ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 183, 2010-02-15 12:00

אופיר אקוניס: שלום לכולכם.

אופיר אקוניס: אני מצטער על האיחור שנובע מדיון מרתק שערכנו בנושא רשות השידור.

אופיר אקוניס: על סדר יומנו צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (ייבוא רכב ומתן שירותים לרכב) (תיקון), התש"ע-2010.

אופיר אקוניס: הצו תוקן בהתאם להחלטה 195 של ממשלת ישראל, מחודש מאי 2009, ובמסגרת התוכנית הכלכלית לשנים 2009-2010, ונועד לאפשר פתיחת שוק ייבוא הרכב לתחרות וכניסתם של שחקנים חדשים לשוק, תוך הסדרת חסמים קיימים, לצד שמירה על בטיחות כלי הרכב והיבטי הגנת הסביבה.

אופיר אקוניס: אתם יודעים בוודאי, ורבים מכם השתתפו כבר בדיוני ועדת הכלכלה, אחד התפקידים החשובים שאני מייעד לוועדה הזאת הוא פתיחת שווקים לתחרות והסרת חסמים לשם כך.

אופיר אקוניס: מחירי המכוניות בישראל גבוהים מאוד בהשוואה בין-לאומית, וגם הפחתות המסים שניסה משרד האוצר לנקוט לא הובילו להפחתות משמעותיות במחירי המכוניות.

אופיר אקוניס: נראה כי הממוצע ממשיך להיות בין 116-120 אלף שקלים.

אופיר אקוניס: זאת איננה תחרות, והצרכן בסופו של דבר תמיד משלם.

אופיר אקוניס: בישיבה הזאת ביקש להשתתף שר התחבורה והבטיחות בדרכים, מר ישראל כ"ץ.

אופיר אקוניס: תרצה בוודאי לומר כמה דברים בעניין הצו הזה, ולאחר מכן ניתן את רשות הדיבור למי שרוצה להתייחס, אולם ממש בקצרה, ב-2-3 דקות, על מנת שנתחיל לקרוא את הצו בישיבה הנוכחית.

אופיר אקוניס: גם הישיבה שתתקיים לאחר מכן, באשר לנתיבים המהירים, נוגעת למשרד התחבורה.

אמנון כהן: משרד התחבורה עובד במרץ.

אופיר אקוניס: בהחלט, אין ספק.

אופיר אקוניס: כפי שאתה יודע מסדר היום של ועדת הכלכלה, בעיקר הזמן שלה היא עוסקת בענייני תחבורה.

אופיר אקוניס: זה פועל יוצא מפעילות המשרד.

יצחק וקנין: זה המשרד הכי דומיננטי.

אופיר אקוניס: טוב מאוד.

אופיר אקוניס: זה חשוב.

אופיר אקוניס: זה בזכות השר ובזכות יושב-ראש הוועדה, ובזכות זה שהמדינה צריכה לפתוח הרבה דברים בתחום התחבורה, דברים שהיו תקועים שנים רבות.

אופיר אקוניס: אגב, אני נוסע הרבה ברחבי הארץ ורואה את הגשרים ואת המחלפים.

אמנון כהן: רואים את כביש 1 ואת הכניסה לירושלים.

אופיר אקוניס: לפני כן, אדוני השר, אני רוצה להתייחס לכותרת ענקית שהתנוססה היום בעיתון "דה מרקר", על כך שיש איזו נסיגה ושינוי מתוכנית נתיבי ישראל.

אופיר אקוניס: כפי שאני מכיר אותך, כפי שאני מכיר את ראש הממשלה, כפי שאני מכיר את ועדת הכלכלה, לא תהיה נסיגה בפרומיל אחד מן התוכנית הזאת.

אופיר אקוניס: לא יהיו שום שינויים.

אופיר אקוניס: לא צריכים להיות שינויים.

אמנון כהן: מוצגת שם עמדת משרד האוצר.

אופיר אקוניס: עמדת משרד האוצר חשובה וצריך להביא אותה בחשבון, אך בסופו של דבר מליאת הממשלה תצביע.

אופיר אקוניס: אם יהיה צורך בעניין הזה בתיקונים שלנו, אנחנו מוכנים לעשות זאת.

אופיר אקוניס: אני סבור שזה אחד הפרויקטים החברתיים החשובים ביותר.

אופיר אקוניס: הוא כמובן פועל יוצא של פרויקטים תחבורתיים.

אופיר אקוניס: לא צריך להסתפק בדיבור על צמצום הפערים בין המרכז והפריפריה, אלא צריך לעשות, ונתיבי ישראל בהחלט יעשו את זה.

אופיר אקוניס: בזה נטפל בשבוע הבא.

אופיר אקוניס: בינתיים אנחנו מדברים על ייבוא מקביל.

אופיר אקוניס: אדוני שר התחבורה, בבקשה.

ישראל כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ישראל כץ: אתה יודע שאנחנו נגד נסיגות ...

אופיר אקוניס: בהחלט.

אופיר אקוניס: גם מן התוכנית החשובה הזאת.

ישראל כץ: נבצע גם שם, וכמובן גם כאן, כפי שהתחייבנו.

ישראל כץ: בהתאם להחלטת הממשלה נעביר את נושא הייבוא המקביל.

ישראל כץ: זה נעשה הודות לעבודה המקצועית מאוד של הגורמים המקצועיים במשרדי הממשלה – משרד התחבורה, משרד האוצר, הגורמים המשפטיים במשרד התחבורה ומשרד המשפטים.

ישראל כץ: הדברים אכן הוכנו כראוי, במינון נכון, באיזון נכון.

ישראל כץ: היום מונחת בפניכם, אדוני היושב-ראש, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, בשורה לאזרחי מדינת ישראל.

ישראל כץ: היום במדינת ישראל קיימים כ-2.5 מיליון כלי רכב, ולכן אין שום ספק שכל החלטה שמאפשרת תחרות, שמאפשרת הוזלה, שמאפשרת שיפור השירות, כפי שנעשה כבר בתחומים אחרים, היא בשורה לבעלי הרכב, ולבעלי הרכב הפוטנציאליים.

ישראל כץ: בכל מדינה מודרנית מספר כלי הרכב, כמו גם רמת החיים, עולים בהתמדה.

ישראל כץ: אם בישראל על כל אלף נפשות יש כ-300 כלי רכב, בארצות-הברית יש כ-800 כלי רכב לאלף נפשות, ובאירופה זה לפחות פי שתיים מישראל.

ישראל כץ: כך שבהחלט זה חלק ממגמה, מצד אחד של שיפור הנגישות לכלי רכב והאפשרות של אזרחים לרכוש כלי רכב, ומצד שני כמובן פיתוח התחבורה הציבורית על מנת שהנסיעות לעבודה ולכל מקום אפשרי יהיו בתחבורה ציבורית.

ישראל כץ: אין סתירה בדברים הללו.

ישראל כץ: יחד עם זה, אנו מקדמים את כל נושא התחבורה הציבורית.

ישראל כץ: אלה נושאים שכבר מונחים, ויהיו מונחים בפני הוועדה, והזכרת את נושא הנתיב המהיר בכניסה לתל-אביב, את התקנות שידונו בוועדה לאחר הישיבה הזאת, כמו גם נושאים אחרים.

ישראל כץ: המטרה של המהלך, היא הגברת התחרות בשוק ייבוא הרכב.

ישראל כץ: היום ייבוא הרכב הוא אחד התחומים הבודדים שבו אין תחרות אפקטיבית על אותו הדגם.

ישראל כץ: אם ניקח ענף כמו הטלפוניה, הטלפון הסלולרי, הרי אפשר היה לומר גם: בואו נשמור על "בזק" ולא ניתן לתחרות להתממש.

ישראל כץ: בסופו של דבר יש תחרות בטלפוניה.

ישראל כץ: ישראל היא אלופת העולם במספר הטלפונים הסלולריים לנפש, וגם "בזק" היא חברה משגשגת שזה לא מכבר נמכרה, וכל אחד מרוויח.

ישראל כץ: התחרות לא פוגעת בגופים הקיימים, אלא עוזרת לאזרחים ועוזרת לתחרות, וכולם מרוויחים, גם האזרחים וגם העוסקים בתחום, כל מי שמוכשר ויודע איך לעשות את הדברים.

ישראל כץ: ניקח תחום כמו ענף הפירות והירקות.

ישראל כץ: זה נשמע דמיוני היום, אבל עד לפני שנים היה מותר לייצא פירות וירקות רק על-ידי מועצת הפירות, או משהו בדומה, ברישיון ממשלתי.

ישראל כץ: לא היתה תחרות וגם הזהירו: מה יהיה אם כל אחד יוכל לייצא, הענף יתמוטט.

ישראל כץ: בינתיים הענף נפתח לתחרות ונתנו לכל מי שרוצה ויכול לעסוק בייצוא, והייצוא הישראלי גדל.

ישראל כץ: בעת שהייתי שר החקלאות הייצוא החקלאי של תוצרת טרייה הכפיל את עצמו, למרות שהתקנות הללו תוקנו עוד לפני תקופתי, ואף אחד לא מפסיד מזה.

ישראל כץ: החקלאים מרוויחים והעוסקים בתחום מרוויחים.

ישראל כץ: אתם כוועדה מן המעלה הראשונה בנושא רגולציה – אגב, גם תעופה זה תחבורה.

אתי בנדלר: הוועדה עוסקת בעוד כמה תחומים פרט לתחבורה ותקשורת.

ישראל כץ: אני בטוח בכך.

ישראל כץ: אבל הוועדה הזאת עוסקת יותר מכל הוועדות ברגולציה, בקידום תחרות.

ישראל כץ: יש חשיבות רבה מאוד לפעילות שלכם ולהחלטות שלכם בנושא הזה.

ישראל כץ: זה מה שאזרחי מדינת ישראל מצפים מאתנו כשרים, כחברי הכנסת, כממשלה, כמערכת פרלמנטרית-ממשלתית, לקבל החלטות ולקדם החלטות נכונות, שהאזרח יראה שהוא מרוויח מהן ושהן נותנות לו את השירות הטוב ביותר.

ישראל כץ: כאן זאת אחת ההזדמנויות הנדירות שזה יכול להיעשות בקנה מידה כל-כך רחב, כי רכב זה דבר שכל משפחה בישראל כמעט קשורה אליו, והייתי רוצה שכל משפחה תוכל להרשות לעצמה לאחוז בכלי רכב.

ישראל כץ: אנו צופים שזה יגביר את התחרות, יוזיל את מחירי הרכב ויצעיר את מחיר הרכבים.

ישראל כץ: היום הגיל הממוצע של רכב בישראל הוא 7.1 שנים.

ישראל כץ: אין סיבה שזה לא יירד ל-5 שנים.

ישראל כץ: רכב חדש פחות מזהם, בטוח יותר ויש לו את כל היתרונות.

ישראל כץ: אם הרכבים יהיו במחירים שאנשים יוכלו להרשות אותם לעצמם – איך אמרת, אדוני היושב-ראש, על פרויקט התחבורה הגדול, ובצדק, זה מסר חברתי.

ישראל כץ: גם זה מסר חברתי, שיותר אנשים יוכלו להרשות לעצמם רכב, ויותר אנשים יוכלו להרשות לעצמם רכב חדש.

ישראל כץ: היום ההיצע גדול, והוא יגדל גם בעקבות המהלך הזה.

ישראל כץ: גם דגמים שלא יובאו לישראל קודם לכן, כעת יורחב המעגל ויוכלו לייבא דגמים נוספים למדינת ישראל.

ישראל כץ: הצרכן עומד בראש מעיינינו במהלך הזה.

ישראל כץ: הנוסחה שהיה צריך לאתר, תוך התייעצות עם כל הגורמים, גם עם היבואנים וגם עם כולם, ונשמעו הערות, הנוסחה אומרת, מצד אחד, לאפשר את התחרות, ומצד שני, לשמור על יציבות ועל שירות הולם, גם בשירות עצמו וגם לאחר מכן באחריות ובליווי בשירות משלים לקנייה של כלי הרכב.

ישראל כץ: היום שוק הרכב משתכלל.

ישראל כץ: גם יבואנים מסורתיים בלא מעט מקרים מקבלים שירותי מוסך ב-outsourcing ממוסכים אחרים.

ישראל כץ: היום המוסך של "אגד" נותן שירות לחברות הפרטיות שמתחרות ב"אגד", כי הוא רוצה להרוויח.

ישראל כץ: היום כל יחידה חייבת להיות כלכלית, כל גורם עושה את השיקול הכלכלי, כל מוסך, וכל מי שצריך להפנות כדי לטפל באותו מקום עושה את השיקול הכלכלי.

ישראל כץ: היום כל אחד יכול לקבל שירות, ואנו הבטחנו שהדברים האלה יישמרו.

ישראל כץ: השתדלנו להשוות את התנאים גם בנושא אולמות התצוגה, להפחית את הדרישות גם מן היבואנים הקיימים.

ישראל כץ: אני רוצה לגלות לכם סוד.

ישראל כץ: אולי רק אחד מן היבואנים כאן – ואני לא כל-כך מתמצא מי מביניהם עושה מה – יודע את הסוד הזה: אשתי קנתה רכב לפני כשבוע, אינני יודע מאיזה יבואן.

ישראל כץ: היא הלכה לאולמות התצוגה, בדקה, ליטפה, מיששה, ראתה ובסוף קנתה רכב.

ישראל כץ: לא מייבוא אישי, לא מייבוא מקביל, אלא מאחת החברות שמייבאות.

ישראל כץ: נושא אולמות התצוגה, זה חלק משיווק.

ישראל כץ: לא צריך לחייב בשוק דבר שתוך כדי התחרות בלאו הכי יהיה.

ישראל כץ: מי שרוצה, יילך לאולם תצוגה; מי שרוצה, יבדוק באינטרנט; מי שרוצה, ישמע מפה ומשם.

ישראל כץ: צריך לאפשר לכל אחד לפעול על-פי רצונו ולרכוש בדרכו שלו.

ישראל כץ: הרי אם תנאי המינימום נשמרים, התחרות יכולה רק להועיל.

אמנון כהן: אבל הדרישה לגבי אולמות תצוגה נקבעה בחוק.

ישראל כץ: אנחנו משנים את החובה הזאת, גם לגבי היבואנים הקיימים.

ישראל כץ: אני מדבר כללית.

ישראל כץ: מה שיצטרכו לחדד, יחדדו, אבל ככל הידוע לי, זה נקבע, אך לא בחוק.

ישראל כץ: בכל מקרה מבחינת כולם החובה תהיה באותה רמה.

חמד עמאר: היצרן חייב אותם.

ישראל כץ: נכון, אבל לא הממשלה הישראלית.

ישראל כץ: מה שמחייב בסוף זה התחרות.

ישראל כץ: הבאתי דוגמה קרובה.

ישראל כץ: אשתי, אגב, לא קיבלה הנחות, היא הקפידה על כך, הכול בסדר.

ישראל כץ: התחרות גורמת לכך שכל אחד רוצה להראות את המרכולת שלו בצורה הכי מושכת.

ישראל כץ: כאשר יש תחרות אז להיפך, כל אחד צריך להיות יותר מיוחד.

ישראל כץ: אני סבור שיהיה יותר פרסום, כפי שקורה גם בתחומים אחרים – מפרסמים יותר, מראים יותר – וכל אחד יוכל לקנות.

ישראל כץ: ייתכן שהרוב ירצו לראות את הרכבים באולמות תצוגה, וייתכן שהרוב ימשיכו לקנות בדרך המסורתית, אבל עלינו לתת פתח, לתת מסלול למי שרוצה לעשות את זה בדרך אחרת.

ישראל כץ: אגב, הקפדנו, בעקבות הערות שקיבלנו, שהעוסקים (ה"דילרים") מחוץ-לארץ, היציבות שלהם תהיה מוכחת.

ישראל כץ: החמרנו אפילו בדרישות לגבי העוסקים בחוץ-לארץ, ולא רק היצרנים, שיוכלו לספק את הרכב.

ישראל כץ: רצינו לוודא ששם יש יציבות.

ישראל כץ: נדמה לי שעליהם למכור למעלה מ-2,000 רכבים, עליהם להיות בעלי חוסן פיננסי מוגדר.

ישראל כץ: כולנו מכירים את תנאי השוק בישראל.

ישראל כץ: קבענו כאן תנאי סף של הון עצמי ושל ערבות, סבירים בהחלט – אגב, יותר מאשר החוק מחייב היום לגבי אחרים – כדי לאפשר תחרות.

ישראל כץ: להגיד: אני בעד, אבל בואו נשנה את זה, שתנאי הסף יהיו כאלה שבאופן מעשי בעצם לא תהיה תחרות – לא זאת הכוונה שלנו.

ישראל כץ: אני סבור שמה שהובא כאן, לאחר שיקול והתייעצות, מאוזן בהחלט.

ישראל כץ: זה עתיד לתת את הבסיס לתחרות שעליה אנו מדברים ולשרת את אזרחי מדינת ישראל.

ישראל כץ: אני מעריך שזה יכול להוביל לכך שחלק מן האנשים שהיום לא רוצים שהצו הזה ייקבע, גם ייכנסו אל תוך מעגל התחרות, כי ברגע שזאת תהיה המציאות אז חלק מחברות הליסינג, שאני יודע שמקיימות כבר מגעים עם כל מיני גורמים בחוץ-לארץ, במידה והצו ייקבע גם הן ייכנסו לתחרות, וגם חלק מן היבואנים הקיימים יתחילו להתחרות זה בזה.

ישראל כץ: אם יבואן מביא דגם אחד, הוא יתחרה גם על הדגם האחר.

ישראל כץ: בעוד כמה שנים, אדוני היושב-ראש, אני מאחל לך ולכל החברים להמשיך להתקדם, אבל בעזרת-השם כאשר נסתכל כולנו אחורה, נגיד: הנה, כאן היתה הנקודה שהביאה למפנה ואנחנו לא מבינים איך קודם לכן הדברים לא נעשו בצורה הזאת.

ישראל כץ: בתחומים האלה הבאנו כבר דוגמאות.

ישראל כץ: הכי קל לשר לא לעשות רפורמה.

ישראל כץ: הוא יכול להיות נחמד ולא להיות נתון ללחצים.

ישראל כץ: אני לא "פריק" של רפורמות, אני לא הולך לעשות דברים לא נכונים, אבל התחרות בתחומים כמו תחום התעופה וכמו תחומים אחרים עושה כבר בעצם שינוי.

ישראל כץ: ראינו מה אירע במדינות ברית-המועצות לשעבר כאשר לא היתה תחרות, ומה קורה ברוסיה כאשר יש אלמנטים של שוק ותחרות.

ישראל כץ: ראינו גם אצלנו בגופים חשובים מאוד, מה קרה כאשר לא היתה תחרות ומה קורה כאשר יש תחרות.

ישראל כץ: לכן, אדוני היושב-ראש, החשיבות של אישור הצו גדולה מאוד.

ישראל כץ: הייתי מבקש שהוועדה תתמוך בעמדת הממשלה, כפי שאני מביא אותה כאן, ותאשר את צו הייבוא המקביל.

ישראל כץ: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני שר התחבורה והבטיחות בדרכים.

אופיר אקוניס: נקיים דיון בערך עד שעה 13:00.

אופיר אקוניס: נרשמו כמה אנשים שמבקשים להביע את דעתם על הצו.

אופיר אקוניס: אינני יודע אם כולם יתמכו בצורה נחרצת, אבל בוודאי יוכלו להשמיע את עמדתם, כפי שאנו נוהגים כאן תמיד בוועדת הכלכלה.

אופיר אקוניס: לאחר מכן נתחיל לעבור לקריאת הסעיפים ולהצבעות.

אופיר אקוניס: ראשון הדוברים הוא עו"ד עמית גור, ואחריו מר שמואל טננבאום מן המועצה הישראלית לצרכנות ומר יקי אנוך.

עמית גור: אני מייצג יבואן רכב מאזור הצפון.

עמית גור: אין לנו התנגדות לצו כפי שהוא, למעט תיקון אחד שאנחנו מבקשים שייכלל בו, בסעיף 3.

אופיר אקוניס: נגיע לזה.

אופיר אקוניס: הפנייה הגיעה גם אליי.

אופיר אקוניס: דיברתי על כך גם עם שר התחבורה.

אופיר אקוניס: אם אתה רוצה להעיר ספציפית על סעיף 3, תעיר כאשר נגיע אליו.

עמית גור: מעבר לפנייה שהגיעה בכתב, אני מבקש לחדד.

עמית גור: אנחנו מבקשים שיירשם באופן מפורש לגבי המחוזות, שיתווסף מחוז הצפון בנוסף לארבעת המחוזות שמופיעים בתקנה.

עמית גור: מחוז הצפון הוא השני בגודלו, הן מבחינת השטח והן מבחינת גודל האוכלוסייה.

עמית גור: לא סביר שהוא לא ייכלל בין המחוזות.

אופיר אקוניס: בסדר, נדון בזה כאשר נקרא את הסעיפים.

אופיר אקוניס: תודה רבה לך.

שמואל טננבאום: יש שתי נקודות לפחות שלא מופיעות בצו.

שמואל טננבאום: כבוד השר התייחס לעניין אולמות התצוגה.

שמואל טננבאום: הוא אמר שאשתו נכנסה לאולם תצוגה וראתה את הרכב ומיששה אותו.

שמואל טננבאום: קניית רכב היא הקנייה השנייה בעוצמתה אחרי דירה.

שמואל טננבאום: אין זה דומה לרכישת טלפון נייד או כל דבר אחר.

שמואל טננבאום: צרכן שקונה רכב צריך לראות אותו.

שמואל טננבאום: גם היום מגיעות למועצה לצרכנות תלונות מאנשים, שלמרות שראו את הרכב באולם התצוגה והזמינו את הרכב, מקבלים אותו בצורה שונה לגמרי.

שמואל טננבאום: כלומר, יש חשיבות רבה לכך שיהיה אולם תצוגה, אם לא בארבעת המחוזות או בארבע ערים אז לפחות בחלקם, ואם לא אולם אז לפחות מגרש, אבל לא לקנות אוטו באינטרנט.

שמואל טננבאום: אין דומה קנייה של טלוויזיה או כל דבר אחר דרך האינטרנט לקניית רכב, שהיא השקעה גדולה.

שמואל טננבאום: צריך לראות אם הכיסא נוח או לא נוח, יש כל מיני פרמטרים קטנים שאם אדם לא רואה את האוטו הוא לא יתאים לו.

שמואל טננבאום: למועצה לצרכנות הגיעו תלונות בעניין זה.

אופיר אקוניס: באופן כללי המועצה לצרכנות תומכת בתקנות?

שמואל טננבאום: כן.

שמואל טננבאום: נקודה שנייה שלא מופיעה בצו היא באשר למלאי של חלקי חילוף.

שמואל טננבאום: היבואן המקביל יידרש לאספקה.

שמואל טננבאום: הוא יביא חלקי חילוף בדרגת בטיחות משנית, בדרגת בטיחות לא רצינית.

שמואל טננבאום: יש לדרוש מן היבואן המקביל שיהיה לו מלאי של חלקי חילוף מקוריים.

שמואל טננבאום: זה יהווה תחרות.

שמואל טננבאום: אני אוכל לקנות חלקי חילוף לרכב שלי, במקום אצל היבואן, אצל היבואן המקביל.

שמואל טננבאום: אלה שתי הערות כלליות, מעבר להערות של המועצה הישראלית לצרכנות לסעיפים עצמם, וכאשר נדון עליהם אציג את ההערות שלנו.

שמואל טננבאום: תודה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: רשות הדיבור למר יקי אנוך, נשיא איגוד יבואני הרכב.

יעקב אנוך: בוקר טוב, כבוד השר, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת וחברים נכבדים.

יעקב אנוך: איגוד יבואני הרכב מקדם בברכה את היוזמה לפתיחת השוק.

יעקב אנוך: היוזמה החלה למעשה לפני כ-12 שנים ואנו נשמח להיות חלק תורם ובלתי נפרד מן היוזמה הזאת.

אופיר אקוניס: הבנתי שההחלטה הראשונה של הממשלה בנושא הזה היתה ב-1999.

יצחק וקנין: הדיונים התנהלו, כמדומני, כבר מ-1997-98.

בועז סופר: הצעת מחליטים היתה בשנת 1999.

ישראל כץ: חוגגים בר-מצווה עכשיו ...

אופיר אקוניס: זה מתחרה רק בדלקן האוטומטי, שהדיונים עליו מתנהלים מאז 1997.

אופיר אקוניס: אנחנו מנסים לעצור כאן את שבירת השיאים הזאת.

יעקב אנוך: בניגוד למה שחושבים אולי, שנראה בזה אִיוּם באופן טבעי ונחשוב להתנגד, לא כך הדבר.

יעקב אנוך: אנו בהחלט – ואמרתי את זה לכבוד השר בפגישתנו אתו – נהיה הראשונים שייכנסו כיבואנים מקבילים, כי זה חלק מעיסוקנו, חלק מתחום פעילותנו, וניכנס כמובן גם לזה.

יעקב אנוך: אין לי ספק שאנו נהיה המרוויחים העיקריים.

יעקב אנוך: אין בכוונתנו להערים מחסומים או חסמים.

יעקב אנוך: אנו חייבים לשמור על מוניטין של שנים שיש לכל אחד ואחד מן היבואנים.

יעקב אנוך: לדעתנו בצו שנמצא בפנינו יש מספר נקודות שעלולות לגרום לפגיעה קשה מאוד במוניטין שלנו, ולכך יהיה קשה לנו להסכים.

יעקב אנוך: אני רוצה להעיר על בעיה של הגדרות.

יעקב אנוך: בצו מופיע למשל המושג "תוצר".

יעקב אנוך: אינני יודע מה זה תוצר.

יעקב אנוך: לא מצאתי הגדרה של "תוצר".

יעקב אנוך: זה מקור לבעיות בהמשך.

יעקב אנוך: צריך להגדיר את הדברים הללו.

אתי בנדלר: המונח "תוצר" קיים גם בצו הנוכחי, בלי שהוגדר.

אתי בנדלר: לכן אני שואלת את עצמי האם עד עכשיו נתקלו בבעיות בשל חוסר ההגדרה של המונח הזה.

אתי בנדלר: אתה בוודאי מודע לכך שגם היום קיים המונח "תוצר".

יעקב אנוך: גם ברישיון הרכב מופיע המונח "תוצר", אך מעולם לא הגדירו אותו.

יעקב אנוך: אני סבור שצריך להגדיר אותו.

יעקב אנוך: אם עד עכשיו היו מספר יבואנים, שאפשר היה להיפגש איתם ביחד ולהגיע להסכמות ולהבנות, אם הולכים לפתוח את השוק, ובהנחה שהוא ייפתח לרמה של אין-סוף יבואנים, יהיה קשה יותר להגיע למוסכמות.

יעקב אנוך: לכן אני סבור שצריך להגדיר את זה ולחסוך מאתנו את הוויכוח מה זה "תוצר".

יעקב אנוך: זה גם לא מסובך.

אתי בנדלר: אני יכולה להציע, שאם אתם מבקשים שינויים ספציפיים – הרי שלחתם מסמך עם כל מיני הערות, לרבות שינויים שאתם מבקשים.

אתי בנדלר: גם לגבי הנושא הזה, אם אתם סבורים שקיים חוסר בהגדרה של מונח מסוים, כִּתבו מה לדעתכם צריך להיות.

אתי בנדלר: אם אני זוכרת נכון, בנייר שהעברתם אין הצעה למונח "תוצר".

אתי בנדלר: אני בדרך כלל משתדלת לעבור על כל הניירות.

אתי בנדלר: אולי אני טועה.

יעקב אנוך: גם אם זה נשמט, בכל אופן, הנושא רלוונטי וכדאי לדבר עליו.

אתי בנדלר: ייתכן והם סבורים שיש צורך בכך.

אתי בנדלר: אם הם המציאו הגדרה, נציגי משרד התחבורה יוכלו כמובן להתייחס לכך ולראות אם זה מוסיף משהו.

יעקב אנוך: בצו מופיעים כמה נושאים שיתייחס אליהם עמיתי מר צביקה פולק, בנושא חלפים ומוסכים.

יעקב אנוך: אני רוצה להתייחס לנושא משך ההתקשרות.

יעקב אנוך: על-פי צו 1224 R של הקהילה האירופאית, הקהילה האירופאית הגיעה למסקנה שהתקשרות בתחום כה משמעותי, כמו רכב, חייבת להיות ארוכה.

יעקב אנוך: הקהילה האירופאית ראתה את נושא ההתקשרות כדבר מהותי מאוד.

יעקב אנוך: אנו סבורים, וכך עולה מניסיוננו, שנושא ההתקשרות הוא מהותי.

יעקב אנוך: אנו מבקשים לאמץ את מה שמופיע בדירקטיבה האירופאית, שקובעת שההתקשרות צריכה להיות ל-5 שנים בהודעה של 6 חודשים מראש, או לחילופין הסכם מתמשך בהודעה של שנתיים מראש.

אמנון כהן: כאשר נגיע לסעיף הרלוונטי, נתייחס לדברים הללו.

אמנון כהן: יש לך עוד מה לומר במקרו?

יעקב אנוך: זה לא חסם.

יעקב אנוך: אם מישהו סבור שזה חסם, אפשר למצוא פתרון למצטרפים החדשים לענף, עם הקלה כזאת או אחר, אבל לשמר את הדרישה הזאת.

יעקב אנוך: באשר לדוחות הכספיים – אנו נדרשים להציג דוחות כספיים.

יעקב אנוך: אני סבור שהדרישה הזאת לא עניינית ואין לה אח ורע.

יעקב אנוך: לא לקחנו תדרים או משאבים מן המדינה, אנחנו לא משלמים תמלוגים למדינה.

יעקב אנוך: לא צריך למדוד אותנו בכמה תמלוגים אנחנו צריכים לשלם.

יעקב אנוך: דרישה של דוחות כספיים מגופים פרטיים, שלחלקם יש עסקים נוספים וזה לא משקף רק את פעילות הרכב שלהם, אני סבור שאין בה שום טעם.

יעקב אנוך: קיבלתי חוות דעת שזה גם לא חוקי, אבל אני לא נכנס לצד המשפטי, יש כאן משפטנים שיתייחסו לזה.

יעקב אנוך: אנו לא מתנגדים לעיקרון העסק החי.

יעקב אנוך: להיפך, אנו סבורים שמי שעל העסק שלו מוטלת הערת העסק החי, אדרבה, שיבוא ויחשוף ויודיע לרשויות שיש בעיה של העסק החי.

יעקב אנוך: מאחר ונאמר שלאחר השעה 13:00 יתקיים דיון ענייני לפי הסעיפים, את הדברים שנוגעים לסעיפים אומר בהמשך הדיון.

יעקב אנוך: תודה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: מר צביקה פולק, בבקשה.

צבי פולק: אני מייצג את איגוד היבואנים.

צבי פולק: אני מנכ"ל קבוצת "כולמוביל" – יבואנים של "יונדאי", "מיצובישי" ו"מרצדס".

צבי פולק: אדוני השר, אני מנצל את הנוכחות שלך כאן

צבי פולק: כדי לפנות אליך ישירות, כי מסיבות כאלה או אחרות לא הצלחתי להיפגש אתך.

ישראל כץ: אתה לא בפורום המצומצם של האיגוד?

ישראל כץ: הם נפגשו איתי.

צבי פולק: כן.

צבי פולק: ביקשתי גם פגישה נפרדת אתך.

ישראל כץ: אני יכול לפעול לקידומך שם, אם אתה רוצה ...

צבי פולק: בסדר, אבל לא משנה, יש לנו עכשיו את ההזדמנות, אז אני פונה אליך.

צבי פולק: אני לא נגד ייבוא מקביל.

צבי פולק: אני בעד ייבוא מקביל, ואני מבין שהמטרה של הייבוא המקביל להגדיל את התחרות, להעמיד בפני הלקוח עוד אופציות, להוזיל את מחירי הרכב, כל מה שהגדרת, בצורה מסודרת, ומבלי לפגוע בבטיחות, מבלי לפגוע בשירות, ובמטרה להעמיד בפני הצרכן היצע גדול יותר ולהפחית את המחיר.

צבי פולק: אני לא נגד זה.

צבי פולק: אנחנו לא חוששים מתחרות.

צבי פולק: אבל אני מניח שכוונתך, וכוונת המשרד, לפעול באופן כזה שכל הנקודות שציינת יישמרו ושהלקוח בסופו של דבר לא ייצא ניזוק, תוך שמירה על התחרות.

צבי פולק: כאשר אני עובר על הצו בנוסחו הנוכחי, אני מוצא בו הרבה מאוד נקודות שלא ישמרו על ההיבטים שהצהרת שאתה רוצה לשמור עליהם במסגרת התחרות הזאת.

צבי פולק: היות וכבר אמרו כאן שרכב הוא הרכישה השנייה בגודלה שמבצעים אנשים, וגם שלכולנו חשובה הבטיחות וחשוב הלקוח, אני סבור שיש כאן דברים שחייבים לעבור בדיקה מחודשת, ברמת הניסוח, לא ברמת העיקרון.

אמנון כהן: עוד נגיע לסעיפים הספציפיים.

צבי פולק: משרד התחבורה במשך שנים רבות העמיד כל מיני תנאים נכונים לשמירה על ענף התחבורה.

צבי פולק: הוא העמיד תנאים של חלפים, של מוסכי שירות, תנאים פיננסיים.

צבי פולק: בצו שלפנינו, הסף בכל התנאים הללו הורד ברמה כזאת שלא בהכרח ייכנסו גורמים רציניים לאורך זמן.

צבי פולק: הצו בנוסחו היום מאפשר לגורמים שרוצים לייבא 4-6 רכבים בשנה להיכנס לענף הרכב.

צבי פולק: אני סבור שלא זאת כוונתך, אדוני השר.

צבי פולק: כוונתך שייכנסו גורמים רציניים, ושלא יוכל להיכנס כל מי שרוצה לייבא כמה מכוניות בודדות.

צבי פולק: כוונתך היא שההתקשרות תהיה עם גורמים רציניים בחוץ-לארץ.

יצחק וקנין: אני מבקש להעיר הערה.

יצחק וקנין: שמעתי מהשר במפורש שאחת המגבלות היא 2,000 כלי רכב.

ישראל כץ: של העוסקים בחוץ-לארץ.

צבי פולק: נכון, אבל אין מגבלות על העוסקים בארץ.

צבי פולק: בוועדת סופר נקבעו מגבלות על היקף הייבוא של רכבים לארץ.

אמנון כהן: נמצא אתנו מר בועז סופר והוא תיכף ידבר בעצמו.

צבי פולק: לכן צריכות להיות מגבלות, שמי שנכנס לתחום הזה, שהוא תחום עתיר כסף, בטיחותי, חשוב, יוטלו עליו מגבלות, מלבד ערבות של 8 מיליון שקלים, שזה לא מעט כסף, אבל בענף הזה ערבות כזאת לא מבטיחה שרידוּת לאורך זמן.

צבי פולק: גם בהגדרות ממי מותר לרכוש רכב בחוץ-לארץ, ואני יודע שהכוונה שיהיו רק מקורות רציניים ולאורך זמן, בנוסח הצו יש הרבה מאוד לקונות.

צבי פולק: כאשר בוחנים את הניסוח מגיעים למסקנה שאפשר יהיה לייבא רכבים מגורמים שלא עסקו באותם דגמים ובאותם רכבים, וזה לא מטרת משרד התחבורה, אני בטוח בכך.

צבי פולק: אני בטוח שמשרד התחבורה רוצה שכל מי שיעסוק – דיברו על חלפים – יוכל בוודאות לספק חלפים ושירות.

צבי פולק: הניסוח הזה מאפשר לפתוח מוסך בעיירה נידחת במדינת ישראל ולומר שזה המוסך המרכזי, ועוד ועוד.

צבי פולק: אני בטוח שלא זאת הכוונה.

צבי פולק: בשורה התחתונה, כפי שזה כתוב עכשיו, הייבוא המקביל לא ייפתח בצורה שמשרד התחבורה רוצה.

צבי פולק: הנוסח הזה של הצו יאפשר כניסה של גורמים אזוטריים ולא יעשה את מה שמשרד התחבורה רוצה.

צבי פולק: במקרה הטוב, הוא יוזיל במעט את מחיר הרכבים היקרים.

ישראל כץ: עליך מוטלות מגבלות?

ישראל כץ: כיבואן אתה מתחייב היום לכמות מסוימת?

צבי פולק: כן, בוודאי.

צבי פולק: קודם כול, אני מתחייב מול היצרן.

צבי פולק: אין לי בעיה לעמוד בזה.

צבי פולק: אין לי התנגדות שתוטל עליי המגבלה הזאת.

יעקב גנות: השאלה אם עכשיו מוטלות עליך מגבלות.

ישראל כץ: עד היום לא היה חסר לך שאין מגבלה, ולמרות זה חשבו שאתה רציני.

צבי פולק: יש הבדל.

צבי פולק: אנחנו עוברים לעולם אחר.

צבי פולק: אנחנו עוברים מעולם של יבואנים שמוכתבים להם סטנדרטים על-ידי יצרנים חיצוניים, לעולם שבו יהיו יבואנים שהיחידים שיכתיבו להם סטנדרטים זה רשויות מדינת ישראל.

צבי פולק: זה הבדל מהותי.

צבי פולק: הצו הזה מניח, בחלק גדול ממנו, הנחה סמויה, שיבואנים מקבילים יוכלו להשתמש בתשתיות הקיימות.

צבי פולק: זאת הנחה סמויה, שלא בהכרח תקרה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: רשות הדיבור למר בועז סופר, סמנכ"ל רשות המסים.

אמנון כהן: היתה לך תרומה רבה כאשר עמדת בראש ועדה.

אמנון כהן: בבקשה.

אמנון כהן: כולנו מסתכלים על טובת הצרכן, בסופו של דבר.

בועז סופר: עולים כאן כל מיני אמירות, רעשים ופעילויות סביב פעילות הוועדה, ואחת השאלות היא על ההבדלים.

בועז סופר: סליחה שאני אומר לכם – זה ממש לא מעניין.

בועז סופר: אנחנו – וכשאני אומר "אנחנו", זה הממשלה, במקרה הזה משרדי האוצר והתחבורה – עוסקים מזה למעלה מעשור בדרכים לשפר את ענף הרכב, בהיבט של תחרות, בהיבט של מסים וכן הלאה.

בועז סופר: אנחנו נוקטים בהמון פעילויות, קצרה היריעה מלמנות אותן, בתחום המס, שיש להן מטרות רבות, אבל אחת מן המטרות היא גם – מותר להגיד את זה – הקטנת נטל המס.

בועז סופר: הייבוא המקביל, מה שמונח לפניכם על השולחן, הוא תולדה של עבודה שהתחילה לא אתמול וגם לא שלשום.

בועז סופר: זאת עבודה שהתחילה, כפי שציין היושב-ראש, בהחלטת ממשלה משנת 1999 לגבי פתיחת השוק.

בועז סופר: בשנת 1999 נתקבלה ההחלטה, ובשנת 2002 יישמנו את השלב הראשון.

בועז סופר: השלב הראשון כלל ביטול בלעדיות.

בועז סופר: סברנו שביטול הבלעדיות יעשה דבר, אך הוא לא עשה.

בועז סופר: לא המתנו יותר מדי זמן וב-2003 הוקמה ועדה, שעמדתי בראשה והשתתפו בה גורמים רבים.

בועז סופר: כל מה שזז בענף הרכב, הגיע לוועדה, אף אחד לא נשכח בצד.

בועז סופר: נכון שזה היה ב-2003, ונכון שהמסקנות הוצאו בשנת 2004, אבל רוח הדברים היא החשובה.

אמנון כהן: מה קרה לאחר שפורסמו המסקנות ב-2004?

בועז סופר: מה לעשות, ויש לא מעט החלטות ממשלה שעד היום לא מיושמות.

בועז סופר: זה אחת.

בועז סופר: שתיים, לפעמים קורה שיש החלטות ממשלה שבהן הפער בין המציאות לבין ההחלטה, גדול.

בועז סופר: המיסוי הירוק זה אחת מהן.

בועז סופר: ההחלטה נתקבלה בינואר 2008 ולקח לנו שנתיים כמעט, ביחד עם משרד התחבורה ועם משרדים נוספים, ליישם אותה.

בועז סופר: הפער נבע מכל מיני ניואנסים, כי מה לעשות, המציאות לפעמים מחייבת אותנו להכניס שינויים כאלה או אחרים.

בועז סופר: אני סבור שמרוב אבק לא רואים כאן את הדבר העיקרי, שהוא פתיחת השוק.

בועז סופר: עם כל הכבוד, באמת עם כל הכבוד, ולא דיברתי על כך מעולם עם שר התחבורה, וגם לא על נושאים אחרים, וגם לא עם מנכ"ל משרדו, במקרה הזה ועדה תפקידה הוא אחד ויחיד: להתוות דרך, להראות איך פותרים את הבעיה.

בועז סופר: התחושה שלי, בעקבות כל הפניות אליי בטלפון בימים האחרונים, שמפספסים קצת את העיקר.

בועז סופר: הוועדה דנה בדבר אחד, ובאמת היו שם די חברים: איך לוקחים את הקשר עם היצרן וממירים אותו למשהו אחר.

בועז סופר: לְמה?

בועז סופר: שהוועדה תגיד.

בועז סופר: ישבנו, בחנו, ניתחנו והחלטנו ללכת על הדבר הכי פשוט: כסף.

בועז סופר: יותר, פחות, ערבות, אחריות – לא אומר שזה לא מעניין או לא חשוב, ועדיין החידוש הוא, במקום להגיד ליבואן להתקשר מול היצרן – וניסינו לבטל את הבלעדיות ב-2002 אך זה לא תרם.

בועז סופר: העובדה שתהיה רגולציה, גם אם בסוף הדרך לא יהיה אפילו רכב אחד שייובא בייבוא מקביל, לדעתי זה עדיין מצוין.

בועז סופר: זה אומר שעשינו רגולציה עודפת לפני כן, זה אומר שהשָתנו יותר מדי עלויות על הענף – עלויות של תשתית, עלויות של רגולציה, עלויות של בירוקרטיה.

בועז סופר: זה בכלל לא משנה.

בועז סופר: אם בסופו של דבר אנחנו מאמינים שיש תחרות, גם אם התחרות נותרת מסוימת בלבד, אז כל גרוש וכל אחוז וכל פרומיל שיורד בעלות כזאת או אחרת, בסופו של דבר מתגלגל לצרכנים ולתחרות.

בועז סופר: ודאי וודאי אם יהיה ייבוא מקביל.

בועז סופר: נכון שיש מי שחוששים שהייבוא יהיה מרוכז ב"מרצדס", ושהחסמים נמוכים מדי.

בועז סופר: אני לא נכנס לזה.

בועז סופר: אני פקיד שעובד בממשלה, ואם שר התחבורה החליט – אני מתחתיו.

בועז סופר: אני מסרב לחלוטין, לא לענות מה נכון ומה לא נכון, אלא להפוך את זה לעימות, כי הדוח של הוועדה באמת-באמת, אחזור על זה פעם נוספת, בפעם האחרונה, מתווה דרך, ולכך הוא נועד.

בועז סופר: מכיוון שבסופו של יום אנחנו מחפשים רק תוצאה אחת, שיהיה ייבוא מקביל, ייתכן מאוד – ולא דיברתי על כך עם שר התחבורה – שיש כאן over shooting.

בועז סופר: ייתכן שמרוב התלהבות, בסוף נאמר: וואלה, עכשיו הנמכנו מדי את החסם.

בועז סופר: יכול להיות.

בועז סופר: אז בוחנים.

בועז סופר: הוועדה המליצה על X תקנים שמשרד התחבורה יקבל ואגף התקציבים במשרד האוצר ימלא אחר ההמלצות של הוועדה.

אמנון כהן: אתה מבלבל אותי.

אמנון כהן: לדעתך הצו טוב?

בועז סופר: אני אומר שוב, אדוני היושב-ראש, יש כאן די גורמים שידברו על פרטי הצו.

בועז סופר: הגשתי המלצות לממשלה, והממשלה דנה בהן, ושר התחבורה, אמנם לא זה שכיהן אז אלא הנוכחי, דן בהמלצות והחליט לאמץ את רוח הדברים.

בועז סופר: אני לא חושש להביע את דעתי המקצועית או האישית, אבל בסוף, הדבר היחיד החשוב הוא שיהיה ייבוא מקביל.

בועז סופר: אם מישהו אומר: לא ייצא מזה כלום, אז לא ייצא מזה כלום.

בועז סופר: אז ישבנו כאן כמה שעות, בזבזנו זמן ולא יצא מזה כלום.

בועז סופר: אבל למה כלום?

בועז סופר: אני שואל שוב: אם ביטול רגולציה זה מהלך חיובי, למה לא לבטל אותה?

בועז סופר: אם היום אנו חיים בעידן שלא צריך להגביל יתר על המידה, בסדר גמור.

בועז סופר: אני מסרב להיכנס לפרטים, ולא כי אני חושש.

בועז סופר: אני סבור שרוח הדברים היא החשובה, ורצוי וראוי שיהיה ייבוא מקביל.

בועז סופר: הממשלה, על כל זרועותיה, צריכה לפעול ככל יכולתה כדי להגדיל תחרות, כדי להקטין ריכוזיות.

בועז סופר: זאת פעולה בכיוון הנכון.

בועז סופר: יש כאן מספיק אנשים שידברו על הפרטים הקטנים.

בועז סופר: המסר העיקרי הוא התחרות והקטנת הריכוזיות.

בועז סופר: אין הרבה ועדות מקצועיות שדנו ושהמלצותיהן מיושמות פחות או יותר.

בועז סופר: אחד יגיד טוב יותר, אחד יגיד טוב פחות, אבל ההמלצות מיושמות, וזה טוב וראוי.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: נידרש להתייחסותך גם בדיון בסעיפים מכיוון שאנו רוצים להוציא תחת ידינו את הצו הטוב ביותר האפשרי.

בועז סופר: אני כאן.

אמנון כהן: אנחנו סומכים כמובן על משרד התחבורה, שעשה עבודת מטה, בראשות השר שהנהיג את הנושא הזה, וזה יוצא לדרך.

אמנון כהן: אני עובר עכשיו לזכות דיבור לחברי הכנסת.

אמנון כהן: אתם רשאים להירשם.

אמנון כהן: אני רואה את שמי ראשון, אז אקח לעצמי את זכות הדיבור.

אמנון כהן: אדוני השר, אני רוצה לציין את עבודתך, לא כציון אלא כהערכה.

אמנון כהן: השתתפתי גם באחד הסיורים שערכת בעיר רמלה, שבה אני מתגורר, והייתי עֵד לסגנון העבודה שלך, לעבודת המטה עם המנכ"ל ועם כל האגפים של המשרד שנוגעים לעניין, עם אנשי הרכבת וכל הגורמים הקשורים.

אמנון כהן: כל אנשי המנגנון המקצועי הגיעו ביחד אתך, ביחד עם מועצת העיר וראש העירייה.

אמנון כהן: ראיתי עבודה מקצועית בהיבט רחב, שרואה את מכלול כל הבעיות של כניסה ויציאה מן העיר ואליה וכל מה שקורה בתוך העיר.

אמנון כהן: זה סגנון עבודה מבורך כמובן, ואני מודה לך על כך.

אמנון כהן: אני שומע שהדברים מתקדמים.

אמנון כהן: לא רק שהשר מגיע, מבטיח והולך, אלא הוא מתמיד ובודק ויש מעקב, וגם אני כמובן, כתושב העיר, בודק כל החלטה שסוכמה שם.

אמנון כהן: אני רוצה לברך על עבודתך האינטנסיבית.

אמנון כהן: סגנון עבודתך מזכיר לי קצת את מר אריאל שרון, שבתקופתו הייתי סגן ראש עיריית רמלה, שבא עם הפמליה שלו ואז התקדמו עבודות שונות ומחלף רמלה-לוד, שרצינו לקרוא לו "גשר אריק", תוקצב ונבנה בעקבות החלטה שנתקבלה מייד בעקבות שיחה עם כל הגורמים במקום.

אמנון כהן: כפי שאומרים, היום אין משילוּת, השר לא יכול לקבל החלטה במקום, כי תמיד ישאלו אותו אם זה עומד במבחן או לא עומד במבחן ומאין הוא לקח את התקציב.

אמנון כהן: אני מברך אותך כמובן על ההחלטה שלך, שממנה נהנים רוב אזרחי ישראל, על כביש 1 בכניסה לירושלים.

אמנון כהן: יש הצעת חוק לסגור את הכבישים בשעות מסוימות בבוקר ואחר הצהרים, גם מן ההיבט של איכות הסביבה וגם מכיוון שאנשים מאחרים לעבודה.

ציון פיניאן: היום פורסם בכתבה שהעומס בכביש 1 פחת.

מנחם אליעזר מוזס: תזכיר את כביש 443.

מנחם אליעזר מוזס: שם יהיה עומס רב.

אמנון כהן: הם התחילו כבר ללמוד את העבודה, אבל אנחנו רואים שנעשית כאן עבודה, והקושי הוא לתקופה מוגבלת.

אמנון כהן: הם עורכים הכנות ובודקים.

אמנון כהן: אני מברך על כך.

אמנון כהן: נשמע כל אחד מן הנציגים שנמצאים כאן.

אמנון כהן: אני בטוח שייצא מתחת ידינו הצו הכי טוב שאפשר.

אמנון כהן: אני סבור שזה צריך להיות חוק, אבל נסתפק בצו.

אמנון כהן: זה צו ארוך ומורכב, אבל חסכנו חקיקה ואת הצורך בשלוש קריאות.

אמנון כהן: אינני יודע אם נסיים את הדיון היום, אבל נשמע כל אחד מכם, כי לכל אחד יש אינטרס אישי משלו ואינטרס ציבורי.

אמנון כהן: כחברי הכנסת נצטרך למצוא את הנתיב הנכון לטובת הצרכן.

אמנון כהן: כבוד השר, אתה תוכל לצאת.

אמנון כהן: נשמע עכשיו את חברי הכנסת, את כל מי שרוצה להתבטא.

אמנון כהן: בבקשה, חבר הכנסת רוברט טיבייב.

רוברט טיבייב: אשתדל לדבר בקצרה כי הדברים שרציתי להגיד נאמרו כבר ברובם.

רוברט טיבייב: בעקבות כל מה שקרה בחברת "טויוטה", אני תוהה אם החברות הקטנות, החברות המקבילות, יהיו מסוגלות לעמוד בלחץ, דווקא בזמנים האלה.

רוברט טיבייב: לא מזמן דיברתי עם השגריר היפני, והוא אמר דבר פשוט: זה לא בעיה של "טויוטה", אלא בעיה של יפן, דבר שפוגע בגאווה שלנו.

רוברט טיבייב: אני בעד התחרות, אבל השאלה אחרת.

רוברט טיבייב: אם קבענו סף של 2,000 מכוניות.

רוברט טיבייב: מדובר על 2,000 מכוניות בשנה?

אמנון כהן: לא.

אמנון כהן: מדובר על החברה בחוץ-לארץ.

יצחק וקנין: אני מבין שמהיום אוכל להביא רק 5 מכוניות ולמכור אותן.

רוברט טיבייב: מה יקרה אם אותה החברה הלא מוכרת, שנה אחרי כן תפשוט את הרגל?

רוברט טיבייב: מה נעשה?

אמנון כהן: אדוני המנכ"ל, אני מבקש ממך לרשום את הערות חברי הכנסת כדי שנוכל לקבל תשובות.

רוברט טיבייב: עוד הערה, כבוד השר אמר שזה יוזיל את מחירי הרכבים.

רוברט טיבייב: זה דבר אדיר, גדול.

רוברט טיבייב: אני בעד זה.

רוברט טיבייב: אבל השאלה אם אנחנו מוכנים עם הכבישים לקליטת רכבים נוספים, כי רק אתמול בערב עמדתי במשך שעה בפקק בין ראשון-לציון לאשדוד.

נחמן שי: גם אם יקנו רכבים, זה לא מחייב לנסוע.

אתי בנדלר: הם כשירים לנסיעה.

רוברט טיבייב: אלה כמה דברים שרציתי לשאול בקצרה.

נחמן שי: לצערי הרב החמצתי את הדברים של השר, אבל ראיתי כאן את המצגת שהכין סמנכ"ל משרד התחבורה.

נחמן שי: מר סופר, אתה עמדת בראש הוועדה.

נחמן שי: קודם כול, ציינת, ובצדק, שעבר זמן רב מאוד מאז.

נחמן שי: ייתכן שמה שהיה נכון לפני כמה שנים, השתנה.

נחמן שי: אנחנו נמצאים בחברה שיש בה שינויים דינמיים כל הזמן.

נחמן שי: האם לא נכון להתכנס פעם נוספת, בטווח של כמה שנים, ולבדוק האם הנחות היסוד שלכם עמדו במבחן?

נחמן שי: האם לא קרה דבר בסביבה, הקרובה והרחוקה, שמחייב אותנו לחשוב אחרת עכשיו?

נחמן שי: כי באמת חלף המון זמן.

נחמן שי: דבר שני, אם אני מבין נכון, משרד התחבורה נשען על ההמלצות שלכם, אבל הלך קדימה והיטיב, או הקל – תלוי איך מתייחסים לזה – על התנאים שבהם ניתן יהיה לעשות ייבוא מקביל.

נחמן שי: יש אומרים שהקל מאוד.

נחמן שי: זה לא סותר את דעתי שצריך לפתוח את השוק הזה, כמו שווקים אחרים, לתנועה נוספת ולהכניס גורמים חדשים, שחקנים חדשים.

נחמן שי: זה היה נכון לגבי שוק התקשורת בשעתו וכולי.

נחמן שי: המגמה כשלעצמה נכונה.

נחמן שי: אבל גם כשהכנסנו שחקנים חדשים, תמיד בדקנו אותם, ותמיד רצינו לדעת שהם עומדים בדרישות, אם בדרישות התוכן, אם בדרישות הטכניות וכדומה.

נחמן שי: אני מסתכל עליך, מר סופר, אבל אתה לא הכתובת היחידה, אני מדבר אל כלל הנציגים, כולל אדוני המנכ"ל.

נחמן שי: האם לא היה כאן רצון עודף לקדם את זה מהר-מהר, על חשבון ענף שהוא גם מרכזי, גם חשוב וגם נוגע להרבה מאוד אנשים?

נחמן שי: יש כאן נושאים בטיחותיים בעלי חשיבות רבה, לא רק למי שנוהג ברכב אלא גם למי שנמצא בסביבה הקרובה והרחוקה.

נחמן שי: לאחרונה היתה דוגמה, אבל כל תעשיית הרכב זרועה בתקלות.

נחמן שי: היכן כל הדברים הללו באים לידי ביטוי, והאם לא עולה כאן חשש שהרצון, היפה כשלעצמו, לזוז קדימה לא בא על חשבון ויתור על עקרונות יסוד שצריכים להנחות אותנו כאשר פותחים שוק כל-כך מרכזי, כמו שוק הרכב, לייבוא מקביל?

יצחק וקנין: מאחר והזכירו שהנושא נדון כבר, אני זוכר שעוד בשנים 1997-1998, וב-1999 הוקמה הוועדה, אני זוכר את דבריי אז כאיש מקצוע – זה המקצוע שלי בעצם, אני בוחן רכב ובצבא בחנתי טנקים – שאין ספק שצריך לעשות את המהלך הזה.

יצחק וקנין: המהלך הזה חשוב מאוד, אבל כל אימת שזה עלה, אחד הדברים שעליהם דיברתי הוא נושא הבטיחות.

יצחק וקנין: בטיחות, בטיחות, בטיחות.

יצחק וקנין: כפי שאני שומע כאן, ה"דילר" בחוץ-לארץ יצטרך להוכיח שהוא מוכר למעלה מ-2,000 כלי רכב, אבל אני מבין שבישראל אני יכול לפתוח סככה מתחת לביתי, להביא 5 כלי רכב - - -

כרמל שאמה-הכהן: אחרי שתשלם ערבות של 8 מיליון שקלים.

יצחק וקנין: האמינו לי, אל תתעסקו בנושא הזה עם כסף.

יצחק וקנין: הבעיה איננה כסף, אלא בטיחות, בטיחות, בטיחות.

יצחק וקנין: זה צריך להיות האל"ף-בי"ת.

יצחק וקנין: הבטיחות לא רק ברמה של כלי הרכב שיובאו לכאן, אלא גם ברמת חלקי החילוף ובכל פרמטר אחר.

יצחק וקנין: היום הסינים מסוגלים לייצר כל חלק של מכונית שתרצו.

יצחק וקנין: חסר להם רק לשכפל את האדם עצמו, זה הכול.

יצחק וקנין: רמת חלקי החילוף שלהם, אנחנו רואים את זה בכלי הרכב הקיימים היום.

יצחק וקנין: לכן, אין ספק שצריך לנקוט במהלך הזה, כי הוא כבר נדון כאן ונטחן בלי סוף, אבל צריך להטיל מגבלות בנקודות מסוימות שעליהן אין לוותר.

יצחק וקנין: בכל הפעמים שבהן ההצעות נפלו כאן, זה היה בשל נושא הבטיחות.

יצחק וקנין: לא הייתי רוצה להשוות את זה לרפורמה שיש לנו בתקשורת ובכל התחומים.

יצחק וקנין: אנחנו רואים את הממדים של האסונות שנגרמים לנו מכלי הרכב בכל יום שני וחמישי.

יצחק וקנין: רק בשבועות האחרונים נתגלו תקלות ברכבים של שתי חברות גדולות.

יצחק וקנין: אם יהיה איזה יבואן קטן, אינני יודע איך יטפל בכל הדברים הללו, במספר השלדות ובכל מיני עניינים אחרים, בחלק הספציפי של אותו רכב.

יצחק וקנין: רבותי, הדברים לא פשוטים.

יצחק וקנין: הם מורכבים, ונוגעים לחיי אדם.

יצחק וקנין: אני בטוח שגם השר הביא לשיקול דעתו את כל ההיבטים.

יצחק וקנין: נקרא את הסעיפים בצו הזה, ואני מקווה שבסופו של דבר נאשר אותו, כאשר לדעתי החובה היחידה שמוטלת עלינו היא שמירה על נושא הבטיחות.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, הייבוא המקביל יגביר את התחרות, ואני תומך בכך.

חמד עמאר: הצרכן פיקח והוא יבדוק ולא ירוץ לקנות רכב לא אמין.

חמד עמאר: כפי שנאמר, זו הקנייה השנייה בגודלה שעורך אדם.

חמד עמאר: אף אחד לא ישלם 150-200 אלף שקל מבלי לערוך את כל הבדיקות.

יצחק וקנין: היה לנו את מקרה "חפציבה".

יצחק וקנין: שלא תהיה לנו עוד מין "חפציבה" כזאת.

חמד עמאר: בדיוק.

חמד עמאר: אדוני השר, כמה דברים חסרים בצו.

חמד עמאר: דיברו למשל על מוסך מרכזי.

חמד עמאר: את הנושא הזה צריך לבדוק.

חמד עמאר: האם המוסך המרכזי צריך להיות בבעלות של היבואן?

חמד עמאר: אם יבואן ייבא 200-300 רכבים ואחרי כן פשט את הרגל, מי ייתן שירות לאותם רכבים?

חמד עמאר: האם יש לכם תשובה לכך?

עוזי יצחקי: אתם מבקשים לשמוע תשובה כעת?

אופיר אקוניס: לא, התשובות יינתנו אחר-כך במרוכז.

אופיר אקוניס: רשות הדיבור למר ערן ראובני, ואחריו חבר הכנסת כרמל שאמה, אחרון הדוברים, ונתחיל בהקראה.

אופיר אקוניס: בבקשה.

ערן ראובני: שלום.

ערן ראובני: אני מנכ"ל איגוד ITS ישראל, שהוא איגוד שמטפל בקידום טכנולוגיות מתקדמות לתחום התחבורה.

ערן ראובני: לא היינו חברים בוועדה בשנת 2004, כי האיגוד לא היה קיים עדיין.

ערן ראובני: איגוד ITS ישראל בא להתמודד עם מגמה מעניינת מאוד בתחום הרכב, שמביאה טכנולוגיות חדשות רבות לרכב.

ערן ראובני: הנקודה החשובה, שהיום בטיחות כבר איננה מושגת רק על-ידי אמצעים פסיביים, אלא יש עולם שלם של בטיחות אקטיבית, של אביזרים שונים שמתווספים לרכב.

ערן ראובני: רוב האביזרים הללו אינם מתוקננים היום כתקנת חובה במדינת ישראל.

ערן ראובני: ה-ESP שנכנס לאחרונה כחקיקה מחייבת הוא בודד.

ערן ראובני: רוב האביזרים האחרים – חיישני אי שמירת מרחק, חיישני שמירת נתיב, חיישני רוורס, התרעות פנסים מתכווננים – אלה אביזרים שאנו רואים בכלי הרכב אך לא נקבעו בתקנות מחייבות.

ערן ראובני: ניתן להביא רכב זול יותר אם לא יכלול את כל האלמנטים האלה.

ערן ראובני: לכן אנו מבקשים לציין נקודה נוספת שנכון שתהיה בצו, לחייב את היבואן לפרט מה האביזרים שהרכב כולל ביחס לכלל האִבְזוּר המצוי בשוק, או לחלופין מה הוא לא כולל שניתן היום למצוא כאביזרי בטיחות בשוק.

ערן ראובני: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, כבוד השר, כבוד מנכ"ל משרד התחבורה.

כרמל שאמה-הכהן: הצו הזה, למרות שהוא לא חוק ולא מוגדר באיזו כותרת בומבסטית, אלא במילה הצרה "צו", הוא באמת מהפכה, גם לשוק הרכב וגם בעיקר לצרכנים במדינת ישראל.

כרמל שאמה-הכהן: אני מניח שעוד יתקיים כאן דיון על כל אחד מן הסעיפים, אבל הכיוון מבורך.

כרמל שאמה-הכהן: אני שומע גם את דעתם של חברי הוועדה מכל סיעות הבית כמעט, התומכים במגמה הזאת.

כרמל שאמה-הכהן: בדיון הפורה שיתקיים כאן יוכנסו אולי כמה שינויים קוסמטיים, אבל אני סבור שהצו הזה מבורך.

כרמל שאמה-הכהן: מגיע יישר כוח לצוות המשרד, למנכ"ל, לשר.

כרמל שאמה-הכהן: זאת באמת בשורה לכולנו.

כרמל שאמה-הכהן: בהזדמנות זאת שהשר נמצא כאן בחדר ועדת הכלכלה, אנחנו חברי הכנסת ושאר העובדים וכל מי שמגיע מידי פעם לבקר אותנו צריכים לברך אותך ואת משרדך על ההחלטה הקטנה, אבל הכל-כך דרמטית, על איסור נסיעת משאיות בבוקר בכביש 1.

כרמל שאמה-הכהן: במקום לבזבז מיליארדי שקלים על פתיחת הפקק העצום שהיה כל בוקר, בעצם בהחלטה חכמה ואמיצה היה שיפור עצום ואנחנו מברכים אותך מדי בוקר מחדש, וגם היום, על היוזמה שלך.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

דניאל בן-סימון: אגב, הם עברו לכביש 443.

אופיר אקוניס: דווקא בכביש 443 התנועה זורמת.

אופיר אקוניס: הבעיה בכביש 443 לא תהיה בעיה תחבורתית.

אופיר אקוניס: הבעיה בכביש 443 עומדת להיות בתחום אחר לחלוטין, בשל החלטה שנתקבלה בבניין לא רחוק מכאן.

ישראל כץ: בכביש 443 שופרה המהירות.

דניאל בן-סימון: כל הכבוד לשר.

אופיר אקוניס: רשות הדיבור לעו"ד שרית זוכוביצקי-אור, סגנית בכירה ליועצת המשפטית של משרד התחבורה.

אופיר אקוניס: אני מבקש ממך לקרוא סעיף-סעיף ואז נדון ונצביע על כל סעיף, ואם יישמעו הערות אנחנו נקשיב כמובן, אבל בסופו של דבר נצביע.

שרית זוכוביצקי-אור: "בתוקף סמכות שר התחבורה והבטיחות בדרכים לפי סעיפים 5 ו-15 לחוק הפיקוח על מצרכים ושירותים, התשי"ח-1957 ובתוקף סמכות שר התעשיה, המסחר והתעסוקה לפי סעיף 2 לפקודת היבוא והיצוא [נוסח חדש], התשל"ט - 1979,ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת לפי סעיף 21א(א) לחוק יסוד: הכנסת, וסעיף 2(ב) לחוק העונשין, התשל"ז-1977 אנו מצווים לאמור:" אגיד כבר בראשית הדברים, שקראנו את הערות הגופים.

יעקב אנוך: כאן ביקשנו להגדיר "תוצר".

אופיר אקוניס: הערות נשמע בסוף ההקראה.

אופיר אקוניס: תקראי עד סוף הסעיף.

אופיר אקוניס: סדר הדיון יהיה כדלהלן: את תקראי כל סעיף באופן רציף ולאחר מכן תסבירי, ואז מי שרוצה יוכל להעיר הערות.

אתי בנדלר: נבקש לשמוע הסברים.

שרית זוכוביצקי-אור: הגדרת "בעל עניין" נדרשה לצורך תיקון סעיף 3, שמונה את רשימת התנאים שבהתקיימם מקבל יבואן רישיון ייבוא.

שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו לא מסדירים עיסוק, אלא קובעים תנאים מינימליים לצורך קבלת רישיון ייבוא.

שרית זוכוביצקי-אור: כלומר, מי שעומד בתנאים מקבל רישיון ייבוא ויכול להכניס את הסחורה ארצה.

שרית זוכוביצקי-אור: "גילוי דעת 58" הוא גילוי דעת של לשכת רואי החשבון.

שרית זוכוביצקי-אור: אם רוצים הסבר מפורט, מה הוא אומר ולמה הוא נועד, רואה חשבון אלישר מטעם המשרד יוכל להסביר.

שרית זוכוביצקי-אור: הוא נועד, בין היתר, להבטיח איתנות פיננסית ולקרוא בעוד מועד בעיה בחברה שצריך יהיה להתייחס אליה.

עופר אלישר: "העסק החי" מוגדר בגילוי דעת 58 של לשכת רואי החשבון בישראל.

עופר אלישר: הוא עוסק בסדרה של בדיקות חשבונאיות מקיפות שרואה החשבון צריך לערוך ולהזהיר מפני קריסת עסק, מפני פשיטת רגל.

עופר אלישר: הכנסנו את המנגנון של עיקרון העסק החי לתוך הצו כמנגנון דיווח מיידי.

עופר אלישר: ברגע שיש אזהרת עסק חי, היבואן יצטרך לדווח מייד, ובסוף השנה להגיש אישור רואה חשבון על כך שהוא עמד בדרישה הזאת.

שרית זוכוביצקי-אור: הגדרת "יבואן" – זה לב התיקון.

שרית זוכוביצקי-אור: במסגרת הגדרת "יבואן" הגדרנו את היבואן הישיר, שקשור עם יצרן רכב מיובא.

שרית זוכוביצקי-אור: אעיר כבר שהרחבנו גם את הגדרת "יצרן רכב מיובא", כי גילינו שהיצרנים בעצמם לא משווקים את הרכב אלא יש להם תאגידים מטעמם, שהם מסמיכים אותם לצורך שיווק הרכב בחוץ-לארץ.

שרית זוכוביצקי-אור: יצרן הרכב הישיר הוא יצרן שקשור עם החוזה, והרפורמה היא הגדרת היבואן המקביל.

שרית זוכוביצקי-אור: אנו מאפשרים ליבואנים בארץ לייבא רכב מסוג 1M ורכב להסעת נוסעים עד 8 מושבים שמשקלו הכולל אינו עולה על 3.5 טון (3,500 קילוגרם).

עוזי יצחקי: זה תיקון של חבר הכנסת אמנון כהן בעת שהיה יושב-ראש ועדת הכלכלה בעבר.

שרית זוכוביצקי-אור: צריך להגיד בסוגריים, שהתאמת התקינה הישראלית לתקינה האירופאית היתה שלב משמעותי מאוד באפשרות הייבוא המקביל.

שרית זוכוביצקי-אור: זה יצר תשתית אחידה וקו אחד, ואיפשר את ישימות השיטה.

שרית זוכוביצקי-אור: "היבואן המקביל" הוא יבואן שמקביל ליבואן הישיר, כאשר אנו קובעים שלושה אלמנטים: 1) זה רכב מסוג 1M, בשלב הזה; 2) מאותו תוצר; 3) ובאותה התקינה המיובא על-ידי היבואן הישיר.

צבי פולק: זה המקום להתייחס ל"תוצר"?

אופיר אקוניס: כן, זה המקום.

צבי פולק: אנחנו רוצים להתייחס כאן ל"תוצר".

צבי פולק: יש כמה הגדרות, כמו "יצרן" ו"דגם", שמופיעות לאורך כל הצו, ויש להגדרות הללו משמעות כי נדרשים כל מיני דברים.

צבי פולק: המונח "תוצר" לא מוגדר, כלומר, משרד התחבורה יכול להחליט אם הוא רוצה לקרוא לזה "יצרן", ויצרן זה "הונדה", "טויוטה", "וולוו", או "דגם", שזה 60S, 80S, "קורולה" וכולי.

צבי פולק: המילה "תוצר" משאירה ערפול גדול מאוד.

צבי פולק: היא מופיעה גם בסעיף אחר ופותחת פרצות לעקוף את מה שהצו הזה התכוון לעשות.

צבי פולק: לכן אנו מציעים שהיא תוחלף ב"יצרן" או ב"דגם", כי אחר-כך יש גם השלכות, למשל בקטעי תקינה מדברים על "דגם", ובהתקשרות מדברים על "יצרן".

צבי פולק: צריך לחדד את זה הרבה יותר.

צבי פולק: בסעיף הזה יש לנו הערה נוספת.

צבי פולק: בהגדרת "היבואן" צריך לכתוב "הרכב המיובא", עם ה"א הידיעה.

צבי פולק: למשל בסעיף 1(2)(2), כתוב: "סוכן מורשה של יצרן רכב מיובא".

צבי פולק: היות ולא מופיעה ה"א הידיעה ולא נכתב "הרכב המיובא", תיאורטית ייתכן שיבואן מקביל יביא "טויוטה" מ"דילר" בחוץ-לארץ שמוכר בכלל "יונדאי".

אתי בנדלר: אבל זה מופיע בהמשך.

צבי פולק: זה לא מופיע.

צבי פולק: ה"א הידיעה חסרה.

אתי בנדלר: נכתב: "מאותו תוצר ובאותה התקינה המיובא על ידי יבואן ישיר".

צבי פולק: אבל כשמגדירים ממי אפשר לייבא, גם במקומות נוספים לא כתוב "הרכב המיובא".

צבי פולק: כאשר מוסיפים את ה"א הידיעה, זה מאוד חד-משמעי, וזה בסדר.

צבי פולק: אתה יכול לקנות רק ממי שמייצג בחוק את הרכב אותו אתה מייבא.

צבי פולק: זאת כוונתכם.

עוזי יצחקי: ההסכם הוא עם היצרן.

צבי פולק: הרי אין כוונת

צבי פולק: כם שיבואן מקביל יילך ל"דילר" של "הונדה" ויביא "טויוטה", כי אחר-כך כל שרשרת הבטיחות תשתבש.

אבנר פלור: זה במסגרת ההגדרה "סוכן מורשה".

אבנר פלור: אני מפנה אותך לפסקה (6) בסעיף 1, שם כתוב "שלפיו הוא מורשה למכור את הרכב המיובא מתוצרת יצרן הרכב".

אבנר פלור: אין טעם לחזור על זה בכל מקום.

אבנר פלור: זה ברור.

צבי פולק: סליחה שאני מתעקש, אבל ההגדרה הזאת נתונה בפירוש לפרשנות.

צבי פולק: "סוכן מורשה של יצרן רכב מיובא מסוג 1M" זה סוכן רכב של "הונדה".

צבי פולק: על פי ההגדרות הללו אני יכול להביא ממנו "טויוטה".

צבי פולק: אין זאת כוונתכם, אני בטוח בכך.

יעקב גנות: אדוני טועה.

צבי פולק: זה שאמרת שאני טועה, זה עדיין לא הופך אותך לצודק, אדוני המנכ"ל.

אופיר אקוניס: צריך להיות הסבר מלומד.

אופיר אקוניס: לא להגיד לו שהוא טועה, עם כל הכבוד.

אופיר אקוניס: גם אנחנו רוצים לדעת.

יצחק וקנין: אדוני אומר לו שהוא טועה, אך לא מסביר לנו.

יצחק וקנין: האם מה שהוא אומר גורע?

יצחק וקנין: זאת השאלה.

יצחק וקנין: אם זה לא גורע, אז אין בעיה.

ישראל כץ: האם הניסוח הקיים עונה על הבעייתיות שהוא העלה?

אתי בנדלר: תצביע שוב לאן אתה מפנה את הוועדה.

אבנר פלור: אני מפנה אתכם לפסקה 1(6), שם מגדירים "סוכן מורשה".

אבנר פלור: שם מדובר על יצרן הרכב.

אבנר פלור: כלומר, זה לא משתמע לשתי פנים.

שרית זוכוביצקי-אור: יש כאן מערכת יחסים חוזית.

אופיר אקוניס: בסדר.

ישראל כץ: הבעיה הזאת פתורה.

אבנר פלור: לגבי התוצר, מר אבי גונן, המהנדס הראשי לרכב יוכל להגיד, אבל מבחינתנו היום אנחנו קובעים את התוצר של הרכב על-פי מסמכי התקינה שלנו.

צבי פולק: סליחה, פסקה 1(6) לא עונה על הסוגייה שהעליתי.

צבי פולק: יש דברים שנצטרך, כי בסופו של דבר על-פיהם יהיה הייבוא הנכון או הלא נכון.

צבי פולק: גם כאן אין ה"א הידיעה.

צבי פולק: אתה יוצר מקבילות.

צבי פולק: בהגדרת "סוכן מורשה" כתוב: "אדם הקשור עם יצרן רכב מיובא", ולא כתוב: "עם יצרן הרכב המיובא".

אבנר פלור: תקרא את המשך הפסקה: "...

אבנר פלור: שלפיו הוא מורשה למכור את הרכב המיובא מתוצרת יצרן הרכב".

אבנר פלור: ההגדרה לא משתמעת לשתי פנים.

עוזי יצחקי: התשובה שענה מנהל אגף הרכב מקובלת עלינו.

טל ברנר דרורי: אם זה לא גורע, למה לא להוסיף גם את ה"א הידיעה?

צבי פולק: אין בזה חסם וזה לא גורע.

צבי פולק: למה ההתעקשות?

ישראל כץ: לא צריך לשנות, כי התשובה קיימת.

אתי בנדלר: גברת זוכוביצקי, כוונתכם ברורה.

אתי בנדלר: בשלב שזה יובא לנוסח הסופי בפני הממונה על נוסח החוק במשרד המשפטים, אני מציעה שתוודאי שאין צורך בתיקון.

שרית זוכוביצקי-אור: לדעתי היא הורידה את ה"א הידיעה.

אתי בנדלר: אז יש לכם את נסחית החוק במשרד המשפטים ויש לכם את ההצהרות של משרד התחבורה שיופיעו בפרוטוקול הישיבה.

יצחק וקנין: מעניין אותי, עו"ד אתי בנדלר, מה את חושבת.

אתי בנדלר: לדעתי זה נראה בסדר גמור.

אופיר אקוניס: יש הערות נוספות לסעיף 1?

צבי פולק: אנחנו מבקשים את המילה "תוצר" להחליף ב"יצרן".

אבי גונן: אתייחס לעניין הגדרת "תוצר".

אבי גונן: לפי התקינה זה Make או Manufacture.

אבי גונן: Manufacturer – יש לו הרבה מאוד סעיפים והרבה מאוד חלוקות.

אבי גונן: למשל, "טויוטה" מייצר רכבים ביפן וגם בטורקיה ואולי בעוד כמה מקומות.

אבי גונן: בתוך התקינה יש גם Assembly, היכן מרכיבים את הרכב.

אבי גונן: יש הרבה מאוד פרמטרים בתהליך הייצור.

אבי גונן: אם נגדיר "יצרן", ונניח שמייבאים מטורקיה, אז היצרן יהיה רק טורקיה?

אבי גונן: זה לא כל-כך מדויק.

אבי גונן: זה עלול לעוות את הכוונה של הייבוא המקביל.

אבי גונן: לעומת זה, Make – היצרן מגדיר את ה-Make וזכותו להגדיר את השם שהוא רוצה.

אבי גונן: ברוב המקרים זה גם שֵם היצרן, כלומר "פורד" זה "פורד".

אבי גונן: יש מקרים יוצאי דופן, כמו למשל הרכב "דייהו" שיובא בזמנו, "שברולט" קנתה אותו והיא מוכרת אותו תחת make של "שברולט", אך ייתכן שבאירופה הוא נמכר כ"דייהו".

אבי גונן: ה-Make מייצג הכי נכון מבחינת התקינה, מבחינת היכולת שלנו לזהות את הרכב שמיובא.

עוזי יצחקי: לזהות שזה המוצר.

יעקב אנוך: אבל אם למילה "תוצר", לצורך העניין, כפי שהסביר ידידי מר אבי גונן, יש גם פירוש של Make וגם פירוש של Manufacturer, אז זה לא חד-ערכי.

יעקב אנוך: המילה "יצרן" יש לה פירוש חד-ערכי, ויצרן "טויוטה" הוא יצרן "טויוטה" בטורקיה והוא יצרן "טויוטה" בארצות-הברית, ביפן או בישראל אם ירצה, הוא יצרן "טויוטה" בכל מקום בעולם.

יעקב אנוך: אנחנו לא מדברים היכן ייצרו את המוצר.

יעקב אנוך: הוא שֵם היצרן.

עוזי יצחקי: אבל לא ברור מה השינוי מהיום, מה הבעיה.

אבי גונן: מבחינתנו הגדרה על-פי "יצרן" תהיה בעייתית.

אבי גונן: אנחנו הרי מאשרים את התקינה לפי מקום הייצור.

יעקב אנוך: מה זה "תוצר", Make או Manufacturer?

אופיר אקוניס: אני מבין שאתם מעדיפים להשאיר את הנוסח הקיים.

שמואל טננבאום: אני רוצה להוסיף משהו בסעיף הזה.

שמואל טננבאום: לדעת המועצה לצרכנות צריך לדרוש שליבואן יהיה אישור מה"דילר" שהוא נמצא ברשימת ה-Recall של החברה.

שמואל טננבאום: אחרת, יגיעו רכבים ויהיו תקלות שלא נדע איך לטפל בהן.

שמואל טננבאום: תודה.

יעקב אנוך: אדוני היושב-ראש, לפני שאתה מעלה את הסעיף להצבעה, ברשותך, כפי שהגדיר מר אבי גונן, למושג "תוצר" יש שתי משמעויות: Make ו-Manufacturer.

יעקב אנוך: אפשר להחליט מה זה.

יעקב אנוך: אין לנו בעיה, תכתבו מול המונח מה זה, אם הכוונה ל-Make או ל-Manufacturer, כי אלה שני דברים שונים.

יעקב אנוך: או תכתבו "יצרן", שלעניות דעתנו כולל את הכול, ואין בזה שום חסם.

יעקב אנוך: אני מסתכל בעיניים שלכם, כמי שמחפשים את החסם הסמוי, שמא אנחנו מכניסים כאן חסם.

יעקב אנוך: אין כאן שום חסם.

אבנר פלור: אדוני היושב-ראש, אנו סבורים שיש להמשיך את המצב הקיים.

אבנר פלור: אם יראו לנכון להוסיף הגדרה, נוסיף, אבל על-פי המצב הקיים היום אין טעם לשנות את זה.

אתי בנדלר: לא תוכלו לראות לנכון ולהוסיף.

עוזי יצחקי: זה המצב הקיים היום.

עוזי יצחקי: כפי שחיים עם זה היום, יחיו עם זה גם בהמשך.

אתי בנדלר: היום אין הגדרה.

אתי בנדלר: גם בצו הנוכחי יש שימוש במונח "תוצר" ללא הגדרה.

אתי בנדלר: עד כה לא הועלתה בעיה בקשר לכך.

אתי בנדלר: עכשיו מעלים כאן בעיה.

אתי בנדלר: אז אי אפשר לשוב ולהסתמך על כך שזה מופיע בנוסח הקיים כדי לא להתייחס לבעיה, ככל שהיא קיימת.

עוזי יצחקי: היא לא קיימת.

אתי בנדלר: ניתן הסבר מקצועי, שאפשר להשתמש במונח "תוצר" בשני מובנים, ואם המשרד מתכוון אך ורק למובן אחד אז אין שום סיבה לא להגדיר את זה.

ישראל כץ: עוד פעם, אולי תסביר מה המשמעות של המילה "תוצר" ולמה היא צריכה להופיע בצו, למה היא עונה על הבעיה.

אבי גונן: הלכה למעשה, בפועל, למרות שזה לא מופיע בחוק, אנחנו משתמשים במונח "תוצר" כבר שנים וזה עונה לדרישות הלקוחות והצרכנים.

אבי גונן: אציג דוגמה.

אבי גונן: "קדילאק", למשל, זה תוצר GM.

אבי גונן: אם ארשום עכשיו "GM", אז מה בדיוק הרכב: "קדילאק" או GM?

צבי פולק: סליחה, "קדילאק" זה דגם.

צבי פולק: זה לא תוצר.

עוזי יצחקי: זה המונח הקיים היום ורוצים להשאיר אותו.

צבי פולק: אחת הסיבות שלא התעוררו בעיות עד היום, שלא היה ייבוא מקביל והנושאים הללו היו לא רלוונטיים.

צבי פולק: עכשיו כשיש ייבוא מקביל, הנושא רלוונטי, ולכן מה שהיה נכון עד היום ולא יצר בעיה עלול ליצור בעיה בעתיד.

אתי בנדלר: אנשי משרד התחבורה אומרים, אם אני מבינה נכון, שהם מעדיפים להשאיר את המונח הזה עמום, באופן שלפעמים משתמשים במובן של יצרן ולפעמים במובן של ה-Make.

צבי פולק: זה לא תשובה.

אבנר פלור: אנחנו מתבססים, כפי שאמר גם אבי גונן, על "התוצר", מה שנכתב בהוראת רישוי וברישיון הרכב, על בסיס תעודות תקינה שמקבלים מאירופה ומארצות-הברית.

אבנר פלור: ההגדרה נותרת בעינה, אנחנו לא משנים אותה.

אבנר פלור: אם באירופה זה "סובארו" אז גם כאן זה "סובארו" מבחינת ה-Make.

אבנר פלור: אז אין טעם לשנות את זה.

אבנר פלור: לדעתי צריך להמשיך עם ההגדרה הקיימת.

צבי פולק: הנה, השתמשת ב-Make ולא ב-Manufacturer.

צבי פולק: Make זה יצרן.

צבי פולק: אז תכניס את המונח "יצרן".

אבנר פלור: המצב היום יכול להמשיך בהתבסס על מסמכי תקינה.

אופיר אקוניס: הממשלה לא תומכת בשינוי המונח?

אופיר אקוניס: הממשלה דבקה בנוסח?

עוזי יצחקי: כן.

אופיר אקוניס: נשמע כעת הערות לכל הפסקאות שבסעיף 1 ביחד.

אופיר אקוניס: אני מבקש לרכז את כל ההערות, ואנחנו נצביע.

אופיר אקוניס: הודעתי שאני עומד להצביע על הסעיף הראשון.

קריאה: אבל לא אפשרת לנו לגמור לדון.

אופיר אקוניס: הביטו, לא נאמר עכשיו את כל ההגדה של פסח, עם כל הכבוד.

אופיר אקוניס: אנחנו מבקשים להצביע.

אופיר אקוניס: ביקשתי שתרכזו את ההערות שלכם.

אופיר אקוניס: אנחנו מכירים את הדברים האלה.

אופיר אקוניס: אצביע על כל סעיף 1.

אופיר אקוניס: אני מבקש לשמוע הערות לכל הפסקאות ביחד.

יעקב אנוך: בפסקה (3), כתוב: ""יצרן רכב מיובא" – יצרן רכב מיובא או אדם שיצרן רכב מיובא הסמיכו בכתב למשך שלוש שנים לפחות לפעול מטעמו ולמכור רכב מיובא מתוצרתו בישראל ועל שמו מסמכי התקינה".

יעקב אנוך: כאן העברנו הערה גם בכתב, אנחנו מבקשים להתאים את זה לדירקטיבה האירופאית ולהפוך את זה ל"חמש שנים".

עוזי יצחקי: זה חסם מיותר.

יעקב אנוך: חסם למי? ליבואן רגיל?

עוזי יצחקי: גם הדירקטיבה האירופאית רק המליצה.

עוזי יצחקי: עברנו על זה.

עוזי יצחקי: אין שום סיבה לקבוע כאן "5 שנים".

עוזי יצחקי: זה 3 שנים.

עוזי יצחקי: מעבר לזה זה חסם.

יעקב אנוך: סליחה, את מי זה חוסם?

יעקב אנוך: מדובר על היבואנים המסורתיים ולא על ייבוא מקביל.

יעקב אנוך: איזה חסם יש בזה?

יעקב אנוך: איפה החסם?

עוזי יצחקי: בשביל מה אתה צריך את זה?

עוזי יצחקי: מה זה משנה?

יעקב אנוך: כפי שלא אשאל מה זה משנה שבכלל דנים בצו, אם דנים בצו, ואם רוצים לתקן עיוותים, ואם הקהילה האירופאית עברה ל-5 שנים, למה לא נאמץ את זה?

עוזי יצחקי: היא רק המליצה.

יעקב אנוך: אף-על-פי שזאת רק המלצה, הקהילה האירופאית עברה ל-5 שנים.

עוזי יצחקי: היא רק המליצה.

עוזי יצחקי: כבוד היושב-ראש, 3 שנים זה מספיק.

עוזי יצחקי: זה מראה על הרצינות.

יעקב אנוך: אדוני היושב-ראש, אם השיטה היא שמה שהציגו כאן הוא "כזה ראה וקדש", אז לשם מה אעיר הערות?

יעקב אנוך: אני לא רוצה לבזבז את מילותיי.

אופיר אקוניס: אתה לא מבזבז את מילותיך.

אופיר אקוניס: תעיר הערות.

יצחק וקנין: אני חייב להעיר כאן הערה, ואז אצא מן הדיון.

יצחק וקנין: רבותי, השתתפתי בדיונים רבים בוועדת הכלכלה.

יצחק וקנין: נראה לי שיש כאן איזו מלחמת עולם בין שני צדדים, כאשר כל צד עומד על קוצו של יו"ד ואין כל כוונה להגיע לשום פשרה.

יצחק וקנין: כך אני רואה את הדברים.

יצחק וקנין: מעולם לא התנהל דיון בצורה כזאת.

ישראל כץ: מעלים סוגייה.

ישראל כץ: כאשר בודקים מגלים שאין שום בעיה.

ישראל כץ: זה רק עניין של הגדרות.

ישראל כץ: אם רואים שההגדרה מספקת אז דבקים בה.

יצחק וקנין: יש כאן דברים שהם סמנטיים.

ישראל כץ: מתווכחים על הגדרות שאנשים כתבו אותן.

יצחק וקנין: נראה לי שיש כאן איזו מלחמת עולם בין שני צדדים.

ישראל כץ: אין שום מלחמות.

יצחק וקנין: צד אחד מתחפר ואומר: לא אשנה אפילו קוצו של יו"ד.

יצחק וקנין: כך אני מבין.

כרמל שאמה-הכהן: כחבר ועדת הכלכלה, אתה קובע.

אופיר אקוניס: בדיוק כך.

אופיר אקוניס: תיכף נשנה את סעיף 3.

אופיר אקוניס: תחכה.

אופיר אקוניס: אנחנו שומעים את ההערות, שומעים את המלצות הממשלה ומצביעים.

ישראל כץ: חבר הכנסת וקנין, דיברת על יו"ד – אנחנו לא רוצים להכניס את היו"דים שימנעו מההליך הזה לפעול.

יצחק וקנין: בואו ננמיך כאן קצת את הטון.

אופיר אקוניס: הטון מונמך מאוד.

אופיר אקוניס: הכול בסדר גמור.

ישראל כץ: הוא מייצג את האינטרס שלו, וזה בסדר, אבל הכינו כאן נוסחים, שומעים את ההערות, ואם היה צורך היו מתאימים את ההגדרות, אבל כל הגדרה עונה על הצרכים.

יעקב אנוך: כבוד השר, הנקודה שהעליתי, אין לה כלום עם ייבוא מקביל, אלא רק עם היבואנים המסורתיים.

יעקב אנוך: מכיוון שיש תהליך ואירופה עוברת ל-5 שנים, ואני לא מדבר על יבואנים מקבילים, מצידי תתן להם יום אחד, הם לא נוגעים בעניין, אנחנו – ואני מייצג את יבואני הרכב – רוצים להתיישר עם מה שקורה באירופה, ומבקשים להתיישר עם ה-"5 שנים" לגבינו.

יעקב אנוך: אם אתה לא רוצה ליישר קו לגבי ייבוא מקביל, אל תיישר.

אופיר אקוניס: משרד התחבורה אמר שהקביעה של "5 שנים" בדירקטיבה האירופאית היא המלצה.

קריאה: הם עוברים ל-5 שנים, אבל לא כולם עברו עדיין.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבין שאתם קובעים כאן "3 שנים" כדי לעודד כניסת יבואנים חדשים.

שרית זוכוביצקי-אור: זה בהגדרת "יצרן".

שרית זוכוביצקי-אור: שים לב, לא מדובר כאן על יבואנים בארץ.

יצחק וקנין: מה מפריע שלגבע היבואנים הוותיקים ייקבע "5 שנים"?

שרית זוכוביצקי-אור: זה לא מתייחס ליבואנים, אלא ליצרנים בחוץ-לארץ.

יצחק וקנין: ליצרנים.

יצחק וקנין: היינו הך.

אופיר אקוניס: אנחנו מגיעים לסוגיית המספר המינימלי.

יעקב אנוך: אני מעיר לא על המספר.

יעקב אנוך: בפסקה (6)(2), נכתב: "הוא מכר במהלך השנה שקדמה לשנת הבקשה לרישיון הייבוא יותר מ-2,000 כלי רכב חדשים", שלזה אין לי שום הערה.

יעקב אנוך: הייתי מבקש להוסיף: "מאותו תוצר אתו הוא קשור ליצרן הרכב".

יעקב אנוך: זאת גם כוונתכם, כי אתם הרי מדברים על בטיחות.

אבנר פלור: הכוונה היתה ל-2,000 כלי רכב מכל תוצר, לאו דווקא מאותו תוצר, מכיוון שזה גם יהווה חסם.

יעקב אנוך: כלומר, אם הוא מכר "הונדה" אחת אז הוא כבר יכול למכור לארץ "הונדה" בתור יצרן?

יעקב אנוך: אני סבור שלא לכך התכוונתם.

אבנר פלור: אני שוב חוזר.

אבנר פלור: צריך לראות את כל המכלול של ההגדרה.

אבנר פלור: הוא אמור להיות מקושר עם יצרן הרכב.

אבנר פלור: לא ייתכן שהוא מקושר אתו ומוכר רק רכב אחד.

אבנר פלור: בואו נהיה קצת הגיוניים.

אבנר פלור: אם ב-2,000 כלי רכב, יש לפה ופה.

אבנר פלור: ערכנו את הבדיקה שלנו.

צבי פולק: אין לי בעיה עם ה-2,000.

אבנר פלור: יש לך בעיה עם ה-2,000, כי אתה אומר "מאותו תוצר", וזה מגביל.

אבנר פלור: זה חסם.

צבי פולק: מדברים על בטיחות, ואתה רוצה לוודא שמי שנמצא מן הצד השני של הים יודע לספק את המידע, את ה-Recall'ים וכולי.

צבי פולק: לכן קבעת מאסה קריטית מינימלית שתראה את גודלו.

צבי פולק: אתה אומר שאם הוא מכר רכב אחד מן התוצר הזה, עדיין ישראלי יכול לייבא ממנו.

צבי פולק: איך זה עובד?

אבנר פלור: כל פעם חוזרים על זה.

אבנר פלור: אדוני היושב-ראש, היו שלושה קווים מנחים בכתיבת הצו: הבטיחות, הסביבה והצרכנים.

אבנר פלור: אי אפשר בכל דבר להיתלות על נושא הבטיחות.

אבנר פלור: באשר להגדרה "סוכן מורשה", אני אומר שוב, תקרא את כל ההגדרה.

אבנר פלור: מדובר על "הסכם תקף בכתב, למשך שנתיים לפחות מיום הגשת הבקשה לרישיון ייבוא, שלפיו הוא מורשה למכור את הרכב המיובא מתוצרת יצרן הרכב".

אבנר פלור: בנוסף לכך, הוא חייב למלא את האמור בשתי הפסקאות שלאחר מכן.

אתי בנדלר: לפי ההגדרה הזאת, התוצאה פשוטה מאוד.

אתי בנדלר: אם סוכן מורשה באחת ממדינות אירופה, יש לו הסכם תקף למשך שנתיים עם יצרן מסוים של רכבי "טויוטה" ועד כה היה לו הסכם עם יצרן אחר, עם "הונדה", והוא מכר 20,000 כלי רכב של "הונדה", זאת אומרת שהוא לא צריך להוכיח שהוא מכר עדיין כלי רכב אחד של "טויוטה".

אתי בנדלר: די שהוא מכר 2,000 כלי רכב של יצרן אחר לגמרי.

אתי בנדלר: לזה צריך לשים לב.

אתי בנדלר: אין לו ניסיון עם החברה שבקשר אליה מתבקש הרישיון.

ישראל כץ: זה מעיד על הרצינות שלו.

אתי בנדלר: אין לי בעיה.

אתי בנדלר: אבל זה מה שטענו.

ישראל כץ: אני עוקב אחר התשובות, ואם הייתי שומע דבר לא הגיוני, הייתי מתקן.

ישראל כץ: עמדתי על כך שיוודאו בצו שיהיה לו חוסן של עיסוק בנושא.

ישראל כץ: אין שום קשר לסוג הדגם.

אופיר אקוניס: מי בעד סעיף 1?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: מי נמנע?

אופיר אקוניס: הצבעה בעד סעיף 1 – רוב נגד – אין נמנעים – אין הסעיף נתקבל.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: סעיף 1 נתקבל.

לאה ורון: חבר הכנסת ציון פיניאן הצביע במקום חבר הכנסת דני דנון.

לאה ורון: חבר הכנסת דניאל בן-סימון הצביע במקום חבר הכנסת עמיר פרץ.

יעקב אנוך: לא סיימנו להעיר.

יעקב אנוך: יש שם שגיאת כתיב.

יעקב אנוך: בואו לפחות נתקן אותה.

יעקב אנוך: בפסקה (8), במשפט שאומר "בטיחותי למשתמשים בו ולכלל הציבור".

ישראל כץ: הפסיק יתוקן.

שרית זוכוביצקי-אור: כאן אנחנו רוצים ליצור ודאות ולחייב את היבואנים לגלות לצרכנים שהם מייבאים את הרכב לא מהיצרן עצמו, אלא מסוכן מורשה של היצרן.

עוזי יצחקי: גילוי נאות.

אופיר אקוניס: יש הערות לסעיף 2? אין.

אופיר אקוניס: מי בעד סעיף 2?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: מי נמנע?

אופיר אקוניס: הצבעה בעד סעיף 2 – רוב נגד – אין נמנעים – אין הסעיף נתקבל.

אופיר אקוניס: סעיף 2 נתקבל.

שרית זוכוביצקי-אור: כאן אני קוראת תיקון, כי ראינו את ההערות בקשר למחוזות וחשבנו שיש מקום להתייחס לכך.

ישראל כץ: לבקשת היושב-ראש.

עוזי יצחקי: זה תואם עם משרד המשפטים.

שרית זוכוביצקי-אור: בחנו את זה, ומצאנו לנכון לקבל את ההערה הזאת.

שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מתקנים: במקום "ערים" יבוא "מחוזות", ונוסיף את מחוז הצפון, ולכן הנוסח יהיה כדלקמן:

אופיר אקוניס: כולם ערים לשינוי כאן?

שרית זוכוביצקי-אור: כן.

שרית זוכוביצקי-אור: הוספנו את מחוז הצפון, והפכנו את זה למחוזות, כאשר מחוז תל-אביב ומרכז מופיעים ביחד.

אופיר אקוניס: אם יש דברים מיוחדים שצריך להסביר, תסבירו, ואחר-כך נשמע הערות מיוחדות.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שאמה ביקש להעיר.

כרמל שאמה-הכהן: יש לי הערה לעניין סעיף 3(2): "יש לו הסכם תקף בכתב עם יצרן הרכב המיובא או עם סוכן מורשה של יצרן הרכב המיובא, למשך שלוש שנים לפחות".

כרמל שאמה-הכהן: קיבלנו הערות וטענות, ש-3 שנים זה מעט מדי.

כרמל שאמה-הכהן: מקובל עליי הרעיון ליצור מעין עידוד ינוקא ליבואן חדש, שלא יצטרך להחזיק בהסכם רחב וארוך שנים.

כרמל שאמה-הכהן: אבל הייתי מציע ליצור הפרדה, ולהגיד שהחדשים יצטרכו 3 שנים, ואחרי כן זה יהפוך ל-5 שנים.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני השר, הבנת את כוונתי?

כרמל שאמה-הכהן: להשאיר את הרעיון של 3 שנים.

ישראל כץ: מה מקובל היום בכלל, גם לגבי יבואנים רגילים?

ושרית זוכוביצקי-אור: 3 שנים.

כרמל שאמה-הכהן: אז אני לא מבקש לשנות.

שרית זוכוביצקי-אור: סעיף 3 מתייחס לתנאים לקבלת רישיון ייבוא.

שרית זוכוביצקי-אור: בפסקה (1), היום קבוע שזה תאגיד הרשום בישראל, ואנחנו חייבנו שבעל העניין והמנהל הכללי יהיו אף הם תושבי ישראל ושתהיה כתובת עסקים בישראל, כדי שיהיה למי לפנות.

עוזי יצחקי: זאת נקודה חשובה, שתהיה כתובת למי לפנות.

שרית זוכוביצקי-אור: שתהיה כתובת ושהיבואן יהיה עם מרב הזיקות האפשריות למדינת ישראל, ושניתן יהיה להשיג אותו ואת המנהל שלו כאן בארץ.

שרית זוכוביצקי-אור: לא הסתפקנו ב"תאגיד רשום".

עוזי יצחקי: זה תשובה למי שטען שהוא יתאדה או ייעלם.

חמד עמאר: ואם הוא פשט רגל, מה זה יעזור?

אתי בנדלר: לא מצאתי בשום מקום בחקיקה את המונח "כתובת עסקים".

אתי בנדלר: למה אתם מתכוונים ב"כתובת עסקים"?

שרית זוכוביצקי-אור: למנהל יש כתובת עסקים, משרד בישראל.

כרמל שאמה-הכהן: הקורלציה בין מחיר אופנוע למחיר רכב היא לא 1 ל-8.

דפנה עין דור: אבל מספר האופנועים מצומצם יחסית פר יבואן.

שרית זוכוביצקי-אור: בפסקה (2), באשר לחובה של הסכם תקף ל-3 שנים, בסך הכול עיגנו במסגרת הצו את הדרישה הקיימת היום בנהלים.

שרית זוכוביצקי-אור: פסקה (3) עוסקת בהתחייבות לספק מוצרי תעבורה.

שרית זוכוביצקי-אור: מכיוון שעל-פי בדיקה לא ניתן לקבל את ההתחייבות הזאת מן היבואן המקביל, מן הסוכן המורשה, וכדי להפוך את זה לישים, תיקנו, והוספנו שהתחייבות היצרן לספק מוצרי תעבורה תהיה רק של היבואן הישיר.

אתי בנדלר: מה לגבי מוצרי תעבורה של יבואן מקביל?

שרית זוכוביצקי-אור: קודם כול, הוא יתחייב בעצמו לספק מוצרי תעבורה.

שרית זוכוביצקי-אור: על-פי בדיקה, הסוכן המורשה לא מספק התחייבויות לספק מוצרי תעבורה.

שרית זוכוביצקי-אור: לכן, אם היינו כותבים את הדרישה, אי אפשר היה לעמוד בה.

שרית זוכוביצקי-אור: כן חייבנו את היבואן המקביל להתחייב לספק מוצרי תעבורה, כאשר על-פי הבדיקה שלנו לא אמורה להיות בעיה של אספקת חלקי חילוף וחלקים מקוריים.

שרית זוכוביצקי-אור: זה עניין כלכלי רווחי.

עוזי יצחקי: לא אמורה להיות בעיה.

עוזי יצחקי: יש כאן נציגים של חברות שעוסקות בחלפים תחליפיים ונציגים של יבואנים.

אתי בנדלר: זה מופיע באחד הסעיפים הבאים?

שרית זוכוביצקי-אור: בסעיף הבא, בהתחייבות של היבואן הישראלי לספק מוצרי תעבורה.

שרית זוכוביצקי-אור: בפסקה (4) – אם פסקה (3) עוסקת בהתחייבות של היבואן כאן לספק מסמך התחייבות מן היצרן בחוץ-לארץ, שזה יחול רק על היבואן הישיר, התחייבות היבואן בארץ לספק מוצרי תעבורה תחול על כולם, גם על היבואן הישיר וגם על היבואן המקביל, רק לכלי הרכב שמיובאים על-ידו כמובן.

שרית זוכוביצקי-אור: זה תיקון נוסף שהכנסנו.

שרית זוכוביצקי-אור: בפסקה (5), שעוסקת בשירותי תחזוקה בפריסה ארצית, אמרנו שעליו לתת התחייבות לספק שירותי תחזוקה באחד מן המחוזות.

שרית זוכוביצקי-אור: במקביל עליו להמציא רשימת מוסכים שהוא קשור עימם בהסכם תקף, כדי שיהיה ברור מה הוא היקף השירותים.

שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מניחים, נקודת המוצא היא שלא יהיו חסרים מוסכי שירות שישמחו לטפל בכלי הרכב המיובאים.

שרית זוכוביצקי-אור: זה עניין כלכלי, רווחי.

שמואל טננבאום: זה הרעת המצב הקיים.

עוזי יצחקי: זה לא הרעת המצב הקיים.

עוזי יצחקי: יש היום מוסכים שיכולים לתת את השירות.

עוזי יצחקי: יהיו התקשרויות.

עוזי יצחקי: תנאי השוק הם שיכתיבו את מה שיהיה בפועל.

עוזי יצחקי: לכן, אל תכניסו לשום פניקה.

עוזי יצחקי: יינתנו שירותי תחזוקה ברמה לא פחות טובה מאשר היום, אפילו להיפך.

גיא בוסי: על-ידי מי?

עוזי יצחקי: על-ידי מוסכי שירות.

גיא בוסי: של היבואן הישיר.

עוזי יצחקי: לא של היבואן הישיר.

עוזי יצחקי: של כולם.

שמואל טננבאום: יש כאן הסרת אחריות מהיבואן.

עוזי יצחקי: אני רוצה להזכיר לכם שמי שנותן היום שירות מהייבוא הישיר זה אתם.

שרית זוכוביצקי-אור: חשבנו שנכון להכניס הקלה בעניין ייבוא טרקטורונים ואופנועים.

שרית זוכוביצקי-אור: שם לא ביקשנו מוסך שירות אלא הסתפקנו בדבר מקל יותר, במסגרת פסקה (6), שזה יהיה הסכם עם מוסך מורשה לתיקון טרקטורונים, לא מוסך שירות, או שהוא בעצמו בעל רישיון מוסך.

שרית זוכוביצקי-אור: פסקה (7) מתייחסת לרכב המיובא.

שרית זוכוביצקי-אור: אם עד עכשיו דיברנו על היבואן, הפסקה הזאת מתייחסת לרכב המיובא.

שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רוצים להבטיח שהרכב יעמוד בתקנות התעבורה, ומכוח זה יעמוד בדרישות התקינה.

עוזי יצחקי: בעניין הזה אני חייב לענות לשאלות שעלו כאן.

עוזי יצחקי: כבוד חבר הכנסת וקנין, זה מראה ומוכיח שרמת הרכב שיגיע מבחינת הבטיחות לא יפחת ממה שקיים היום, לכן אין חשש לבטיחות.

עוזי יצחקי: לא נכניס מוצרים עם ערך פחוּת.

יצחק וקנין: זה אם הכול הולך כפי שצריך.

עוזי יצחקי: כך יהיה, כי זה מה שמחייב.

שרית זוכוביצקי-אור: באשר לערבות האוטונומית, בפסקה (8), היום יש קשר בין גובה הערבות ובין העובדה שליבואן יש מוסך או אין מוסך בבעלותו.

שרית זוכוביצקי-אור: סברנו שהקשר הזה לא רלוונטי יותר, ולכן קבענו ערבות בנקאית – לייבוא אופנוע וטרקטורון בסך מיליון שקלים, ולייבוא רכב אחר בסך 8 מיליון שקלים.

שרית זוכוביצקי-אור: כל התיקונים הנוספים הם סמנטיים.

שרית זוכוביצקי-אור: בפסקה (9) לתיקון, באשר לאחריות, קבענו שתקופת האחריות תהיה שנתיים.

שרית זוכוביצקי-אור: הכנסנו הקלה לגבי רכבים שנוסעים מספר רב של קילומטרים, כמו אוטובוס ומונית, והגבלנו במספר קילומטרים ומינימום שנה.

אתי בנדלר: יש עוד שינוי מהותי לגבי אחריות בתקופות האחריות לעומת הקיים היום, אם הבנתי נכון.

עוזי יצחקי: גם היום זה שנתיים.

אבנר פלור: היום מי שנותן את האחריות – האחריות חלה במשך שנה על היבואן ובמשך שנה על היצרן.

אבנר פלור: כאן אנו נותנים את האופציה של השנתיים על-ידי היבואן.

אתי בנדלר: בהתאם לנוסח הקיים היום, האחריות בשנה השנייה לא יכולה להיות בהיקף פחוּת מאשר בשנה הראשונה, וכעת אתם מסירים את המגבלה הזאת.

שרית זוכוביצקי-אור: עדיין יש מגבלה שקובעת שהיקף האחריות ותנאי האחריות לא יפחתו מאלה שניתנו ליבואן בהסכם עם היצרן.

אתי בנדלר: זה מה שנותן לו היצרן, אבל עקרונית אדם יכול לקנות היום רכב, לקבל אחריות לשנתיים או ל-3 שנים, והיקף האחריות, מעבר לשנה הראשונה, יהיה מוגבל.

אתי בנדלר: זה שונה מן המצב הקיים היום.

אתי בנדלר: נכון?

אבנר פלור: אסביר שוב, ואענה גם על השאלה שלך.

אבנר פלור: אנחנו קובעים היום שהיבואן צריך לתת אחריות לשנתיים, ובכל מקרה ובכל מצב האחריות שתינתן לא תפחת מן האחריות שהיצרן נותן או הסוכן המורשה נותן.

אבנר פלור: כלומר, אם הסוכן המורשה, במקרה של ייבוא מקביל, נותן היקף אחריות מסוים, את זה מחויב לתת היבואן.

אתי בנדלר: זה עדיין לא עונה לשאלה שלי, אבל אני מניחה שזה מניח את דעת הוועדה והשר, אז אפשר לעבור הלאה.

אבנר פלור: אני לא מבין למה זה לא עונה על שאלתך.

אבנר פלור: אמרתי שהאחריות של היבואן המקביל, לשנתיים לפחות, תהיה בהתאם לאחריות שנותן הסוכן המורשה.

אתי בנדלר: אם הסוכן המורשה נותן לו אחריות מסוימת לשנה אחת ואחריות מופחתת לשנה השנייה, זה מה שיחול על הצרכן שרוכש את הרכב, בניגוד למצב הקיים היום, שהיום לא מרשים ליבואן להפחית את היקף האחריות בשנה השנייה.

ישראל כץ: יש היום חברות שנותנות אחריות רק לשנה אחת?

אבנר פלור: כן.

אבנר פלור: מבחינת היצרן.

אבנר פלור: היום מחייבים לתת שירות של שנתיים לצרכן.

שרית זוכוביצקי-אור: הלקוח ייהנה משנתיים אחריות בכל מקרה.

אבנר פלור: היום היצרן יכול לתת אחריות רק לשנה.

יעקב אנוך: לא, הוא לא יכול.

אתי בנדלר: אני לא מביעה דעה, אם טוב או לא טוב, אבל רציתי להפנות את תשומת הלב לכך.

אתי בנדלר: הצו בנוסחו הנוכחי מחייב תקופת אחריות של שנתיים, שבמהלכה אי אפשר לצמצם את היקף האחריות בשנה השנייה לעומת השנה הראשונה.

אתי בנדלר: את המגבלה הזאת הסירו בנוסח החדש של הצו.

אתי רייטן: האחריות במשך השנתיים צריכה להיות בהיקף ובתנאים של היצרן.

אתי בנדלר: נכון, או של הסוכן המורשה.

אתי בנדלר: כלומר, אם הסוכן המורשה נותן אחריות מצומצמת ליבואן המקביל, אז הצרכן בארץ יקבל אחריות מופחתת, לעומת המצב היום בצו.

אתי רייטן: נכון, אבל זה עניין התחרות.

יצחק וקנין: למה להשאיר את זה לתחרות?

יצחק וקנין: למה לא לעגן את זה בצו?

אתי בנדלר: הנוסח הנוכחי מאפשר לצמצם את היקף האחריות לעומת המצב הקיים היום.

ישראל כץ: היום יש חברות ייבוא שנותנות אחריות רק לשנה?

עוזי יצחקי: הוא נותן אחריות לשנה וקונה ביטוח לעוד שנה.

אתי בנדלר: היום אסור להן.

לאה ורון: גם אם יש, זה בניגוד לחוק.

יצחק וקנין: אני לא מבין, אתם נגד הצרכנים?

יצחק וקנין: כך אני מבין אתכם.

יצחק וקנין: מצד אחד, אתם רוצים שהמחירים יירדו, אבל כאשר זה נוגע לאחריות אתם הולכים לרעת הצרכנים.

אתי בנדלר: היום חייבים לתת אחריות לשנתיים לפחות, ובהיקף שווה במשך כל השנתיים.

אתי בנדלר: אני זוכרת את הדיון שהתנהל בוועדה ואת התיקון שהוכנס בזמנו בצו ושאושר בוועדה, שהיה בעקבות הרבה מאוד הטעיות של צרכנים, שאמרו להם שיש להם אחריות לשנתיים, אבל בפועל בשנה השנייה האחריות היתה מצומצמת בהרבה והם לא ידעו על כך, ואז השר בא וביקש לתקן את הצו, והתיקון הזה התקבל בוועדה.

אתי בנדלר: היום חוזרים אחורה מן הבחינה הזאת.

אתי בנדלר: אם זה טוב או לא טוב, אינני מביעה עמדה.

אבנר פלור: אני רוצה להסביר מה כתוב בצו הקיים.

אבנר פלור: הצו הקיים היום מורה על שנתיים אחריות – שנה אחת אחריות של היצרן, ובשנה השנייה אחריות של היבואן.

אבנר פלור: זה מופיע בסעיף 3(10)(ב).

אבנר פלור: עכשיו מציעים שהאחריות לשנתיים תהיה של היבואן, בלי קשר ליצרן.

אופיר אקוניס: מה הבעיה כאן?

צבי פולק: מר פלור, מה שאמרת לא מדויק.

צבי פולק: היועצת המשפטית של הוועדה דייקה מאוד בדבריה.

ישראל כץ: עם כל הכבוד, ביקשתי ממנה להגיד את הדברים פעם נוספת כי הנושא חשוב.

ישראל כץ: עכשיו הדברים התחדדו.

ישראל כץ: היבואן המקביל ייתן אחריות לשנתיים.

ישראל כץ: זה הכול.

צבי פולק: זה לא עולה מנוסח הצו.

שרית זוכוביצקי-אור: הנוסח המוצע הוא: "לרכב אחר מזה שפורט בפסקת משנה (ג) – לתקופה שלא תפחת משנתיים מיום מכירת הרכב, ובלבד שלא יפחתו היקף האחריות ותנאיה מאחריות שניתנה ליבואן בהסכם עם יצרן הרכב המיובא או עם סוכן מורשה שלו".

ישראל כץ: יפה.

ישראל כץ: כלומר, הוא מתחייב לשנתיים, ואם היצרן ייתן לו יותר הוא מתחייב לתת גם את זה.

צבי פולק: אבל תחולת האחריות כאן לא כתובה.

צבי פולק: הוא יכול לתת בשנה השנייה אחריות אפסית כמעט.

ישראל כץ: מה המשמעות של נוסח הצו המוצע?

אבנר פלור: המשמעות היא שהתחולה שהיצרן נותן, היבואן צריך לתת.

אבנר פלור: כלומר, זה לא יפחת מהיקף תחולת האחריות שהיצרן נותן.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא יפחת מן האחריות שהיצרן נתן ליבואן.

כרמל שאמה-הכהן: זה יכול להיות גם אפס.

אתי בנדלר: נכון, זה יכול להיות אפס, וזה יכול להיות אחריות מורחבת בשנה הראשונה ואחריות קרובה לאפס בשנה השנייה.

ישראל כץ: על מה חתום היבואן הקיים?

קריאה: על שנתיים אחריות מלאה.

ישראל כץ: כתוב מה היקף האחריות שלו?

אתי בנדלר: כן.

אבנר פלור: בצו הקיים כתוב: "...

אבנר פלור: שלא יפחתו היקף האחריות שלו ותנאיה במהלך התקופה כולה".

אבנר פלור: כאן להיפך, אנחנו דווקא מוסיפים.

אתי בנדלר: אל תגיד "להיפך", אתה מטעה את השר ואת הוועדה.

ישראל כץ: מה מוצע עכשיו?

אבנר פלור: כעת מוצע שהאחריות תהיה "לתקופה שלא תפחת משנתיים מיום מכירת הרכב, ובלבד שלא יפחתו היקף האחריות ותנאיה מאחריות שניתנה ליבואן בהסכם עם יצרן הרכב המיובא או עם סוכן מורשה שלו".

ישראל כץ: בתנאי שהתנאים לא יפחתו ממה שנקבע בהסכם עם היצרן בשנה הראשונה גם?

קריאה: לא.

קריאה: יש לו Back to back על השנה השנייה רק.

ישראל כץ: היום לא מוטלת עליכם שום מגבלה שונה מאשר מציעים כאן.

ישראל כץ: תקרא את הסעיף הקיים היום בצו.

קריאה: אדוני השר, זה עניין צרכני שלא נוגע ליבואנים.

אתי בנדלר: בוודאי שזה עניין צרכני.

ישראל כץ: בנוסח הצו הנוכחי כתוב "ושלא יפחתו היקף האחריות ותנאיה במהלך התקופה כולה".

ישראל כץ: האם יש בעיה לאמץ אותו נוסח גם בתיקון לצו?

ישראל כץ: אין בעיה.

אופיר אקוניס: יפה מאוד.

אופיר אקוניס: זה הכול.

אופיר אקוניס: נשנה את זה.

אבנר פלור: אני רוצה להבהיר לגבי היבואן המקביל, את האחריות יכול שהיבואן ייתן.

ישראל כץ: כן.

ישראל כץ: אנחנו לא מדברים מי ייתן, אלא מה ההיקף.

ישראל כץ: ההיקף הוא לפי מה שהיצרן נתן לו בשנה הראשונה.

ישראל כץ: היקף השירות לא יפחת במשך התקופה ממה שקיים.

ישראל כץ: הם רצו לכתוב סעיף מיטיב, שאם יצרן נותן אחריות ל-3 שנים אז היבואן המקביל יצטרך לתת ל-3 שנים – "בתנאי שלא יפחת".

ישראל כץ: אני מציע לא לוותר על זה.

כרמל שאמה-הכהן: לא הייתי מוותר על האלמנט הזה: "שלא יפחת".

ישראל כץ: יש רכבים אמריקאים שנותנים אחריות ל-3 שנים.

ישראל כץ: אפשר לתת יותר, "ובלבד שלא יפחת ממה שהיצרן נותן".

ישראל כץ: אם היצרן נותן 3 שנים אחריות, אז למרות שהוא מתחייב לשנתיים הוא יהיה חייב לתת את מלוא מה שהיצרן נותן, גם אם זה 3 שנים.

ישראל כץ: תחילו את זה גם על היבואנים הקיימים, תחילו את זה על כולם, שאם הם מקבלים מהיצרן אחריות לתקופה ארוכה יותר משנתיים הם צריכים לתת את זה לצרכן.

ניסים בנימין: כבוד השר, כפי שאמרת, היצרנים עכשיו נותנים אחריות למשך זמן ארוך יותר, רובם נותנים אחריות ל-3 שנים, ואולי ייתנו אף לזמן ארוך יותר.

ישראל כץ: אבל בחוק הם מחויבים לשנתיים.

ניסים בנימין: אני סבור שבגלל ההגבלה הזאת צריך לקבוע "5 שנים" ולא "3 שנים", כדי שאם היצרן נותן אחריות ל-3 שנים יהיה די זמן אחר-כך גם לטפל.

ניסים בנימין: זה חשוב מאוד.

ישראל כץ: לפני שבוע לא חשבתם כך ולא התנדבתם, לא ניגשתם למשרד התחבורה להגיד שאתם רוצים לתת אחריות במשך 5 שנים.

ישראל כץ: דרך אגב, אני לא יודע מי אתה, אני מדבר באופן כללי.

ניסים בנימין: אני מייצג את העוסקים ברכב הדו-גלגלי.

ישראל כץ: כללית, אף אחד לא אמר:

ישראל כץ: בואו נחייב עכשיו בחוק ל-5 שנים.

יעקב אנוך: אמרנו את זה, ולא רק לפני שבועיים אלא גם לפני כמה חודשים.

ישראל כץ: הגורמים המוסמכים לא נקטו פעולה כדי להאריך את משך התקופה.

ישראל כץ: באה היועצת המשפטית לוועדה, בצדק, ואומרת: היום החוק הקיים קובע לפחות שנתיים באותו היקף, אבל הם הוסיפו עכשיו סעיף, שאם היצרן נותן יותר אז גם היבואן צריך לתת את כל מה שהיצרן נותן.

ניסים בנימין: נכון, אבל צריך להיות מספיק זמן מן ההתקשרות בכדי לתת את זה.

ניסים בנימין: לכן ההמלצה בדירקטיבה האירופאית היא ל-5 שנים.

שרית זוכוביצקי-אור: אני מציעה שכאן נגיד את העקרונות, ונשנה את הנוסח בהתאם.

ישראל כץ: אם נחליט בעתיד, בלי קשר לייבוא המקביל, להתייחס לנושאים של אחריות ולהביא משהו מסודר, נביא את זה.

ישראל כץ: זה לא דיון שצריך להיערך אגב הדיון על התחרות בייבוא המקביל.

אתי בנדלר: אם כך, אדוני היושב-ראש, יש שני תיקונים לתקנת המשנה הזאת.

אתי בנדלר: זה יובא לידי ביטוי בנוסח הסופי.

אתי בנדלר: הוועדה תצביע כרגע על העקרונות.

אתי בנדלר: שתי התוספות הן כדלקמן: 1) משך האחריות לא יפחת מזה שניתן על-ידי היצרן או הסוכן המורשה.

ישראל כץ: על כולם.

ישראל כץ: גם על היבואן הרגיל.

אתי בנדלר: 2) אי אפשר יהיה להפחית את התנאים ואת היקף האחריות במהלך תקופת האחריות.

דפנה עין דור: זה צריך להיות רק בשנתיים הראשונות, כי אם הוא נותן יותר זה כבר נטל כספי גדול מדי.

ישראל כץ: במשך שנתיים.

ישראל כץ: כמו היום.

ישראל כץ: במשך שנתיים אי אפשר יהיה להפחית.

ישראל כץ: מה שנותן היצרן, יתנו כולם.

ישראל כץ: זה ייכנס כבר לנוסח הצו.

יעקב אנוך: ברשותכם, כבוד השר, נושא ה-5 השנים עלה כבר כמה פעמים.

ישראל כץ: זה לא קשור לדבר הזה.

יעקב אנוך: נכון, אבל תן לי לרגע להתבטא, ברשותך.

ישראל כץ: אנחנו נוהגים בייבוא המקביל כפי שנוהגים בייבוא הרגיל.

ישראל כץ: העירו כאן הערות, בצדק, והצליחו, בצדק, לשמחתנו, חברי הוועדה והיועצת המשפטית לוועדה להביא לשוויון בין הדברים.

ישראל כץ: זה המצב שאנחנו רוצים כרגע.

ישראל כץ: המשרד לא נעלם ואף אחד לא נעלם.

ישראל כץ: אם ירצו בעתיד לקבוע עוד התניות ולהוסיף עוד דברים, נקיים דיון, אבל לא בנסיבות הללו של הכנסת הייבוא המקביל.

גיא בוסי: סליחה, אדוני השר, אבל זה בדיוק המקום שהיחס לא אמור להיות שווה.

ישראל כץ: זה המקום, אבל לא המועד.

גיא בוסי: אז זה יישאר כך בחקיקה.

גיא בוסי: יש כאן בעייתיות.

גיא בוסי: הם זה מקרוב באו ואין להם את הכלים לתת את אותם פתרונות.

גיא בוסי: לבטח ניתן לראות את זה, כי כרגע ליבואנים הקיימים יש מוסכים, יש את כל האחריות, יש את החלפים.

גיא בוסי: להם אתה נותן פה פשוט סוג של מתנה.

ישראל כץ: ביקשו כאן לחייב אותם במתן שירות שוויוני למה שקיים היום מבחינת האחריות.

ישראל כץ: הדברים הובהרו ותוקנו.

כרמל שאמה-הכהן: האם יש מגמה ברחבי אירופה לעבור מ-3 שנים ל-5 שנים?

קריאות: כן.

ישראל כץ: אבל זה לא קשור לייבוא המקביל.

ישראל כץ: אני לא רוצה שיעלה דבר לא בדוק.

ישראל כץ: זה דיון שאפשר יהיה לקיים אותו, ואם תתפתח יוזמה כזאת היא תחול על כולם.

גיא בוסי: אדוני היושב-ראש, הצגנו אסמכתאות לשאלה שלך.

גיא בוסי: אתה יכול לראות במכתב שהעברנו.

יעקב אנוך: אדוני היושב-ראש, בפסקה 3(2), הייתי רוצה לבקש ולהציע, ותשתדלו לא לתת תשובה שלילית אוטומטית כפי שעונים על כל הערה שלי, כתוב: "יש לו הסכם תקף בכתב עם יצרן הרכב".

יעקב אנוך: הייתי רוצה להציע – ועוד פעם, זה לא יוצר שום חסם – מה שמר עוזי יצחקי קורא לו המלצה בדירקטיבה האירופאית הוא לא המלצה.

יעקב אנוך: זה תהליך שמתחיל כהמלצה והופך להיות לתקנה.

יעקב אנוך: אנחנו מכירים היטב את התקנה ויש עליה גם חוות דעת.

יעקב אנוך: השוק האירופאי המשותף עובר ל-5 שנים בגלל מהות היחסים.

יעקב אנוך: אני לא מבקש ליצור שום חסם ולא לפגוע באותם ינוקות.

יעקב אנוך: בפסקה (2), לאחר "יש לו הסכם תקף בכתב עם יצרן הרכב המיובא" – שזה רק ליבואנים המסורתיים – יבוא "לחמש שנים", ובייבוא המקביל תשאירו "3 שנים".

יעקב אנוך: זה לא יפגע בינוקא, זה ייתן לנו ביטחון טוב יותר עם היצרן מבחינת מערכות היחסים ויתאים אותנו למצב באירופה.

יעקב אנוך: מכם זה לא גורע, ולנו זה מוסיף.

שרית זוכוביצקי-אור: אבל כתוב "לפחות".

שרית זוכוביצקי-אור: אפשר שההסכם יהיה לתקופה ארוכה יותר.

ישראל כץ: לא נשנה עכשיו את מכלול הדברים.

יעקב אנוך: למה כל דבר שאנחנו מציעים נתקל מייד בתשובה שלילית: לא, ולא עכשיו?

ישראל כץ: אגיד לך מדוע, כי אין דבר שאתם מעלים במקרה.

יעקב אנוך: אני מודיע לך שאנחנו מעלים את זה במקרה.

ישראל כץ: דרך אגב, זה זכותכם.

ישראל כץ: אני בעד שאנשים ירוויחו כסף.

ישראל כץ: אנחנו לא קומוניסטים.

ישראל כץ: אבל עם כל הכבוד, כל דבר שאתם מעלים נועד לתת לכם עוד יתרון, או של היצרנים על פני הקיימים, או יתרון אחר.

צבי פולק: בניגוד לעמדת משרד התחבורה, שם הכול עולה במקרה?

צבי פולק: ...

ישראל כץ: שר התחבורה מייצג את הציבור, כל עוד לא הוכח אחרת.

צבי פולק: אני מאמין שהוא מייצג את הציבור.

כרמל שאמה-הכהן: חילופי הדברים האלה לא תורמים לדיון, אדוני.

ישראל כץ: אם אתה רוצה להרחיב, לא כדאי להציג כותרות מי עושה מה.

ישראל כץ: כבר ראיתי את ייחצון הדברים שלכם.

ישראל כץ: היו לכם מקומות להגיד אותם.

ישראל כץ: עם כל הכבוד, אתם לא יכולים לטעון שאתם, כבעלי עניין, לא מקבלים מקום להתבטא בוועדה.

צבי פולק: עם כל הכבוד, לא אני אמרתי שאנחנו לא מעלים את הדברים במקרה.

ישראל כץ: שמתם לב בוודאי שההערות של חברי הכנסת ושל היועצת המשפטית לוועדה, בכל נושא שהוא לטובת הצרכן, התקבלו מייד.

צבי פולק: אם כך, אני מבקש לשאול מדוע בסעיף 3 כולו מורידים את הסף בצורה דרמטית, כאשר אין בכך צורך, הן לגבי החלפים והן לגבי המוסך.

צבי פולק: עד היום, ועדיין, משרד התחבורה עמד על כך שיבואן ישיר יביא מכתב מן היצרן שהוא מתחייב לספק חלפים ל-7 שנים.

צבי פולק: זאת תקנה שבאה לדאוג לכך שמי שקונה רכב לא ייוותר ללא חלפים.

צבי פולק: בייבוא המקביל לא קיימת הוראה כזאת.

צבי פולק: עד היום היה צורך במוסך מרכזי בבעלות כדי שלקוחות הרכב יקבלו שירות מקצועי.

צבי פולק: זה לא קיים יותר.

עוזי יצחקי: הדברים ישתנו.

צבי פולק: ישתנו באיזה אופן?

צבי פולק: שאנשים לא יוכלו לרכוש חלפים?

צבי פולק: האם מכוניות נוסעות על אוויר?

ישראל כץ: ישתנו, במובן שהיום ניתן גם להגביר את התחרות וגם לתת את השירות הנדרש בתנאים שנוצרו בשוק.

צבי פולק: באיזה אופן?

ישראל כץ: באופן, שאם תרצה מכתב, ליבואן מקביל אולי היצרן יימנע מלתת לו ובזה ישאיר אותך כיבואן בלעדי, ואנחנו לא מעוניינים בכך.

ישראל כץ: אבל מצד שני, החלקים שקיימים, משרד התחבורה מקפיד מאוד שיעמדו בקריטריונים, וכאשר היה חשש שהם לא עומדים בהם ידע גם להעמיד את הדברים במקום.

ישראל כץ: החלפים הללו מספיקים כדי שיהיה גם ייבוא וגם שירות טוב לאזרח, וזה מה שמעניין אותנו.

לאה ורון: ועדת הכלכלה גם קיימה על כך דיון.

ישראל כץ: לא נפקיד את היבואן המקביל בידי יצרנים או בידיכם, שאתם פונים ליצרנים שלא יקשרו איתם קשרים.

ישראל כץ: אגב, זאת עבירה על ההגבלים העסקיים, אבל לא נדון על כך כרגע, והיו אלינו פניות בעניין הזה.

צבי פולק: כלומר, היבואן המקביל, שלא יהיה חייב באספקת חלפים, יסתמך על העובדה שהיבואן הישיר צריך לספק חלפים?

עוזי יצחקי: יש אחרים שייתנו שירות.

עוזי יצחקי: אחדים מהם נמצאים כאן.

עוזי יצחקי: מאחוריי יושב מר גדעון רייס.

עוזי יצחקי: הם יתנו את השירות ויכולים לספק את כל החלקים בכל האיכויות.

יוסף טופז: אני חבר נשיאות באיגוד לשכות המסחר, ואני יבואן, מנכ"ל של חברה לייבוא חלפים לרכב שפועלת מאז שנת 1947, עוד לפני שהרבה יבואנים של מכוניות שיושבים כאן בכלל חלמו על רכב.

יוסף טופז: אני יכול להעיד על כך שבכפר הגלובלי היום אין שום בעיה לייבא חלפים לכל סוגי הרכב, חלפים מקוריים, באריזה מקורית, שקוראים להם "מקורי", שבינינו ובין עצמנו הם מיוצרים על-ידי כל מיני יצרנים, לא יצרן הרכב מייצר את החלפים.

יוסף טופז: בחדר הזה נמצאים כעת שלושה יבואנים של חלפים לרכב.

יוסף טופז: אני יכול להעיד, בלי לפרט יותר מדי, שהמלאים שלנו עולים לפעמים על המלאים של יבואן הרכב, שבלא מעט מקרים נעזר בייבוא באוויר.

יוסף טופז: כאשר פונים אליו, הוא אומר: תבוא בעוד שבוע.

יוסף טופז: אותם יבואנים נעזרים גם ברכש מקומי, וחלק מן היבואנים גם מייבאים בעצמם את אותם חלפים שלפעמים נוח להם להציג כחלפים לא טובים כאשר אנו מוכרים אותם.

יוסף טופז: כלומר, החשש שמנסים להציג בפני הציבור, כביכול לא ניתן לספק חלפים, אין לו שום בסיס.

יוסף טופז: חבר הכנסת וקנין, שהייתי בפגישה אצלו לפני כ-10 שנים כאשר פעלנו לפתיחת שוק הייבוא באמצעות הממונה על ההגבלים העסקיים, אם זכור לך, פעלנו גם אז רבות.

יוסף טופז: לקח שנים רבות עד שהממונה על ההגבלים העסקיים החליט לפתוח את שוק החלפים לרכב לתחרות.

יוסף טופז: אותם מוסכים שברשות יבואני הרכב, בין הגדולים ובין הקטנים, נותנים היום שירותים לכל סוגי הרכבים.

יוסף טופז: נכנסים אליהם לטיפול רכבים של יצרנים אחרים והם נותנים להם שירות.

יערה למברגר: הערה קטנה.

יערה למברגר: התיקון בפסקה 3(1) מבקש להוסיף כי "בעל עניין בו ומנהלו הכללי הם תושבי ישראל ולמנהלו הכללי יש כתובת עסקים בישראל".

יערה למברגר: התוספת "למנהלו הכללי יש כתובת עסקים בישראל", מיותרת, ואסביר מדוע.

יערה למברגר: מדובר על תאגיד שרשום כבר בישראל, כלומר ברשם החברות יש לו מען בישראל, וזה מה שרלוונטי עבורנו, הכתובת של התאגיד.

יערה למברגר: "כתובת עסקים" הוא מונח שמשמש בחוק החברות עבור חברות חוץ, שלא רשומות בישראל.

יערה למברגר: לכן זה לא רלוונטי.

לאה ורון: כלומר צריך למחוק את הסיפה של פסקה 3(1), את המילים "למנהלו הכללי יש כתובת עסקים בישראל".

שרית זוכוביצקי-אור: בסדר.

שמואל טננבאום: יש לי הערה לגבי פסקה 3(5), באשר לשירותי תחזוקה ומוסכים.

שמואל טננבאום: עד היום היבואן נדרש לקיים ארבעה מוסכים מרכזיים.

שמואל טננבאום: על-פי המוצע כאן, יידרש שיהיה מוסך מרכזי אחד.

שמואל טננבאום: אם מדובר על בטיחות של רכב, הוא יקים מוסך מרכזי אחד בבאר-שבע – כך כתוב כאן, הוא חייב להקים מוסך באחד מן המקומות – ויצטרכו להסיע את הרכב לתיקון מצפון הארץ ועד דרומה.

שמואל טננבאום: אני סבור שיש מקום להחזיר את הדרישה הקיימת.

שמואל טננבאום: אם זה "דילר" רציני, יבואן רציני, שיקיים ארבעה מוסכים, ואחרת שלא ייבא רכב.

יצחק וקנין: כלומר, אם אני תושב הצפון ויש רק מוסך אחד בדרום לאותו סוג רכב, אז אצטרך לנסוע לבאר-שבע כדי לתקן את האוטו שלי?

עוזי יצחקי: חבר הכנסת וקנין, אני רוצה להרגיע אותך.

עוזי יצחקי: יש היום היצע גדול.

עוזי יצחקי: נמצא כאן מר רונן לוי, יושב-ראש איגוד המוסכים בישראל.

עוזי יצחקי: יש היצע גדול, הרמה טובה, הם נותנים שירות בפרישה ארצית, בכל מקום שצריך.

עוזי יצחקי: לא צריכה להיות כאן בעיה.

עוזי יצחקי: היום ההתקשרויות הן על רקע עסקי, על רקע מיקור חוץ, ותנאי השוק מכתיבים את מה שקורה.

ישראל כץ: זה רק תנאי המינימום.

ישראל כץ: בפועל, השוק פתוח.

דפנה עין דור: זה ענף רווחי.

כרמל שאמה-הכהן: סיימנו את הדיון בסעיף הזה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 3, על כל פסקאותיו, עד סופו, לרבות התיקונים שהוכנסו בו ונרשמו בפרוטוקול.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד? מי נגד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נמנע?

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד סעיף 3 – רוב נגד – אין נמנעים – אין הסעיף נתקבל.

כרמל שאמה-הכהן: אין מתנגדים ואין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 3 נתקבל פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת וקנין לא השתתף בהצבעה.

שרית זוכוביצקי-אור: כדי למנוע ייבוא רכב מזדמן, בכל זאת אנחנו רוצים שאנשים יתמקדו בייבוא מספר תוצרים מוגבל.

שרית זוכוביצקי-אור: זאת היתה גם אחת ההמלצות בדוח סופר.

שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו נותנים שיקול דעת לרשות, להרחיב את מספר התוצרים, אחרי שבדקנו היבטים צרכניים.

אתי בנדלר: רק להרחיב?

אתי בנדלר: מה עם צמצום?

שרית זוכוביצקי-אור: נכון, לשנות – להרחיב או לצמצם.

אתי בנדלר: כלומר, ניתן לאפשר גם אם יש תוצר אחד בלבד.

יצחק וקנין: זה עוד יותר טוב אם יש רק תוצר אחד.

אתי בנדלר: זאת הכוונה, גם אם יש רק תוצר אחד?

שרית זוכוביצקי-אור: כן.

אתי בנדלר: אז לשם מה אתם מבקשים מלכתחילה שלושה תוצרים?

שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מבקשים שזה יהיה הכלל, אבל בהתחשב בהיבטים הצרכניים שפירטנו, אפשר יהיה לשנות את ההיקף.

כרמל שאמה-הכהן: יש הערות או שאלות?

כרמל שאמה-הכהן: אין.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 4, מתחילתו ועד סופו.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבין שאין שינויים בסעיף.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על הסעיף בנוסח המוצע.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נגד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נמנע?

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד סעיף 4 – רוב נגד – אין נמנעים – אין הסעיף נתקבל.

כרמל שאמה-הכהן: אין מתנגדים ואין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 4 נתקבל פה אחד.

שרית זוכוביצקי-אור: בסעיף 5 הוכנסו שינויים בעקבות הערות שקיבלנו.

שרית זוכוביצקי-אור: בסעיף 11(א) לצו העיקרי, לאחר המילים "לרכב המיובא" יתווסף "על-ידו", כדי שתהיה זיקה בין החובה לספק מוצרי תעבורה ובין היבואן שמייבא את הרכב.

כרמל שאמה-הכהן: יש הערות?

יעקב אנוך: עולה כאן עניין מועד האספקה.

יעקב אנוך: היום כתוב "שבעה ימים", וזה צריך להיות "שבעה ימי עבודה".

אתי בנדלר: למה?

אתי בנדלר: אתם רוצים שזה יהיה שבעה ימי עבודה, אבל זה לא צריך להיות שבעה ימי עבודה.

יעקב אנוך: מכיוון שיש פסיקה של בית-המשפט שנתקבלה לפני כמה שבועות, בתביעה מול "פולקסווגן", שם כתב השופט בפסק-הדין שזה צריך להיות "שבעה ימי עבודה".

יעקב אנוך: אם זה נופל על שבעה ימי חגים, אז במדינת ישראל אי אפשר לספק בשבעה ימים שהם חגים.

קריאה: המקרה הספציפי הזה נפל על חג סוכות.

אתי בנדלר: אני מוכרחה לומר שפסק-הדין הזה לא הובא לעיוני.

אתי בנדלר: על כל פנים, אני לא מכירה אותו ואינני יודעת באיזו ערכאה הוא ניתן.

אתי בנדלר: אם בית-המשפט פירש באותו עניין את האמור כאילו זה שבעה ימי עסקים, אז יפה, ואם לא, אז לא.

ישראל כץ: איפה כתוב "שבעה ימים"?

אתי בנדלר: בסעיף 11(ב) לצו הקיים.

שרית זוכוביצקי-אור: כאן לא שינינו.

ישראל כץ: אם יידרש תיקון בגלל פסיקת בית-המשפט, אז יביאו תיקון.

אתי בנדלר: אני לא מכירה את פסק-הדין, האם זה הלכה או לא הלכה.

אתי בנדלר: אינני יודעת גם באיזו ערכאה מדובר.

יעקב אנוך: כבוד השר, האם אנחנו לא חיים במדינה שיש בה חגים ויודעים שבתקופת ראש השנה אי אפשר לספק בתוך 7 ימים?

ישראל כץ: אבל זה סעיף שלא הובא כאן.

ישראל כץ: אתה רוצה לתקן בהזדמנות הזאת דבר אחר.

ישראל כץ: העניין לא נבדק עובדתית, לא ראו את פסק בית-המשפט ולא נבדקה המשמעות התיאורטית המקצועית של הדבר.

ישראל כץ: לכן אנחנו לא יכולים להכניס תיקון בהזדמנות הזאת, למרות שזה נשמע הגיוני.

ישראל כץ: יש דברים נוספים, דיברתם למשל על משך האחריות.

ישראל כץ: אם יצטרכו להכניס תיקונים, אני מוכן להבטיח שתהיה הידברות עם כל הגורמים.

ישראל כץ: אם יצטרכו לעשות דברים נוספים בעתיד שלא קשורים לייבוא מקביל, אנחנו מוכנים לקיים דיונים.

ישראל כץ: אם יצטרכו לבוא עוד תיקונים ועדכונים לטובת הצרכן, או לטובת היבואנים במקרים שאין להם ברירה אחרת, נביא את זה.

ישראל כץ: זה לא הוצע כאן כרגע, לכן אנחנו לא יכולים להתייחס להצעה הזאת.

אתי בנדלר: אוסיף ואומר לדברי השר, לא סתם אמרתי ישר שלא ראיתי את פסק-הדין, לא קראתי אותו ואינני יודעת מה נקבע שם.

אתי בנדלר: לכאורה ייתכן שאם יעברו ל"ימי עסקים", אז יקבעו לאו דווקא 7 ימים אלא 5 ימי עסקים, לצורך העניין הזה, או 10 ימי עסקים, ובלבד שמעבר ל-7 ימי עבודה יספקו ללקוח רכב חלופי.

אתי בנדלר: יכולים להיות פתרונות שונים.

אתי בנדלר: אי אפשר לשלוף תיקון כזה מן השרוול.

יעקב גנות: אם יבואו בידיים נקיות, אפשר יהיה לדון איתם על כל נושא.

אתי רייטן: אני רוצה לציין שבעבר, לפני התיקון הזה - - -

עוזי יצחקי: אני מבקש שלא תדברי אחרי שהשר דיבר.

עוזי יצחקי: השר סיכם את הנושא, וגמרנו.

עוזי יצחקי: אחרי השר לא מדברים יותר.

יצחק וקנין: מר עוזי יצחקי, אני לא מבין, אתה מנהל את הדיון?

יצחק וקנין: למה אתה אומר לה לא לדבר?

יצחק וקנין: יש כאן יושב-ראש והוא קובע.

יצחק וקנין: מה קורה כאן?

יצחק וקנין: אל תתבלבלו.

יצחק וקנין: התחלתם להתבלבל לגמרי כאן.

ישראל כץ: מבחינתי אין שום בעיה שהגברת תדבר.

אתי רייטן: אני הממונה על הייבוא במשרד התחבורה.

אתי רייטן: אני רוצה לחזק את דבריה של היועצת המשפטית לוועדה.

אתי רייטן: בעבר, לפני התיקון האחרון של הצו הזה, היבואנים היו צריכים לספק חלקי חילוף בתוך 3 ימי עבודה.

ישראל כץ: לכן הערת היועצת המשפטית נכונה, שאין לעסוק בכך על רגל אחת.

ישראל כץ: אני מתנצל בפניך על הנזיפות של סמנכ"ל המשרד.

כרמל שאמה-הכהן: זה היה לא במקום.

כרמל שאמה-הכהן: גם היררכיה לא מצדיקה דבר כזה.

יעקב גנות: בכל מקרה, אם המנהל מבקש שתעזוב את זה עכשיו, בעדינות - - -

ישראל כץ: מאחר והיא התחילה כבר לדבר, צריך לאפשר לה להמשיך.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 5, עם התיקון שהוכנס בו, בהוספת המילים "לרכב המיובא על-ידו" לפני המילים "באופן שוטף".

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נגד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נמנע?

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד סעיף 5 – רוב נגד – אין נמנעים – אין הסעיף נתקבל.

כרמל שאמה-הכהן: אין מתנגדים ואין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 5 נתקבל פה אחד.

שרית זוכוביצקי-אור: המשמעות היא שבעת הרכישה תוטל על היבואן חובה לעדכן את הקונה מה הם מוסכי השירות והיכן יוכל לתקן את הרכב.

ישראל כץ: הוא יהיה חייב לעדכן את הקונה, את הצרכן.

קריאה: זה דבר חדש שהוספנו, שלא היה קיים.

עוזי יצחקי: זה חשוב מאוד.

ישראל כץ: זה חל באופן כללי כעת, על כולם?

קריאה: כן.

קריאה: על כולם.

כרמל שאמה-הכהן: אם אין הערות, נצביע על סעיף 6.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נגד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נמנע?

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד סעיף 6 – רוב נגד – אין נמנעים – אין הסעיף נתקבל.

כרמל שאמה-הכהן: אין מתנגדים ואין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 6 נתקבל פה אחד.

שרית זוכוביצקי-אור: הסעיף הזה מתייחס ליחסים החוזיים בין היבואן ובין הלקוח.

שרית זוכוביצקי-אור: בפסקה (1) אנחנו מבקשים שהוא יציין בחוזה את מקום ייצור הרכב.

שרית זוכוביצקי-אור: בפסקה (2) אנחנו מבקשים – וזה דבר שחוזר על עצמו – שהוא יציין גם בחוזה שהרכב נרכש לא מן היצרן אלא מסוכן מורשה של היצרן, כדי שתהיה ודאות וגילוי נאות.

שרית זוכוביצקי-אור: זה דבר מהותי מבחינתנו.

כרמל שאמה-הכהן: חשוב מאוד.

אתי בנדלר: האם לא ראוי שיציין גם באיזו מדינה נמצא אותו סוכן מורשה?

אתי בנדלר: ייתכן שזה יצרן יפני או קוריאני והסוכן המורשה יכול להיות טורקי.

עוזי יצחקי: אין בעיה.

עוזי יצחקי: אפשר לציין את זה.

דן בליליוס: אני מחברת "אוטו חן".

דן בליליוס: אני מברך על הנחישות ועל היוזמה.

דן בליליוס: לגבי ארץ הייצור, יש מגבלה כרגע – מדינות אירופה או ארצות-הברית.

דן בליליוס: זאת המגבלה שנקבעה כבר.

עוזי יצחקי: מדובר על הסוכן המורשה.

עוזי יצחקי: האם לציין מאיזו מדינה הסוכן המורשה?

אתי בנדלר: אפשר להוסיף "והמדינה בה פועל אותו סוכן מורשה"?

שרית זוכוביצקי-אור: אין לי התנגדות לכך.

יעקב אנוך: אני מבקש להעיר, שלפחות יהיה רשום בפרוטוקול, גם אם תחזור התשובה המסורתית, שתירשם גם ברישיון הרכב המקוריות של הייבוא המקביל, כי לימים, אחרי 3, 4 או 5 שנים, כאשר יהיה recall, יהיה קשה מאוד לאבחן את מקוריות הרכב ומי צריך לטפל ב-recall שלו.

יעקב אנוך: אם יהיה רישום ברישיון הרכב, לנצח יידעו מה מקוריות הרכב.

עוזי יצחקי: אין לזה מקום כאן.

עוזי יצחקי: זה בתקנות התעבורה ולא כאן.

כרמל שאמה-הכהן: אנשי משרד התחבורה לא מוצאים את ההקשר.

אתי בנדלר: יש בקשה באופן כללי לתקן את תקנות התעבורה ולציין ברישיון הרכב גם שרכב יובא מייבוא מקביל.

אתי בנדלר: אני מניחה שמשרד התחבורה ישקול את הבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: נצביע על סעיף 7.

אתי בנדלר: בסעיף קטן (ג) המוצע, שמתחיל במילים "יבואן מקביל יציין ...", בסופו יבוא: "והארץ בה פועל אותו סוכן מורשה".

כרמל שאמה-הכהן: נצביע על סעיף 7, לרבות התיקון.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נגד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נמנע?

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד סעיף 7 – רוב נגד – אין נמנעים – אין הסעיף נתקבל.

כרמל שאמה-הכהן: אין מתנגדים ואין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 7 נתקבל פה אחד.

שרית זוכוביצקי-אור: התיקון הזה לא משנה את המצב הנוכחי, אלא רק עושה התאמות כאשר יש לנו שחקן נוסף, הוא היבואן המקביל.

שרית זוכוביצקי-אור: סעיף 15 בנוסח הקיים עוסק בתעודת האחריות.

שרית זוכוביצקי-אור: הוא מחייב את היבואן בארץ לתת עם המכירה גם תעודת אחריות.

שרית זוכוביצקי-אור: כאן אנו עורכים התאמות, מכיוון שיש לנו שחקן נוסף, יש לנו את היבואן המקביל.

שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו אומרים, במקום "האחריות אשר ניתנה ליבואן הרכב" יבוא "אחריות היצרן במלואה אשר ניתנה ליבואן הישיר מאת היצרן או ליבואן המקביל מאת סוכן מורשה של היצרן".

אתי בנדלר: ייתכן ויהיה צורך לערוך התאמה בסעיף הזה לאור שינוי הסעיף שתוקן קודם, על משך האחריות, ככל שהוועדה מסמיכה את היועצים המשפטיים לנסח את זה.

כרמל שאמה-הכהן: נצביע על סעיף 8, לרבות הסמכה של היועצת המשפטית לערוך את ההתאמה הנדרשת.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נגד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נמנע?

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד סעיף 8 – רוב נגד – אין נמנעים – אין הסעיף נתקבל.

כרמל שאמה-הכהן: אין מתנגדים ואין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 8 נתקבל פה אחד.

שרית זוכוביצקי-אור: סעיף 16 עוסק בגילוי פגמים ברכב ותיקונם.

שרית זוכוביצקי-אור: הוא עוסק בחובה של היבואן לטפל בפגמים שגילה לו יצרן הרכב.

שרית זוכוביצקי-אור: כאן אנחנו מצמצמים ואומרים שהחובה מוטלת על דגמים שהיבואן ייבא, ולא על כלל הדגמים.

שרית זוכוביצקי-אור: כלומר, זה מצמצם את החובה של היבואן לגלות פגמים רק בכלי הרכב שהוא ייבא ולא בכלי רכב אחרים.

שרית זוכוביצקי-אור: הסעיף הזה מסדיר את קריאות התיקון.

שרית זוכוביצקי-אור: אם גילה יצרן רכב תקלת בטיחות סדרתית, החובה לעדכן את בעלי הרכב ולהביא את כלי הרכב לתיקון קיימת היום.

שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מוסיפים את החובה לתת דוחות מפורטים לרשות, כדי שיהיה לה מעקב אחר ביצוע התיקונים, במיוחד כשמדובר בתקלות בטיחותיות.

ישראל כץ: היום זה לא קיים?

שרית זוכוביצקי-אור: היום זה קיים בנוהל, אבל אנחנו רוצים לעגן את זה.

ישראל כץ: היום קיימת הדרישה לפרסום?

אבנר פלור: כן.

אבנר פלור: היום זה קיים במסגרת הוראות נוהל, אבל לא בצו.

ישראל כץ: עכשיו אנחנו מחמירים עם כולם בצו.

ישראל כץ: זה פותר את הבעיה שלא תמיד מודיעים?

אבנר פלור: כן.

שרית זוכוביצקי-אור: ומאפשר מעקב רציני יותר של הרשות אחר ביצוע התיקונים בכלי הרכב שנתגלתה בהם תקלה.

ישראל כץ: הפרסום יהיה נגיש לציבור?

כרמל שאמה-הכהן: יש אפשרות לחלופה אינטרנטית לפרסום?

עוזי יצחקי: נפרסם את זה באתר האינטרנט.

אבנר פלור: אנחנו רוצים גם למחשב את כל המידע הזה.

כרמל שאמה-הכהן: אז צריך להוסיף: "ובאתר האינטרנט של משרד התחבורה".

עוזי יצחקי: מקובל.

ישראל כץ: זה נכנס לצו וזה יחייב.

ישראל כץ: אני מבין שהיו תלונות על כך שלא היה די פרסום.

שרית זוכוביצקי-אור: כלומר, אנחנו נחייב לפרסם באתר האינטרנט את הדוח שיגיש היבואן.

שרית זוכוביצקי-אור: אני מוסיפה בסיפה של סעיף 9(2)(ב): "הדוח כאמור יפורסם באתר האינטרנט של משרד התחבורה".

אבנר פלור: לא הדוח.

אבנר פלור: ההודעה.

שרית זוכוביצקי-אור: אז זה יופיע בפסקת משנה 9(2)(ג).

שרית זוכוביצקי-אור: בסדר גמור.

שרית זוכוביצקי-אור: יש כאן שני דברים: 1) דוח; 2) הודעה על התקלה.

ישראל כץ: יש תקלה, ואז היבואן צריך להודיע לבעל הרכב ולפרסם הודעה.

ישראל כץ: ההודעה היא שברכב זה וזה יש תקלה.

ישראל כץ: אותה הודעה תופיע גם באתר האינטרנט.

קריאה: כל הודעה שהיא לא אישית, שהיא הודעה ציבורית, תופיע גם באתר האינטרנט של המשרד.

אתי בנדלר: אין כאן חיוב למסור את נוסח ההודעה גם למשרד?

שרית זוכוביצקי-אור: תימסר הודעה לרשות.

יעקב אנוך: כבוד השר, אמרו לך שיש חובת פרסום.

יעקב אנוך: היום אין חובת פרסום.

ישראל כץ: אני יודע שאין.

ישראל כץ: אמרתי שהיום אין חובת פרסום, ומעתה ואילך החובה תחול על כולם.

ישראל כץ: אנחנו מתקדמים.

יעקב אנוך: נכתב כאן: "בתוך שבעה ימים מיום שנודע לו על קיומה של התקלה", ואני סבור שצריך להוסיף כאן: "מהיצרן", או לחילופין ממי שהוא מייבא ממנו את המכוניות.

יעקב אנוך: כי "נודע" זה דבר מוגדר מאוד.

יעקב אנוך: איזו ידיעה בעיתון זה לא הודעה.

יעקב אנוך: צריכה להגיע הודעה רשמית מהיצרן או מהסוכן ממנו הוא ייבא את הרכב.

גיא בוסי: הקודם מבין השניים.

ישראל כץ: יש עם זה בעיה?

אתי בנדלר: יכולה להיות בעיה.

אתי בנדלר: נניח שמדובר בסוכן מורשה שלא מוסר הודעות.

אתי בנדלר: אולי יסתבר שהוא היה לא כל-כך רציני, אבל היבואן יודע שיש תקלה מן הסוג הזה.

יעקב אנוך: לא, הוא לא יודע.

ישראל כץ: הוא דואג לעצמו.

ישראל כץ: הוא לא דואג לכל העולם.

יעקב אנוך: הודעה על תקלה מגיעה פר מספר שלדה, מהיצרן למי שמכר את האוטו.

יעקב אנוך: כלומר, אם האוטו נמכר לידיעת היצרן בישראל, הוא מעביר לסוכן בישראל את רשימת המספרים, את מהות התקלה, מה יש לעשות, ואת החלפים.

יעקב אנוך: עד שלא מתקבלת הודעה רשמית – וראו מקרה "טויוטה" שהיה לאחרונה – העיתונים פרסמו את זה כבר שבועיים אך היבואן בישראל לא קיבל הודעה רשמית כי היצרן עוד לא הגיע למדינת ישראל בהיקף גדול, ורק לפני ימים ספורים הוא קיבל הודעה רשמית.

יעקב אנוך: לכן אני מבקש שייכתב "שנודע לו על קיומה של התקלה מהיצרן".

ישראל כץ: מאחר ומדובר כאן רק בממד של ההודעה שאנחנו מוסיפים אז התיקון הזה הגיוני.

ישראל כץ: ברגע שהוא שומע שמועה, הוא לא צריך מייד ללכת ולבדוק.

קריאה: אני גם לא יכול.

קריאה: אין לי נתונים.

ישראל כץ: אבל כאשר מדובר על ההודעה, להוציא הודעה אפשר כאשר אתה מקבל את זה ממקור רשמי, או היבואן הרגיל מן היצרן, או היבואן המקביל מן הסוכן המורשה.

שרית זוכוביצקי-אור: אני מוסיפה: "שנודע לו על קיומה של התקלה מהיצרן או מהסוכן המורשה, לפי העניין".

יעקב אנוך: דבר נוסף, באשר לפרסום בשני עיתונים, לצורך העניין ניקח את מקרה "טויוטה", 34,000 מכוניות.

יעקב אנוך: לאיזה פרסום אדוני מתכוון?

יעקב אנוך: עמודים שלמים עם מספרי מכוניות?

יעקב אנוך: צריך להגדיר את הפרסום, איזו חובה בדיוק תהיה לפרסם.

יעקב אנוך: לא הגיוני שיפרסמו בעיתונים מספרים של 34,000 מכוניות.

ישראל כץ: לא על כך מדובר, אלא הודעה כללית על כך שיש תקלה ברכב מסוים.

יעקב אנוך: אני מבקש שהרשות, קרי: אגף הרכב, תחליט על הודעה שמוסכמת על משרד התחבורה.

יעקב גנות: הודעה סטנדרטית.

ישראל כץ: בהתאם לנוסח שיסוכם עם הרשות.

ישראל כץ: בהתאם לנוהל שתוציא הרשות.

אתי בנדלר: במתכונת שתקבע הרשות.

אתי בנדלר: ההצבעה תהיה על סעיף 9 כנוסח משרד התחבורה, עם שינויים בסעיף קטן (ג).

אתי בנדלר: הנוסח של סעיף קטן (ג) יהיה כדלקמן: "גילה יצרן רכב תקלת בטיחות סדרתית, יודיע עליה היבואן לרשות ולבעל הרכב וכן יפרסם הודעה על כך בשני עיתונים יומיים, במתכונת שתקבע הרשות, בתוך שבעה ימים מיום שנודע לו על קיומה של התקלה מהיצרן או מהסוכן המורשה, לפי העניין; המשרד יפרסם באתר האינטרנט שלו הודעה שנמסרה לו".

כרמל שאמה-הכהן: אני מעמיד להצבעה את סעיף 9 בנוסח כפי שהוקרא על-ידי היועצת המשפטית לוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נגד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נמנע?

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד סעיף 9 – רוב נגד – אין נמנעים – אין הסעיף נתקבל.

כרמל שאמה-הכהן: אין מתנגדים ואין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 9 נתקבל פה אחד.

שרית זוכוביצקי-אור: אני קוראת את סעיף קטן (ג) בשינוי, משום שעלה עניין פרסום הדוחות הכספיים.

שרית זוכוביצקי-אור: אנו מציעים לתקן את הסעיף הזה.

שרית זוכוביצקי-אור: אני קוראת את הנוסח המתוקן, אחרי שבחנו את ההערות שנתקבלו מאיגוד היבואנים.

ישראל כץ: כלומר, אין חשיפת מידע, אבל יש אישור שהמידע קיים.

ישראל כץ: זה נוסח שתואם עם איגוד היבואנים.

שרית זוכוביצקי-אור: שהוא עומד בקריטריוני המינימום.

לאה ורון: אנא תסבירי את סעיף 16א המוצע בסעיף 10 לתיקון.

שרית זוכוביצקי-אור: סעיף 16 נועד לקבוע חובות שחלות על יבואן לאחר קבלת רישיון הייבוא.

שרית זוכוביצקי-אור: למעשה זה סעיף שלא היה מוסדר.

שרית זוכוביצקי-אור: כל התנאים שקראנו במסגרת סעיף 3 הם תנאי סף לקבלת רישיון ייבוא.

שרית זוכוביצקי-אור: הבנו שאנו רוצים שהיבואן ימשיך ויעמוד בתנאים האלה גם אחרי שהוא קיבל את רישיון הייבוא, וגם להטיל עליו סנקציות, שיופיעו בסעיף הבא, אם הוא לא קיים התחייבויות כאמור.

שרית זוכוביצקי-אור: לכן היה צריך להוסיף סעיף שמחייב את היבואן לעמוד בכל התנאים הללו במשך כל השנים שבהן הוא מוכר את הרכב, גם לאחר קבלת רישיון הייבוא.

כרמל שאמה-הכהן: יש הערות?

יעקב אנוך: אני רוצה להתייחס לסעיף קטן (ד), על הגשת תוכנית עסקית, שקובע בסיפה שלו: "ויגיש לה תוכנית עסקית לשמירה על עיקרון העסק החי".

יעקב אנוך: אני מבקש שלא יתבקש להגיש לה תוכנית עסקית.

יעקב אנוך: אני סבור שאין לכך מקום.

יעקב אנוך: כל אחד מנהל את ענייניו.

יעקב אנוך: לא משרד התחבורה והרשות מנהלים את ענייני היבואן.

יעקב אנוך: הרשות יכולה להחליט אם מתאים לה שהוא ימשיך להיות יבואן או לא מתאים לה, אבל תוכנית עסקית, זה עניין עסקי שלו.

שרית זוכוביצקי-אור: אבל צריך להתבסס על משהו.

עופר אלישר: יש כאן מנגנון מסוים, שאנחנו רוצים למנוע דברים מאשר לראות אותם קורסים ואחר-כך ללקק את הפצעים.

עופר אלישר: אנחנו רוצים לדעת מבעוד מועד האם חברה עומדת לפשוט את הרגל, ואז לדעת מה נעשה איתה.

עופר אלישר: אנחנו רוצים לדעת מה עומד לקרות לה, האם היא הולכת לפשוט את הרגל, ואז הצעדים שיינקטו הם X, Y, Z, או שהיא לא הולכת לפשוט את הרגל, ואז הצעדים שיינקטו הם A, B, C.

יעקב אנוך: אבל אתה לא הולך לנהל את החברה.

עופר אלישר: ברור שלא.

עוזי יצחקי: הוא רק רוצה להיות בטוח.

יעקב אנוך: ייתכן שצריך להוסיף ביטחונות.

יעקב אנוך: זה החלטה שלכם.

יעקב אנוך: אתם יכולים לנקוט צעדים, ויש לכם כאן כל מיני צעדים שאתם יכולים לנקוט.

יעקב אנוך: אבל להגיש לכם תוכנית עסקית – זה לא דבר שצריך להופיע בצו.

יעקב גנות: אז להגיש ביטחונות.

יעקב אנוך: ביטחונות – בסדר, מקובל עליי.

ישראל כץ: מר אודי אדירי, אתה איש משרד האוצר.

ישראל כץ: יש לכם מה לומר בסוגייה של הסעיף הזה?

ישראל כץ: תוכנית עסקית או ביטחונות?

אודי אדירי: מה שחשוב זה אזהרת העסק החי כשלעצמה.

אודי אדירי: אם המונח "תוכנית עסקית" מטריד את היבואנים, כביכול הולכים להתערב בניהול החברה, אפשר להחליף את זה ולדבר על התייחסותם לנושא.

קריאה: או "לשביעות רצון הרשות".

אודי אדירי: כלומר משפט כלשהו שמביע את זה, שהם יספקו הסברים לשביעות רצון הרשות על דרכי פעולה, ולא תוכנית עסקית, שאולי משתמעת כמשהו שמתערב בניהול החברה.

כרמל שאמה-הכהן: נחליף את זה ב"פירוט דרכי הפעולה שיניחו את דעת הרשות".

אודי אדירי: "דרכי פעולה להתמודדות עם הדבר".

אתי בנדלר: "תוכנית פעולה לשמירה על עיקרון העסק החי".

אתי בנדלר: במקום "תוכנית עסקית" יבוא "תוכנית פעולה".

אתי בנדלר: מישהו אמר כאן בשקט שצריך שהתוכנית הזאת תאושר על-ידי הרשות.

ישראל כץ: הם הציעו.

אתי בנדלר: "יגיש לה תוכנית פעולה לשמירה על עיקרון העסק החי שתאושר על-ידי המשרד".

עוזי יצחקי: "להנחת דעת הרשות".

יעקב אנוך: "הנחת דעת" – בסדר.

יעקב אנוך: "תאושר" – זה מטיל עליך אחריות.

אתי בנדלר: "להנחת דעת הרשות".

אתי בנדלר: זה סביר בהחלט.

יעקב אנוך: זה מקובל.

עוזי יצחקי: שנהיה רגועים שלא הולכים לברוח כאן, שזה משהו מספיק רציני.

ישראל כץ: הם הציעו "שתאושר" כאשר זה היה מול התוכנית העסקית.

ישראל כץ: כאשר הורידו את התוכנית העסקית, אתה כבר לא מציע שהתוכנית תאושר.

יעקב אנוך: לא הצענו לומר "שתאושר".

אתי בנדלר: נאמר: "להנחת דעת הרשות", כדי שזה יהיה דבר רציני.

יעקב אנוך: כבוד השר, אני סבור שהרשות לא רוצה לקחת אחריות אחר-כך לעמוד מול הלקוחות.

יעקב אנוך: כאשר אתה קובע שיידרשו אישורים שלך, אתה מקבל כבר אחריות עקיפה על מה שקורה ללקוחות, ואין זה תפקידכם.

ישראל כץ: זה הסדר לא רע למה שכבר קיים.

ישראל כץ: מה סוכם לבסוף?

אתי בנדלר: "ויגיש לה תוכנית פעולה לשמירה על עיקרון העסק החי להנחת דעת הרשות".

אתי בנדלר: יש לי הערה נוספת.

אתי בנדלר: בסעיף קטן (ב) מדובר על "שירותי תחזוקה באמצעות מוסך שירות מרכזי ומוסכי שירות", וזה מצוין, אבל בצו הזה אין אחידות, כאשר במקומות אחרים לעתים מדובר על מוסך לבד, או על מוסך מורשה וכל כיוצא בזה.

שרית זוכוביצקי-אור: היום המושג הוא "מוסך שירות מרכזי".

שרית זוכוביצקי-אור: אפשר למחוק את מוסכי השירות, ולהשאיר "באמצעות מוסך שירות מרכזי", כי זאת דרישת המינימום.

אתי בנדלר: אני מציעה שהיושב-ראש ינחה את היועצים המשפטיים לוודא אחידות מונחים בכל מקום שצריכים, לאחד את המונחים "מוסך מרכזי", "מוסך מורשה" ו"מוסך שירות" וכל כיוצא בזה.

כרמל שאמה-הכהן: קיבלתם.

ישראל כץ: מלבד הניסוח, אין משמעות בתוכן למונח "מוסך מרכזי"?

יעקב גנות: הם יתאמו את זה.

שרית זוכוביצקי-אור: יש הבדל בין מוסך מרכזי למוסך שירות.

ישראל כץ: רוצים ששני הדברים יהיו?

שרית זוכוביצקי-אור: לא.

שרית זוכוביצקי-אור: אבל המוסך המרכזי הוא תנאי.

ישראל כץ: אני מציע שבכל מקום שזה לא משנה את המהות, תהיה אחידות בניסוח.

ישראל כץ: לפעמים יש כוונה שהמהות תהיה שונה.

אתי בנדלר: בוודאי, אבל למשל, אם נחזור לרגע לפסקה 3(5א) החדשה בעמוד 3, כתוב בה: "הוא המציא רשימת מוסכים שהוא קשור עימם בהסכם תקף בכתב ...".

אתי בנדלר: אני מניחה שמדובר כאן על מוסכים מורשים.

אתי בנדלר: לכן צריך לאחד את המונחים.

שרית זוכוביצקי-אור: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: נצביע על סעיף 16א, עם השינויים שהוכנסו בו.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נגד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נמנע?

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד סעיף 16א (בתוך סעיף 10 לתיקון) – רוב נגד – אין נמנעים – אין הסעיף נתקבל.

כרמל שאמה-הכהן: אין מתנגדים ואין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 16א נתקבל פה אחד.

אמנון כהן: מה זה "באמצעות מוסך"?

אתי בנדלר: שהוא צריך לתת את שירותי התחזוקה לרכב באמצעות מוסכים מסוימים.

ישראל כץ: את אחידות ההגדרות יעשו בניסוח.

ישראל כץ: בסעיף אחר מופיעה אותה הכוונה עם הגדרה אחרת.

ישראל כץ: בכל מקום שאין הבדל מהותי, יופיע אותו נוסח.

שרית זוכוביצקי-אור: בפסקה (5) אני מכניסה שינוי בעקבות השינוי שעשינו עם הדוחות הכספיים.

שרית זוכוביצקי-אור: הנוסח יהיה כדלקמן: הסעיף הזה קובע את חילוט הערבות בגין אי קיום ההוראות וההתחייבויות שקבענו בסעיף הקודם.

שרית זוכוביצקי-אור: הוא כמובן כפוף לשימוע.

אבנר פלור: זה סעיף חדש שלא הופיע בנוסח הקודם של הצו.

ישראל כץ: הסעיף הזה יחול על כולם?

שרית זוכוביצקי-אור: נכון.

שרית זוכוביצקי-אור: פירטנו את כל העבירות, ובכל אי מילוי חובה של היבואן לאחר קבלת רישיון הייבוא הוא יסתכן בסנקציה של חילוט ערבות.

יעקב גנות: קבענו רק את הקנס.

אמנון כהן: זה מה שחשוב לצרכן בסופו של דבר.

שרית זוכוביצקי-אור: זה יוצר הרתעה.

אתי בנדלר: יפה מאוד מה שאתה אומר, אדוני, כי זה מתקשר להערה שאני מבקשת להעיר.

אתי בנדלר: התכתבתי עם גברת זוכוביצקי מתחילת הדיון בנושא הזה.

אתי בנדלר: שאלתי אותה מה יקרה במקרה שחילטו ערבות בעקבות כך שהיבואן, בין היבואן הישיר ובין היבואן המקביל, לא קיים התחייבויות כלפי צרכן, כי יש כאן עילות שונות.

אתי בנדלר: ענתה לי, בצדק, גברת זוכוביצקי, שבכל מקרה הערבות המחולטת הולכת לאוצר המדינה ולא לטובת הצרכנים.

אתי בנדלר: צריך לתת את הדעת לנושא הזה, האמנם לא רוצים במקרה הזה שכסף שחולט מערבות יעמוד לרשות מי שנפגע.

אתי בנדלר: אינני יודעת.

שמואל טננבאום: זו גם עמדת המועצה לצרכנות, שהחילוט יהיה לטובת הציבור הנפגע.

אמנון כהן: אוצר המדינה לא צריך את הכסף, הוא לא צד בעניין.

יעקב גנות: כך נעודד צרכנים לדרוש את הערבות.

ישראל כץ: לנו כמשרד התחבורה זה פשוט.

ישראל כץ: נשמע מה אומר בעניין הזה משרד האוצר.

אמנון כהן: הוא לא צד לזה.

אמנון כהן: הנפגע הוא הלקוח.

ישראל כץ: האם אין לכם התנגדות שהכסף יילך לטובת הצרכן?

אודי אדירי: אני סבור שזה כן עניין של המשרד.

אודי אדירי: העניין כאן הוא לא 5 מיליון השקלים שאולי ייכנסו להכנסות המדינה.

אודי אדירי: אני לא בטוח שיש יכולת אמיתית של משרד התחבורה – ואולי זה חושף אחרי כן גם את משרד האוצר, אבל קודם כול את משרד התחבורה עצמו – יכולת אמיתית לאמוד את הנזקים שנגרמו לכל אחד מן הצרכנים.

אודי אדירי: עכשיו השאלה אם ה-8 מיליון שקלים מספיקים או לא מספיקים לדבר הזה.

אודי אדירי: משרד התחבורה נכווה בזה פעם אחת בעבר בנוגע לתעופה, ואני סבור שזה יהיה לא נכון.

אודי אדירי: עוד פעם, זה לא מן הטעם של אולי 8 מיליון שקלים שייכנסו פעם לקופת המדינה.

אמנון כהן: איך מפצים את מי שניזוקו?

רוברט אילטוב: ואם הנזקים גדולים בהרבה מן הסכום הזה?

אתי בנדלר: למעשה לצרכן אין כאן שום מזור, אלא בתביעה משפטית אזרחית.

עוזי יצחקי: בחודשים האחרונים היה לנו מקרה של חברה למכירת אופנועים ואנחנו דאגנו שהצרכנים יקבלו את שירותי התחזוקה.

אמנון כהן: איך זה יפעל כאן?

אמנון כהן: נניח שמישהו פשוט רגל וחילטו לו את הערבות.

עוזי יצחקי: זה כלי נשק משמעותי מאוד ורציני כדי שהוא לא יגיע למצב הזה.

ישראל כץ: אדם קנה רכב.

ישראל כץ: ראשית, הרכב צריך להיות תקין, ולזה כל הבדיקות קיימות, ושנית, אחרי כן עליו לקבל שירות.

ישראל כץ: אין שלב אחר לגבי רכב.

ישראל כץ: הוא צריך לקבל אחריות – את זה הסדרנו, עשינו את זה באופן אחיד, לפחות לשנתיים באותו היקף, אלא אם כן היצרן נותן יותר ואז כולם גם נותנים יותר.

ישראל כץ: יש את הקנייה, יש אחריות ויש שירות.

ישראל כץ: אם זה לא נכלל בשני השלבים הראשונים והיבואן הרגיל או המורשה או המקביל פשט רגל או כל דבר מעין זה, אז המדינה צריכה לפעול, הרגולטור, כדי שהצרכו יקבל את השירות.

אמנון כהן: איפה כתוב שהמדינה תשא באחריות?

ישראל כץ: זה לא שונה מן המצב הכללי, ויש כלים לטפל בזה.

שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו לא נושאים באחריות, אלא דואגים לצרכן.

דפנה עין דור: אני רוצה להציג דוגמה.

דפנה עין דור: גם ברכישה הגדולה ביותר של צרכן בישראל, רכישה של דירות, ההגנה שנותנת המדינה היא ערבות המכר, אבל היא עוזרת עד לרגע שקיבלת את הדירה.

דפנה עין דור: כאן ההקבלה.

דפנה עין דור: קיבלת את הרכב וקרה משהו ליבואן, ובמקביל קיבלת את הדירה והקבלן פשט את הרגל.

דפנה עין דור: אף אחד לא יערוך לך את כל הבדיקה.

ישראל כץ: אי אפשר להכניס את המדינה לאחריות במקום היבואנים.

ישראל כץ: לא נכתוב שהמדינה אחראית במקרה הזה לתת את השירות.

עוזי יצחקי: אבל זה כלי נשק די מאיים.

אמנון כהן: הכסף יחזור למשרד האוצר?

אמנון כהן: שיחזור אל משרד התחבורה.

ישראל כץ: הבעיה היא לא הכסף, כפי שנאמר כאן.

ישראל כץ: הבעיה היא המתכונת, על מה המדינה מסוגלת לקחת אחריות.

ישראל כץ: בסך הכול, בשלב שמסתיימת האחריות מדובר כבר על השירות.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מעלים להצבעה את סעיף 16ב.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נגד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נמנע?

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד סעיף 16ב (בתוך סעיף 10 לתיקון) – רוב נגד – אין נמנעים – אין הסעיף נתקבל.

כרמל שאמה-הכהן: אין מתנגדים ואין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 16ב נתקבל פה אחד.

שרית זוכוביצקי-אור: הסעיף הזה מתייחס לרישיון הייבוא שניתן.

שרית זוכוביצקי-אור: אם אנחנו מגלים שאדם שקיבל רישיון לייבא כלי רכב לא מספק שירותי תחזוקה, או לא עמד בתנאים לקבלת הרישיון, אנחנו רוצים כמובן להסמיך את עצמנו לבטל את רישיון הייבוא ולא לאפשר לו לייבא עוד כלי רכב על-פי רישיון הייבוא שניתן לו.

כרמל שאמה-הכהן: יש הערות.

כרמל שאמה-הכהן: אין.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד סעיף 16ג?

כרמל שאמה-הכהן: מי נגד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נמנע?

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד סעיף 16ג (בתוך סעיף 10 לתיקון) – רוב נגד – אין נמנעים – אין הסעיף נתקבל.

כרמל שאמה-הכהן: אין מתנגדים ואין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 16ג נתקבל פה אחד.

שרית זוכוביצקי-אור: הסעיף הזה מחיל על כלל היבואנים את הצו, 30 ימים מיום הפרסום.

שרית זוכוביצקי-אור: זה יאפשר לנו להתארגן, לשפץ את הנהלים, שהתחלנו כבר לעבוד עליהם, שיקבע מנהל אגף הרכב.

שרית זוכוביצקי-אור: קבענו תחילה מדורגת לגבי היבואנים המקבילים שמייבאים רכב מארצות-הברית, בגלל נושא התקינה שאנחנו צריכים להתמודד אתו, שכיום יש לנו קושי אתו, ואם יהיה צורך אחר-כך נסביר בהרחבה.

שרית זוכוביצקי-אור: כאן אנחנו מצמצמים וקובעים שלגבי רכב שיובא מארצות-הברית או ממדינות NAFTA על-ידי היבואן הישיר ולא עומד בתקנים המבוססים על הנחיות הקהילה האירופאית – זה יהיה 90 ימים מיום התחילה, ולגבי רכב שלא מיובא על-ידי היבואן הישיר ויש לנו קושי להשיג מסמכי תקינה – נחיל תחילה של שנה, עד שנתארגן עם נושא התקינה.

דן בליליוס: שנה נראה לי תקופה ארוכה מדי.

דן בליליוס: אפשר לדרג את זה.

אבנר פלור: שנה – זה מתייחס רק לדגמים אמריקאים, אבל זה יכול להיות גם לפני, אם נספיק.

דן בליליוס: תכתבו: "עד שנה".

שרית זוכוביצקי-אור: לא.

שרית זוכוביצקי-אור: זה לא יילך מבחינת המדיניות של משרד המשפטים.

כרמל שאמה-הכהן: יש הערות על הסעיף?

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מעלים את סעיף 11 להצבעה.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נגד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נמנע?

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד סעיף 11 – רוב נגד – אין נמנעים – אין הסעיף נתקבל.

כרמל שאמה-הכהן: אין מתנגדים ואין נמנעים.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 11 נתקבל פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: הדיון הסתיים.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להודות ליושב-ראש שחזר, לשר התחבורה שנמצא אתנו מתחילת הדיון, לכל מי שלקח חלק בדיון.

כרמל שאמה-הכהן: הצו אושר.

כרמל שאמה-הכהן: נקווה שבאמת יעשה טוב לצרכנים.

ישראל כץ: תודה רבה.

ישראל כץ: כפי שהודעתי, אנחנו מתכוונים, כאשר הצו ייכנס לתוקף, לזמן את היבואנים ואת היבואנים המקבילים לדיון על היערכות לקראת המצב החדש.

ישראל כץ: נהיה פתוחים לשמוע הערות.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: הישיבה נעולה.