שיושבת למטה זו ועדת הכספים.

יוסי נשרי: שם אתם מצביעים על תקציבים ושמה כל החלומות הוורודים שאנחנו רוצים לקדם, במקרה זה לטובת הילדים, הכול נגוז.

יוסי נשרי: כי באצבע אחת בהרמה מקצצים לנו את כל התקציבים בכל המשרדים.

יוסי נשרי: כשזה נוחת עלינו ברשויות המקומיות, אנחנו את הגזירה הזו לא יכולים לשאת.

יוסי נשרי: אין לי ספק שכל ראש עיר שייקח על עצמו לקדם את הנושא של שלום הילד ושלום הבריאות וקידום העיר שלו, הוא יצליח בכל משימה.

יוסי נשרי: גם במאבק בתאונות דרכים, וגם במאבק לשלום האישה ולשלום הגבר.

יוסי נשרי: כל מה שאתה רוצה, ראש העיר רוצה לקדם.

יוסי נשרי: אין דבר כזה שהוא לא רוצה.

יוסי נשרי: הבעיה שהוא כבול בכבלים של חברי הכנסת.

יוסי נשרי: עכשיו יש תוכנית לאומית שהמדינה החליטה בנושא של מניעת אלימות שקיימת היום ברשויות המקומיות.

יוסי נשרי: עוד 60 ראשי רשויות נכנסו לתוכנית הזו.

יוסי נשרי: יש אפשרות לקחת את התוכניות אלה בנושא של הילדים ולהעצים אותן ולהטמיע אותן בתוך אותה תוכנית של מניעת אלימות ברשויות המקומיות.

יוסי נשרי: זה הרבה מאוד כסף שהמדינה שמה.

יוסי נשרי: עם המשרד לביטחון פנים ועם משרדי הממשלה השונים – משרד החינוך ומשרד הפנים ומשרדים נוספים – לראות איך אפשר לקחת את הנושאים האלה וכבר להטמיע אותם בתוך התוכניות עצמן שהן יוצאות עכשיו לדרך, וזה יכול לתת פתרונות משמעותיים בתקציבים.

אורלי לוי אבקסיס: יש כאלה שלא יכולים, אלא אם כן הם יפתחו את ההרשמה לעוד.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעודד את כל הרשויות.

יוסי נשרי: זה תהליך שתוך שנתיים כל הרשויות יהיו בתוכו.

יוסי נשרי: אפשר לעשות תוכנית ולמקסם אותם משאבים שגם ייתנו בפרמטר הזה.

דני דנון: תודה יוסי.

דני דנון: ד"ר אביטל לאופר ממלאת מקום ראש עיריית נתניה, בבקשה.

אביטל לאופר: לפי מה שנאמר פה גם ההבדלים בין רהט לבין מה שקורה ברשויות אין בכלל מה להשוות.

אביטל לאופר: זה שני עולמות כל כך שונים.

אביטל לאופר: כל מה שנאמר פה נכון, בעניין של תקציבים.

אביטל לאופר: הכול נכון.

אביטל לאופר: הייתי הולכת עוד צעד קדימה.

אביטל לאופר: נקודה מאוד משמעותית היא שינוי תפיסתי.

אביטל לאופר: אני חייבת לומר שבתור יושבת ראש של הוועדה לקידום מעמד הילד אני נתקלת לא פעם באמירה: "מעמד הילד הוא גם ככה מקודם.

אביטל לאופר: גם ככה יש לילדים יותר מדי זכויות.

אביטל לאופר: אין כבר היום זכויות למבוגרים.

אביטל לאופר: " יש פה בעיה.

אביטל לאופר: ולכן אהבתי מאוד את העניין של עיר ידידותית.

אביטל לאופר: עיר ידידותית לילדים – יש פה אמירה אחרת.

אביטל לאופר: בנתניה עשינו שימוש מאוד משמעותי ברגע ש"בטרם" נכנסה לעיר.

אביטל לאופר: כי זה גרם לכך, בלי קשר לתקציבים, שההתייחסות התפיסתית השתנתה, עברה מהפך.

אביטל לאופר: בהנדסה, כבר בעצם התכנון למהנדסים יש בראש את הידיעה שהם צריכים לעבוד עם התפיסה שזה יהיה ידידותי לילדים.

אביטל לאופר: הם עובדים ביחד עם "בטרם".

אביטל לאופר: יש לנו פידבק (משוב) מבית החולים "ליניאדו" שיצרנו את זה .

אביטל לאופר: ואז אנחנו מקבלים מידע.

אביטל לאופר: אנחנו יכולים לעשות מיפוי.

אביטל לאופר: אנחנו יודעים איפה יש לנו אזורים מסוכנים.

אביטל לאופר: יש לנו דרך בטוחה לכל בתי הספר שלנו.

אביטל לאופר: אלה לא דברים שעולים כסף, אבל הם שינוי בתפיסה.

אביטל לאופר: זה שינוי תפיסתי.

דני דנון: תודה.

דני דנון: בקצרה, הרב קליך סגן ראש העיר צפת.

פנחס קליך: הייתי רוצה לברך על עצם היוזמה כאן.

פנחס קליך: אבל בעיקר לחזק את דבריו של החבר מרהט.

פנחס קליך: צפת היא אומנם לא עיר ידידותית כל כך לילדים, אבל לשמחתי היא ברוכת ילדים.

פנחס קליך: והילדים שהיא ברוכה בהם, המצב הסוציו-אקונומי שלהם הוא גרוע ביותר.

פנחס קליך: כלומר, שהילדים האלה זקוקים פי כמה למה שזקוקים ילדים ממקום אחר ומבתים אחרים.

פנחס קליך: לכן אני חושב שיש לתת את הדעת איך אפשר באמת לחזק יותר ויותר את הפריפריה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: ציפי רון, ממועצת ארגוני נשים, בבקשה.

ציפי רון: אני קודם כל רוצה לברך על הדיון.

ציפי רון: זה צעד חשוב ומשמעותי, ומאחלת לכולנו להתקדמות משמעותית בעניין.

ציפי רון: אנחנו יזמנו לפני מספר שנים דיון עמוק מאוד בנושא של ידידות לילדים לפחות בנושא של מרחב אורבאני.

ציפי רון: מתברר שיש עלייה משמעותית ביותר בפגיעה והתדרדרות במצב הבריאות של ילדים.

ציפי רון: למשל, השמנת יתר ויתר תחלואה בסוכרת סוג 2, וקשרנו את זה בעזרת מומחים עם אותו נושא שחבר הכנסת חנין הזכיר, של מרחבים אורבאניים.

ציפי רון: אין היום כמעט הורים שירשו לילד לצאת לגן הציבורי לבד.

ציפי רון: הם גם לא ירשו לו ללכת לבית הספר לבד.

ציפי רון: הם יסיעו אותו, יפקחו עליו וכן הלאה.

ציפי רון: התוצאה היא שהילדים נשארים סגורים בבית או מול צג המחשב או בכל דרך אחרת, והגענו לידי מצב של פגיעה בבריאות.

ציפי רון: כשאנחנו מסתכלים על התכנון האורבאני ומה הוא מציע היום לטובת ילדים, אנחנו רואים יותר ויותר פגיעה באיכות השטח הפתוח שמוקדש לילדים.

ציפי רון: הרבה פעמים הקבלנים שבונים שכונה לא נותנים את השטח העידית לנושא הזה של שטח פתוח, אלא נותנים שטחים שהם פחת תכנוני, ליד צומת, ליד כביש, באותו מקום שאפילו אם נשכנע את ההורים להביא את הילד לשם, זה לא יהיה טוב, זה לא יוסיף לבריאות.

ציפי רון: כך שאנחנו נפגעים מכמה בחינות.

ציפי רון: אני רוצה לסכם ולומר שהם נותנים פה מצב נתון של 23% שטח ציבורי פתוח בעיר זה לא זה.

ציפי רון: זה כולל איי תנועה, כולל מדרכות וכולל הרבה מאוד נושאים אחרים.

ציפי רון: יש לנו כאן בעיה רצינית.

ציפי רון: הנושא הזה חשוב במיוחד לא רק בגלל הבריאות, אלא גם בגלל הבריאות הנפשית.

ציפי רון: כי התפתחות ילדים, תהליך החברות של ילדים נעשית בשטחים פתוחים ונעשית באופן בלתי אמצעי.

ציפי רון: אנחנו לא יכולים לתת את זה, אם אנחנו לא יוצרים את התנאים כדי לתת את זה.

ציפי רון: יש לנו פה פגיעה כפולה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אנחנו חייבים לסיים.

דני דנון: רינה יצחקי, לשעבר דוברת יוניצף.

דני דנון: אני חייב לצאת לוועדה נוספת.

דני דנון: אני מבקש בקצרה.

רינה יצחקי: קודם כל יושבים פה המון אנשים שעושים דברים מאוד חשובים וטובים לילדים.

רינה יצחקי: אני חייבת לציין שתמיד נעשו דברים טובים לילדים.

רינה יצחקי: מה חידש, מה בא להגיד הרעיון של עיר ידידותית לילדים?

רינה יצחקי: הוא בא לשנות משהו.

רינה יצחקי: הוא בא להגיד שקודם כל צריכה להיות מדיניות כוללת שמגבשת את היחס של המדינה לילדים שלה.

רינה יצחקי: מתחת למדיניות הזו צריכה לבוא חקיקה שתיתן ממשות לגישה הזו.

רינה יצחקי: החקיקה תיתן תקציב, החקיקה תיתן הכשרה של כל העובדים.

רינה יצחקי: דיברו פה על המון דברים נהדרים שבקצה הדרך קורים והם מצוינים.

רינה יצחקי: אני שואלת מי מכשיר את כל האנשים שעוסקים בנושא הזה להבין את ההבדל בתפיסת הילד החדשה בתרבות של זכויות.

רינה יצחקי: כל הנושאים שהעליתם פה הם נושאים מאוד חשובים והם מופיעים במודלים של עיר ידידותית לילדים שהיה לי העונג לספק חלק ניכר מהמידע שיש פה.

רינה יצחקי: אני מכירה זאת לפרטים.

רינה יצחקי: לא ניכנס לזה עכשיו.

רינה יצחקי: יש שלבים, יש קריטריונים, יש סדר עדיפויות שמבטיח לא רק שתיפתח עוד ספרייה או גן או תיאטרון, אלא שזו תהיה חלק מדרך שכולם, כל המוסדות באופן אינטגרטיבי, כל הרשויות וכל המשרדים לוקחים על עצמם את האחריות הזאת לילדים, כי הם במקרה ילדים של כולנו.

רינה יצחקי: לא רק של משרד החינוך או של משרד הבריאות.

רינה יצחקי: נותנים יד בשיתוף, כולל שיתוף הורים, בבניית הקריטריונים.

רינה יצחקי: שאלו פה בקריאת אגב אם אתם משתפים את הילדים בבניית הדברים, גברת בן ארי שאלה.

רינה יצחקי: העניין של שיתוף ילדים הוא קריטי.

רינה יצחקי: אז ד"ר יצחק קדמן נתן דוגמה את כנס באר שבע.

רינה יצחקי: יש הרבה דוגמאות.

רינה יצחקי: אני עשיתי לפני שנתיים, שנתיים עבודה עם בית ספר בדואי בח'ורה שהלך על העיקרון של להיות בית ספר ידידותי לילדים.

רינה יצחקי: זאת עבודה שדורשת השקעה עצומה עם המחנכים, עם ועדי ההורים.

רינה יצחקי: ורק אחר כך אנחנו מגיעים לכיתות עצמן.

רינה יצחקי: כך שאני רוצה להגיד במשפט אחרון שחשוב לטפל בפרטים וכל דבר נוסף בקצה הדרך, באמצע הדרך הוא טוב.

רינה יצחקי: אבל חשוב מאוד לקדם חקיקה וגיבוש מדיניות, מפני שמה שאמרו כאן, שרבים עוד חושבים שלילדים יש יותר מדי, זאת לא הלצה.

רינה יצחקי: יש רבים שלא מודעים לשינויים ולמקום האמיתי ולזה ששנים רבות כל הזמן מקצצים בתקציבים שנוגעים לילדים, וכדאי לנו לקחת זאת בחשבון.

דני דנון: אני חייב להתנצל בפני אחרונת הדוברים.

דני דנון: דקה.

דני דנון: רותי ממרכז השלטון המקומי.

דני דנון: חייבים לסכם.

דני דנון: בבקשה, רותי.

רות דיין מדר: אנו מברכים על הדיון.

רות דיין מדר: יו"ר השלטון המקומי ישב עם ד"ר קדמן והוא מעוניין מאוד לקדם את הנושא הזה.

רות דיין מדר: אנחנו נקים ועדה שתפעל לקידום עיר ידידותית לילדים, ואנחנו מציעים לשמש במרכז השלטון המקומי כאכסניה לקיום ועדת ההיגוי בנושא.

דני דנון: מצוין.

דני דנון: אני רוצה להתנצל בפני החברים.

דני דנון: יש משתתפים נוספים מחדרה.

דני דנון: אנחנו נתכנס שוב.

דני דנון: בעקבות הצעת ההחלטה, לפני שאנחנו יוצאים החוצה עם המיזם והקריטריונים ושאר הדברים, צריך לשמוע את האנשים שבשטח, שלא ייפול משהו שבא משום מקום.

דני דנון: זה חשוב לנו וגם לכם ולומר, שאם יש דברים נקודתיים, תעבירו לנו ביום יום.

דני דנון: בעיות נקודתיות, דברים שאנו יכולים לעזור.

דני דנון: אומנם אין לנו תקציב.

דני דנון: אתן לכם דוגמה.

דני דנון: פנו אלינו מקריית שמונה בעניין מרכז שנסגר לילדים בעלי צרכים מיוחדים.

דני דנון: קיימנו דיון דחוף בנושא.

דני דנון: באו לקריית שמונה כל נציגי משרדי הממשלה.

דני דנון: הייתה על זה כתבה בעיתון וקיבלו 400 אלף שקל אחרי שבוע תרומה לעניין הזה.

דני דנון: זה קרה.

דני דנון: ביום חמישי אנחנו נהיה שם במרכז.

דני דנון: נראה מה יהיה בשנה הבאה.

דני דנון: אבל אני אומר, תעלו ותציפו גם דברים שקורים אצלכם ביישובים ואנחנו נתכנס שוב לקראת שנת הלימודים הקרובה.

דני דנון: אני רוצה לקרוא את הצעת ההחלטה ברשותכם: הוועדה לזכויות הילד רואה חשיבות רבה בקידום וחיזוק מיזם ערים ידידותיות לילדים.

דני דנון: מיזם זה יקבע קריטריונים ברורים להגדרת ערים ידידותיות לילדים.

דני דנון: הוועדה בטוחה שקביעת קריטריונים אלו ימריצו פעילות להקמת מבנים, מיסוד פעילות עבור ילדים ויצירת סביבה בריאה לדור הבא.

דני דנון: הוועדה בשיתוף המועצה לשלום הילד תקדם את יישום הפרויקט יחד עם מפעל הפיס ומרכז השלטון המקומי ושאר הגופים שיבחרו להצטרף למיזם.

דני דנון: הוועדה מבקשת מראשי הוועדות לזכויות הילד ברשויות להעביר אליה הערות ורעיונות למיזם זה.

דני דנון: בתחילת שנת הלימודים הקרובה תתכנס הוועדה לישיבה נוספת יחד עם ראשי הוועדות.

דני דנון: אני רוצה להודות לכולם שהגיעו מרחוק.

דני דנון: אתם מוזמנים לכל ישיבות הוועדה במייל.

דני דנון: אז חלקכם מגיעים.

דני דנון: אז מי שלא מקבל את המייל עם ההזמנה, מוזמן להצטרף.

דני דנון: וגם אנחנו נגיע אליכם לערים לעשות ישיבות של הוועדה.

דני דנון: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.