ועדת הכנסת, כנסת 18, פרוטוקול מספר 71, 2010-02-09 12:00

יריב לוין: שלום לכולם.

יריב לוין: אני פותח את ישיבת ועדת הכנסת.

יריב לוין: מאחר שאין קוורום נגיע לנושא הראשון על סדר היום אם וכאשר תהיה נוכחות מספקת.

יריב לוין: כמדי שבוע ביום שלישי נעבור להצעות לתיקון תקנון הכנסת.

יריב לוין: נפתח בתיקון לסעיף 10 שכבר אושר, והייתה הערה ובקשה של נציגי יהדות התורה לבצע בו תיקון שארבל תפרט אותו.

יריב לוין: על-פי הסיכום איתם, אישרנו את התיקון לסעיף כפי שהוא, ועכשיו נקיים דיון בתיקון שהם ביקשו.

יריב לוין: יש בקשה של סיעת קדימה, ובשלב הזה הסיכום שהגעתי אליו - - - מאחר שכרגע אין הצעה ואין גם פתרון שגובש מבחינתכם, וברגע שהדבר הזה יהיה אנחנו נחזור ונעלה את זה בכל רגע כפי שתרצו כשהנושא הזה יגובש אצלכם.

יריב לוין: יש בקשה נוספת שקיבלתי מחבר הכנסת זבולון אורלב שמתייחסת למה שאנחנו מאשרים היום.

ארבל אסטרחן: על החקיקה בפגרה?

יריב לוין: לא, על מה שאנחנו מאשרים היום בעניין המליאה.

יריב לוין: לכן נדון על כך בשבוע הבא ככל האפשר אחרי שזה יאושר במליאה.

יריב לוין: אם אפשר לזכור לזמן את חבר הכנסת אורלב לישיבה כדי שיידע שזה עולה.

יריב לוין: ארבל, בבקשה.

ארבל אסטרחן: אנחנו חוזרים לסעיף 10 שכבר תוקן ונקבע בנוסח החדש בדיונים הקודמים של הוועדה.

ארבל אסטרחן: עדיף שתסתכלו בעמוד השני בנוסח שקיבלתם היום כי שם הנוסח המשולב.

ארבל אסטרחן: הסעיף בנוסח כפי שנקבע כאן ואושר כבר בכנסת אומר את מה שמופיע אצלכם בעמוד 2 ב-(4)(א).

ארבל אסטרחן: יש שם רשימה של מה שטעון אישורה של ועדת הכנסת: התפלגות סיעה, שינוי שם סיעה, שינוי מספר חבריה של סיעה.

ארבל אסטרחן: (4) אומר כך: (4) "השתייכותו הסיעתית של חבר הכנסת שהחל לכהן בכנסת לאחר שהתפלגה הסיעה שבה היו חברים חברי רשימת המועמדים שכללה את שמו, בהתאם להוראות אלה- -" כזכור, חבר כנסת חדש אמור להיכנס לכנסת מכיוון שחבר כנסת שהיה באותה רשימת מועמדים התפטר או נפטר או חדל לכהן מכל סיבה אחרת, ולפני שהוא נכנס לכנסת כחבר כנסת חדש, הסיעה שלו התפלגה.

ארבל אסטרחן: נשאלת השאלה לאן הוא נכנס.

ארבל אסטרחן: מה שנקבע בפעם הקודמת הוא מה שכתוב כרגע בסעיף: (א) התפלגה הסיעה לפי הוראות סעיף 59(1) או (3) לחוק הכנסת: (1) "חבר הכנסת ימסור לוועדת הכנסת הודעה אחת בלבד, בכתב, בתוך 24 שעות מעת היותו לחבר הכנסת, בדבר הסיעה שאליה הוא מבקש להשתייך, ובלבד שבין חבריה יש מי שנמנה עם רשימת המועמדים האמורה, והאישור יינתן בהתאם להודעתו"; הוא צריך להגיש את ההודעה בכלל בגלל שהוא עלול להתחרט.

ארבל אסטרחן: כלומר הוא יגיד לאיזה מהסיעות שנוצרו בשל ההתפלגות הוא מבקש להיכנס.

ארבל אסטרחן: הוא לא צריך להיכנס לסיעה שיש בה יותר אנשים.

ארבל אסטרחן: הוא יודיע, ולפי זה, תאשר את זה ועדת הכנסת.

ארבל אסטרחן: ראינו שכך נהגו בעבר.

ארבל אסטרחן: בסוגריים אני אגיד שלא ביקשנו את ההסכמה של הסיעה שאליה הוא נכנס, אלא רק את ההודעה שלו.

ארבל אסטרחן: לפעמים זה יכול להיות שרשור של התפלגויות שפתאום הוא ייכנס לסיעה שהוא בכלל לא קשור אליה, ואולי יפעל נגדה.

ארבל אסטרחן: לכן אנחנו צריכים לחשוב האם צריך גם את ההסכמה של הסיעה.

ארבל אסטרחן: קבענו חלופה שנייה שאם הוא לא מסר הודעה תוך 24 שעות תקבע ועדת הכנסת שהוא משתייך לסיעה שבה רוב החברים שנמנו עם רשימת המועמדים האמורה, אם היו כמה סיעות עם מספר שווה לזאת שיש בה אחד וכולי.

ארבל אסטרחן: עלתה השאלה האם יש מקום להבחין בין מה שנקבע כאן לבין מצב שבו יש התפלגות לפי מפלגות.

ארבל אסטרחן: הרי חוק הכנסת מאפשר לכמה מפלגות להגיש רשימת מועמדים משותפת, ואם בעת הגשת רשימת המועמדים הן מצרפות הסכם שבו מצוין לגבי כל אחד מחברי רשימת המועמדים לאיזו מפלגה הוא משתייך, מאוחר יותר תוכל הסיעה שכוללת כמה מפלגות, להתפלג לפי ההרכב המפלגתי.

ארבל אסטרחן: במקרה כזה לא צריכים להתקיים התנאים האחרים, אלא פשוט להתפלג לפי מפלגות.

ארבל אסטרחן: הדברים האלה כבר קרו לא אחת.

ארבל אסטרחן: אם סיעה מתפלגת ואחד מתפטר ונכנס הבא בתור, הוא ייכנס לאותה סיעה שמייצגת את המפלגה שנרשם מלכתחילה הוא נרשם אליה.

ארבל אסטרחן: זאת תהיה ברירת המחדל אם איזושהי אפשרות לסטייה, שאסביר אותה.

ארבל אסטרחן: לכן ב-(ב) אם התפלגה סיעה, לפי סעיף 59(2) לחוק הכנסת.

ארבל אסטרחן: אם היו התפלגויות נוספות שאנחנו צריכים לחזור לסעיף (א).

ארבל אסטרחן: אבל אם זאת הייתה ההתפלגות היחידה תקבע ועדת הכנסת כי חבר הכנסת משתייך לסיעה המייצגת את - - - שהשתייכותו אליה צוינה בהסכם, לפי הסע אמור.

ארבל אסטרחן: כמו שאמרתי, הסעיף מחייב הגשת הסכם.

ארבל אסטרחן: זאת אומרת, עדיין חייבת להיות קביעה של ועדת הכנסת.

ארבל אסטרחן: אמרנו שתמיד ועדת הכנסת קובעת וחייבת להיות הכרעה כלשהי כי זה בכל זאת מספר חברי הסיעות, אבל הוא לא צריך להודיע.

ארבל אסטרחן: זאת ברירת מחדל.

יריב לוין: יש שיקוף של מה שנאמר לבוחרים לפני הבחירות.

ארבל אסטרחן: נכון.

ארבל אסטרחן: הוצע שאם בכל זאת הוא כן מסר הודעה בתוך 24 שעות שהוא מבקש להשתייך לסיעה האחרת שהייתה באותה רשימת מועמדים, אבל ששמו לא נקשר אליה אפשר לאשר- -

שלמה מולה: לסיעה שנוצרה.

ארבל אסטרחן: נוצרות שתי סיעות חדשות שמייצגות מפלגות.

ארבל אסטרחן: למשל בכנסת הזאת יש סיעת יהדות התורה שהוגשה על-ידי שתי מפלגות: אגודת ישראל ודגל התורה.

ארבל אסטרחן: כשהן הגישו את רשימת המועמדים הן צירפו הסכם.

ארבל אסטרחן: הן לא היו חייבות לעשות את זה, אבל הן החליטו לצרף הסכם, ובו הן רשמו את כל החברים ברשימת המועמדים משתי המפלגות, וליד כל אחת הם ציינו אם הוא שייך לדגל התורה או לאגודת ישראל.

שלמה מולה: זה חוקי?

ארבל אסטרחן: כן.

ארבל אסטרחן: החוק מאפשר את זה.

ארבל אסטרחן: המטרה של זה היא שאם הם ירצו להתפלג החוק מתיר להם להתפלג לדגל ולאגודה אפילו אם אין שליש.

ארבל אסטרחן: זאת אפשרות נוספת להתפלגות.

ארבל אסטרחן: כאשר יש מצב שמפלגות מגישות רשימה משותפת, והגישו הסכם זה מאפשר להם להתפלג כך.

יריב לוין: הם עושים את זה מראש.

שלמה מולה: זה בחוק יסוד?

ארבל אסטרחן: זה בחוק הכנסת מכוח חוק יסוד הכנסת.

ארבל אסטרחן: זה קיים כבר הרבה שנים, משנת 1991.

יריב לוין: זה נעשה בהרבה הזדמנויות.

יריב לוין: המערך בשעתו היה אגד של כמה מפלגות וגם העבודה-ממד בכנסת הקודמת עבדה בצורה הזאת.

שלמה מולה: אם אתה רוצה לייצר יציבות שלטונית- -

יריב לוין: זה חשוב, אבל אנחנו לא שם.

שלמה מולה: - - - רסיסי מפלגות וכן הלאה.

ארבל אסטרחן: אתה צודק במאה אחוז.

ארבל אסטרחן: זה מאפשר התפלגויות נוספות.

איל ינון: זה לא תיקון בתקנון הכנסת.

איל ינון: מה שאתה מדבר זה קונספט ברמה גבוהה יותר של חקיקה.

ארבל אסטרחן: כיום זה קיים, ויש מפלגות שמגישות.

שלמה מולה: - - - יצא הכי טוב בעולם.

קריאות: - - -

שלמה מולה: זה איחוד מלאכותי, זה עבודה בעיני הציבור.

שלמה מולה: הציבור לא בוחר בדיוק את החלופות האלה.

שלמה מולה: אבל בסדר.

איל ינון: זה המצב הקיים.

ארבל אסטרחן: מוצע שבמקרה הזה ברירת המחדל תהיה שחבר הכנסת נכנס לסיעה שמייצגת את המפלגה שהוא מצוין כשייך אליה.

ארבל אסטרחן: צריך לזכור שאם חבר כנסת נפטר, חבר כנסת אחר מיד נעשה חבר כנסת, הוא לא יודע מזה.

ארבל אסטרחן: אם תוך 24 שעות הוא מוסר לוועדת הכנסת שהוא מבקש להשתייך לסיעה אחרת, לא זאת ששמו צוין כמי שמשתייך אליה, ועדת הכנסת תאשר את זה, ובלבד שגם הסיעה שאליה הוא היה אמור להשתייך וגם הסיעה שאליה הוא מבקש להשתייך נתנו את הסכמתן.

יריב לוין: יש הסכמה כללית.

ארבל אסטרחן: לכן פה גם חשבתי שאולי ב-(א) צריך היה להגיד "ובלבד שהסיעה הסכימה".

יריב לוין: לא, כי אז הוא יכול להישאר ללא סיעה.

יריב לוין: גם פה אין הסכמה של סיעה.

יריב לוין: גם פה הוא נמצא בסיעה שהוא הכריז גם אם לא רוצים אותו.

יריב לוין: יש ברירה שאומרים שאם כולם מסכימים נייצר- -

שלמה מולה: זה במצב של פרישה או של התפלגות?

יריב לוין: במצב של התפלגות אבל של מפלגות שמלכתחילה רצו בנפרד.

יריב לוין: המפלגות רצו כרשימה אחת שמורכבת משתי מפלגות מוכרזות מראש עם רשימה שמית – מי שייך לאיזו מפלגה.

סהר פינטו: ואז אם מישהו יצא מהכנסת?

יריב לוין: נכנס מישהו אז אומרים שהוא ישויך למפלגה שהוא הכריז עליה בפני הבוחרים מהתחלה, אלא אם כולם מסכימים – גם הוא וגם שתי הסיעות אומרות שהן מסכימות ללכת לסיעה השנייה.

סהר פינטו: אז אתה כן כופה עליו.

יריב לוין: מכיוון שהוא הכריז מראש.

שלמה מולה: אתה מביא אותי לדיון שהיה לנו אתמול בנושא משאל העם.

שלמה מולה: אתה שוב אומר כאן שעבר הזמן, הוא שינה את דעתו.

יריב לוין: הוא שינה את דעתו רק אם כולם הסכימו.

יריב לוין: אם לא, הוא מקובע למה שהוא הכריז לפני הבחירות.

ארבל אסטרחן: לא רוצים לאפשר מניפולציות בהשתייכות סיעתית.

רונית חייקין יעקבי: מה קורה אם 24 שעות נופל על שישי-שבת?

יריב לוין: זה לא נספר.

יריב לוין: זאת הוראה כללית.

רונית חייקין יעקבי: ממתי אתה מתחיל לספור?

יריב לוין: אני מתחיל לספור מרגע ההתפטרות.

רונית חייקין יעקבי: ומי יחליף את חבר הכנסת ביום חמישי ב-24:00?

ארבל אסטרחן: כל הוראה שמסתיימת בשישי-שבת, מאריכים לבא בתור.

איל ינון: השאלה בכמה מאריכים.

שלמה מולה: יש בחוק בטח.

ארבל אסטרחן: אפשר לחשוב שהדבר הזה עלול ליצור קצת בעיות אם יהיו התפלגויות על גבי התפלגויות.

יריב לוין: זה נראה הסדר סביר לגמרי.

יריב לוין: זה מקובל עליכם?

יריב לוין: בסדר.

ארבל אסטרחן: עוד לא החלטתי אם אני אחליף את הסעיף או אגיד מה יבוא אחרי מה.

יריב לוין: זה טכני.

יריב לוין: בכל מקרה נביא את הכול יחד, לא כהחלטה נפרדת.

יריב לוין: בפרק השני שבו התחלנו כבר קיימנו ישיבה אחת.

יריב לוין: נעבור על התיקונים שהיו ביחס לישיבה הקודמת, ואחר כך נמשיך על-פי הנושאים שישנם.

ארבל אסטרחן: מוצע פה פרק שני: סדר היום.

ארבל אסטרחן: בסעיף הראשון שלו דנו כבר בפעם הקודמת, והוצעו כל מיני תיקונים שסימנתי אותם בהדגשה.

ארבל אסטרחן: הסעיף ייקרא "סדר היום השבועי", וכזכור מוצע לעשות הבחנה שקיימת היום בין סדר היום הכללי לבין סדר היום המפורט.

ארבל אסטרחן: כבר קבענו שהמזכיר יפרסם כל שבוע את רשימת הנושאים שעל סדר היום, ואחר כך היושב ראש יקבע כל שבוע את סדר היום השבועי המפורט ויציג אותו בנשיאות.

ארבל אסטרחן: "סדר היום יפורסם לאחר ישיבת הנשיאות, אולם יושב ראש הכנסת רשאי להכניס בו שינויים במהלך השבוע".

ארבל אסטרחן: זה משהו שקיים.

ארבל אסטרחן: בישיבה הקודמת הוצע מה שמסומן בהדגשה: "ובלבד שאם נוסף נושא לסדר היום תימסר על כך הודעה לחברי הכנסת לפחות שלושים דקות לפני תחילת הדיון בו".

תמי כנפו: זה לא מעשי.

איל ינון: רציתי להעיר שבמישור התיאורטי זה נשמע סביר ביותר ואף מתבקש.

איל ינון: מהאופן שבו מתנהלים העניינים אנחנו יודעים שלא תמיד זה מתנהל בצורה הזאת.

איל ינון: אגב, לעיתים זה אינטרס לאו דווקא של הממשלה או של הקואליציה, אלא לעיתים זה גם אינטרס של האופוזיציה.

איל ינון: יכול להיות שפה אנחנו מגבילים את עצמנו בהגבלה ובגזרה שאולי מוזר לומר את זה.

איל ינון: אבל מהיכרות של החיים היומיומיים פה לא בטוח שהציבור יכול לעמוד בה.

איל ינון: גם לא ברור מה זה "תימסר על כך הודעה לחברי הכנסת לפחות 30 דקות".

איל ינון: הרי בפועל כשיש תוספת לסדר היום אנחנו הרבה פעמים מניחים את התוספת על שולחן הכנסת, אבל צריך פה סוג של מנגנון שנדע באיזו דקה הנחנו את התוספת ולהקפיד על הנחת התוספת ולספור האם עברו 30 דקות.

איל ינון: בפועל זה לא נעשה כיום בצורה כזאת- -

שלמה מולה: מה המצב הקיים היום?

שלמה מולה: למה בכלל צריך לתקן את זה?

איל ינון: אני לא בעד התוספת הזאת, זה בדיוק מה שאני מסביר.

שלמה מולה: מה המצב הקיים?

איל ינון: המצב הקיים הוא שניתן לעשות שינויים בסדר היום, והם אף נעשים, בדברים רגישים שאנחנו יודעים שהם קונטרוברסליים.

איל ינון: אנחנו מקפידים ליידע את שני הצדדים וגם לשמוע השגות שהרבה פעמים גם מתקבלות בעניין עיתוי העלאת דברים מסוימים.

איל ינון: אני יכול להביא דוגמה שהתרחשה רק אתמול ונוח לי לתת אותה כי הדוגמה יושבת לצדי: חבר הכנסת אברהם מיכאלי, יש לו הצעת חוק בקריאה ראשונה שאמנם לא הייתה לפני נשיאות הכנסת ביום שני- -

אברהם מיכאלי: זה היה בשבוע שעבר, ודחינו את זה.

איל ינון: - - אבל לגיטימי מבחינת הסמכויות להעלות אותה לסדר היום כי היא מוכנה, היא בקריאה ראשונה.

איל ינון: מכיוון שאנחנו יודעים שההצעה הזאת רגישה מאוד לאופוזיציה, פניתי מראש למנהלת סיעת האופוזיציה הגדולה, שאלתי אותה האם יהיה מקובל עליהם להוסיף את ההצעה הזאת אף על פי שלא הייתה בנשיאות.

איל ינון: אני אומר שוב, אף על פי שהיושב ראש יכול להוסיף, פנינו, אמרו שזה רגיש, ולכן זה לא יעלה השבוע.

איל ינון: כי יום אחד זה רגיש מצדכם, ויום אחר זה רגיש מצדם, ולכ זה לא יעלה.

איל ינון: אנחנו כן עושים את הדברים האלה, זאת לא תורה כתובה בשום מקום.

שלמה מולה: אז למה להוסיף?

שלמה מולה: אם אני כחבר כנסת סגרתי את הפלאפון או לא פתחתי אי-מייל או לא נכנסתי לתוך המליאה כי חבר לי לא סיפר לי.

שלמה מולה: אז מה?

שלמה מולה: אם את תוחמת את זה בזמן זה הופך להיות בעייתי.

ארבל אסטרחן: יש הבדל בין אם קיבלת את ההודעה לבין אם היא נמסרה כדין.

ארבל אסטרחן: אם הניחו על שולחן הכנסת זה לא מעניין אם היית שם וראית.

איל ינון: שלמה, זה לא ידיעה במובן האישי.

שלמה מולה: כן.

ארבל אסטרחן: אנחנו גם קבענו איך מודיעים הודעות לחברי הכנסת באחת הישיבות הקודמות.

שלמה מולה: למה נדרשת חצי שעה?

שלמה מולה: למה לא שעה?

שלמה מולה: למה לא שלוש שעות?

שלמה מולה: למה לא 10 דקות?

איל ינון: מצד אחד לא רצו להגביל ולסרבל מדי, אז קבעו יחידת זמן שנראית מאוד סבירה על פני הדברים.

איל ינון: אלא שאנחנו יודעים שהמציאות שבה הכנסת פועלת-

שלמה מולה: לא הייתי מכניס זמן, אבל אתה כן היה הנושא של הכנסת העניין לבוא בדברים בין הקואליציה לבין האופוזיציה.

איל ינון: אבל אני לא בטוח שתהיה על זה הסכמה כי זה אומר שיש לשים מגבלות פורמליות על סמכותו של היושב ראש.

איל ינון: חלק מהיופי וכללי המשחק הוא שחלק מהדברים לא כתובים עלי ספר.

איל ינון: כי ברגע שתכניס הגבלות פורמליות, כמובן, תעורר התנגדות אצל בעלי הסמכויות שאתה עושה בהם פיחות ומגביל אותם.

שלמה מולה: קיבלתי.

איל ינון: הדברים עובדים לשביעות רצונם של שני הצדדים.

איל ינון: אני לא מציע לערער את האיזון העדין מאוד שמתבצע בסדר.

איל ינון: הרי אין טענות; זה לא שמישהו בא בטענות ואומר שאנחנו עושים תרגילים והפתעות.

סהר פינטו: אבל ראינו שאתה מעגן נוהג בתקנות.

סהר פינטו: לתקנון.

סהר פינטו: אתה מעגן אותי חלקית: אתה מעגן את הנוהג שהוא רשאי לשנת, אבל לא מעגן את הנוהג שאנחנו גם מתחשבים - -

יריב לוין: מה אתם מציעים?

יריב לוין: אתם מציעים למחוק את התוספת?

יריב לוין: זה מקובל עליי.

קריאות: - - -

ירדנה מלר: היושב ראש קבע סדר יום, ואין לו- - -

אברהם מיכאלי: מצד אחד זה לא מגביל.

שלמה מולה: אני אומר משהו אחר ולאו דווקא לקולה.

שלמה מולה: אם יושב ראש הכנסת חושב עכשיו, ויש מצב שלא נמסרה הודעה תוך 30 דקות, אבל הוא רוצה להעלות אותה כי זה עניין שבשגרה – למה להגביל אותו; מצד אחר יכול להיות שיושב ראש הכנסת מתחשב מאוד בכולם, אז אין לי בעיה.

שלמה מולה: מה יהיה אם יהיה יושב ראש לעומתי שלא רוצה להתחשב בילד בשמו, ופתאום הוא שם דברים על סדר היום כדי לרצות מישהו.

יריב לוין: זה היה ההיגיון שבגללו הכנסנו את זה.

שלמה מולה: אני מבין- -

יריב לוין: אתה מוריד את זה?

יריב לוין: צריך להחליט.

שלמה מולה: אני מתלבט.

יריב לוין: אתה חושב שזאת הוראה שאי אפשר יהיה לעמוד בה הלכה למעשה?

איל ינון: יתעוררו בעיות.

איל ינון: יש כאן מנהלות סיעה מהאופוזיציה שאומרות שזה לא עובד בפועל באופן שבו הכנסת מתנהלת.

יריב לוין: אז נוריד את זה.

שלמה מולה: השאלה היא איך מבטיחים שבכל זאת- -

יריב לוין: אפשר להוסיף אמירה: "ובלבד שיודיע על כך מיד עם קבלת ההחלטה על ידו או משהו במובן הזה שמדגיש שהוא לא יכול להחזיק את זה במגרה, ואז לבוא ולהפתיע.

ארבל אסטרחן: יודיע לחברי הכנסת ללא דיחוי.

אברהם מיכאלי: לכן חצי שעה זאת מין פשרה מינימלית.

יריב לוין: לי זה נראה סביר, אבל הם אומרים שזה לא עובד למעשה.

איל ינון: אני לא הייתי מציין את הדקות.

איל ינון: אפשר לומר: "יושב ראש הכנסת רשאי להכניס בו שינויים במהלך השבוע תוך מתן הודעה על כך".

שלמה מולה: זמן סביר מראש זאת הגדרה רחבה.

שלמה מולה: הזמן הסביר בשבילי זה יומיים ובשביל מישהו אחר – חצי שעה.

יריב לוין: או שתוחמים את זה לחצי שעה או שלא תוחמים את זה בזמן בכלל.

שלמה מולה: אתה יודע מה, נוריד את זה.

סהר פינטו: חצי שעה זה טוב.

סהר פינטו: אם תהיה הסכמה - -

תמי כנפו: פרקטית זה לא עובד.

רונית חייקין יעקבי: בהסכמות אתה לא צריך בכלל.

ארבל אסטרחן: כאילו אי אפשר להתגבר על זה.

ארבל אסטרחן: זה שכל מנהלות הסיעות מסכימות לא מאפשר פורמלית להתגבר על התקנון.

איל ינון: מעשית בהסכמות אנחנו עושים גם דברים שנוגדים לתקנון.

איל ינון: נכון שברמה הפורמלית זה לא בסדר שאנחנו עושים את זה, אבל אנחנו כן פועלים ככה.

ארבל אסטרחן: יוצאים מהנחה שהסכמות לא פוגעות באף אחד.

איל ינון: אבל שלא יהיה מי שילין ויערער על כך.

יריב לוין: אם עושים רבע שעה?

שלמה מולה: אתה צריך להשאיר את זה לשיקול דעתו של יושב ראש הכנסת להגיד שזה יהיה מוקדם ככל שניתן.

יריב לוין: בסדר.

יריב לוין: "ויודיע על כך לחברי הכנסת מיד עם החלטתו"

ארבל אסטרחן: אבל לפעמים הוא מחליט ביום שני משהו לגבי יום רביעי, אז הוא לא צריך להחליט על זה מיד, הוא יכול גם להודיע על זה ביום שלישי.

יריב לוין: שיודיע מיד.

סהר פינטו: הבעיה שלנו היא הדברים שמתוספים במהלך הישיבה.

איל ינון: נכון.

שלמה מולה: אולי אפשר להגדיר כחריג הודעות שניתנות תוך כדי הדיון.

איל ינון: אני אתן לכם דוגמה מאתמול בעניין שלא עלה.

איל ינון: היה בקריאה שנייה ושלישית את חוק הבנקאות (רישוי), שאין התנגדות באופוזיציה לתוכן של החוק עצמו.

איל ינון: ליושב ראש ועדת הכספים הייתה סדרה של חוקים בקריאה שנייה ושלישית, והוא רצה להוסיף את זה.

איל ינון: אז שוב, במסגרת מה שאמרתי קודם, באתי בדברים עם מנהלת סיעת קדימה ושאלתי אותה, ומסיבות אחרות שאינן קשורות לתוכן החוק ביקשו לא להעלות את זה.

איל ינון: אבל אם כן היו מבקשים להעלות את זה, האם הייתי מחזיק עכשיו את גפני באופן מלאכותי במשך חצי שעה ויוצר פער בין הסדרה שלו?

איל ינון: זה לא נכון לנהל ככה את המליאה עם הדקדוקים האלה.

איל ינון: אנחנו לא עובדים ככה.

סהר פינטו: זאת סוגיה שאין איתה בעיה.

איל ינון: יש בעיה.

איל ינון: כי אם אני צריך 30 דקות, ואני צריך להודיע בצורה מסודרת- -

סהר פינטו: לך אין בעיה כי זה בהסכמה, ואתה אומר שיש קטע פורמלי שמפריע לך.

סהר פינטו: למה זה עלה מלכתחילה?

סהר פינטו: כי יכול להיות שאתה תעלה הצעת חוק לקריאה ראשונה של חבר כנסת שבמקרה באותו יום לא נמצא או זה מאוד חשוב לו, והוא לא גייס רוב כי הוא לא ידע מלכתחילה שזה על סדר היום.

ירדנה מלר הורוביץ: קריאה ראשונה זה רק בתיאום.

סהר פינטו: כל הסעיף הזה הוא עיגון של נוהג; אז או שמעגנים את כל הנוהג או שלא מעגנים.

שלמה מולה: אני מציע שנשאיר את זה כמו שזה היה עד היום, אם לא היה מקרה שאפשר לציין אותו כדוגמה.

יריב לוין: אני מקבל.

איל ינון: לפחות בתקופה שאני פה לא היה מקרה כזה.

יריב לוין: מאה אחוז: "ויודיע על כך לחברי הכנסת".

ארבל אסטרחן: "יושב ראש הכנסת רשאי להכניס שינויים במהלך השבוע, והוא יודיע על כך לחברי הכנסת".

ארבל אסטרחן: סעיף קטן (ג) – דיברנו עליו בשבוע שעבר, ואין בו שינויים – פתיחת סדר היום של כל אחד מהימים.

ארבל אסטרחן: בסעיף קטן (ד) - -

יריב לוין: שינוי ניסוחי בעיקרו.

ארבל אסטרחן: מדובר על כך שימים (ב) ו-(ג) יוקדשו לדיונים לפי בקשת הממשלה, וביום ד' – הצעות חוק והצעות לסדר.

אברהם מיכאלי: יוקדשו זה לא אומר שזה בלעדי.

יריב לוין: לא.

יריב לוין: תסתכל ב-(3) בהמשך.

שלמה מולה: בדרך כלל הממשלה לא מביאה- - -

יריב לוין: אין בעיה, יש סעיף 3.

ארבל אסטרחן: שיניתי בו קצת את הנוסח: (3) יושב ראש הכנסת רשאי להעמיד על סדר יומה של הכנסת בימים ב' ו-ג' דיון בהצעות חברי הכנסת כאמור בפסקה (2), וכן להעמיד על סדר יומה של הכנסת ביום ד' דיון לפי בקשת הממשלה, ובלבד שנושאים שהועמדו על סדר היום לפי פסקה זו ידונו לאחר הנושאים שנקבעו לדיון לפי פסקאות (1) ו-(2), לפי העניין, ושעל נושא שנוסף לסדר היום תימסר הודעה לחברי הכנסת לפחות שלושים דקות לפני תחילת הדיון בו.

ארבל אסטרחן: גם פה כתוב "שלושים דקות לפני תחילת הדיון בו".

אברהם מיכאלי: תימסר הודעה לחברי הכנסת לפני תחילת הדיון.

אברהם מיכאלי: לגיטימי שזה לפני תחילת הדיון.

איל ינון: אני לא בטוח שבנושא של החקיקה הפרטית, להבדיל מהנושאים האחרים של שאילתות והצעות לסדר כדאי לפתוח את העניין הזה.

איל ינון: כתוב: "יושב ראש הכנסת רשאי להעמיד על סדר היום- -

יריב לוין: עושים את זה כבר היום.

יריב לוין: לא קרה בימי שלישי שהיו חוקים בהסכמה?

יריב לוין: למשל, יש יום האישה- -

איל ינון: בימים מיוחדים אנחנו עושים, אבל אני לא רוצה שזה יפתח פתח ללחצים.

ארבל אסטרחן: שבימי שני ושלישי יתחילו להיות הצעות חוק טרומיות.

איל ינון: כן.

איל ינון: לדוגמה בשבוע הבא ראש הממשלה נוסע לרוסיה, ויש להניח שהממשלה לא תביא לנו חוקים בשני ובשלישי.

איל ינון: יבואו חברי כנסת ויגידו, בואו נעשה חקיקה פרטית.

יריב לוין: אבל אם יש הסכמה, אין בעיה, מה זה מפריע?

אברהם מיכאלי: החשש שלך הוא שבאותם ימים ייקבעו דברים לא הגיוניים?

יריב לוין: לא הייתי נוגע בזה.

יריב לוין: זה נראה לי לגמרי בסדר.

יריב לוין: יש כבר 5 חברים, חסר לנו חבר קבוע אחד כדי להצביע על בקשתו של חה"כ אלי אפללו.

יריב לוין: נמשיך בינתיים עד שמישהו יבוא.

ארבל אסטרחן: "על נושא שנוסף לסדר היום תימסר הודעה לחבר כנסת לפני תחילת הדיון בו".

ארבל אסטרחן: על סעיף קטן (ה) דיברנו גם בפעם שעברה, שתשובות לשאילתות יכול שיינתנו בכל אחת מהישיבות.

ארבל אסטרחן: אז יש סעיף כללי שגם שונה מהפעם הקודמת שאומר" "היושב ראש רשאי לקבוע סדר יום החורג מהוראות סעיפים קטנים (ג), (ד)".

ארבל אסטרחן: זאת אומרת לשנות מה שיש בימים שני, שלישי ורביעי "במקרים מיוחדים, לרבות בשבוע שבו לא מתקיימות שלוש ישיבות רגילות של הכנסת, בשבוע שבו דנה הכנסת בהצעת חוק התקציב ובהצעות החוק הנלוות לה ובשבוע האחרון של כנסי הכנסת".

דוד רותם: למה שזאת לא תהיה הנשיאות, אלא היושב ראש?

יריב לוין: כי הסמכות היא של היושב ראש לקבוע את סדר היום.

דוד רותם: אם מדברים על שינויים כאלה, מן ראוי שזה יהיה בהסכמת הסיעות שזה יהיה נשיאות ולא יושב ראש.

אברהם מיכאלי: אבל למה מקרים מיוחדים?

ארבל אסטרחן: חשבנו שעלולים להיות עוד מצבים שלא חשבנו עליהם, למשל, בשבוע שמתקיימות שלוש ישיבות רגילות של הכנסת, אבל בימים ג', ד', ה'.

אברהם מיכאלי: אז להפך, אני רוצה לתת לו סמכות רחבה יותר.

אברהם מיכאלי: "מקרים מיוחדים" זה ממעט.

ארבל אסטרחן: בדרך כלל ב', ג', ד' זה קבוע.

ארבל אסטרחן: אבל כאן אתה מאפשר לו לקבוע.

ארבל אסטרחן: סעיף קטן (ו) מתקבל, אבל כתבתי כאן הערה.

ארבל אסטרחן: יש היום סעיף שחשבנו שיש מקום למחוק אותו: "בכל ישיבה תהא זכות קדימה להודעה של הממשלה להצעות לסדר היום של חברי הכנסת שדחיפותן אושרה, לנושאים שהכנסת החליטה לכלול בסדר היום על-פי הצעות דחופות לסדר היום, וכן על נושאים שהחוק או התקנון מחייבים דיון או הצבעה בהם בכנסת.

אברהם מיכאלי: איפה דנים על מתן תשובות על השאילתות?

יריב לוין: נגיע, אבל לא היום.

יריב לוין: על זה נצטרך לעשות דיון שלם.

ארבל אסטרחן: כרגע רק אמרנו שתשובות לשאילתות יכולות להיות כל יום.

זבולון אורלב: שר שלא ישיב על שאילתה יועבר מתפקידו.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: אנחנו ניכנס לכל זה.

שלמה מולה: גם שר ששולח כל הזמן את סגניו צריך לפטר אותו.

יריב לוין: אני מבטיח לכם שבסיפור הזה נעשה סדר.

יריב לוין: המצב כפי שהוא היום לא יישאר.

ארבל אסטרחן: אנחנו ממשיכים בעניינים הכלליים של המליאה ועוברים לפרק שעניינו סדרי הדיון והודעות.

ארבל אסטרחן: בעניין צורת הדיון יש כמה הבדלים מהנוסח הקיים, ואני אציין אותם.

ארבל אסטרחן: יש רשימת נושאים מתי הדיון הוא סיעתי, ואז בנושאים האחרים הדיון הוא אישי.

ארבל אסטרחן: לא כתוב מתי הדיון הוא אישי, אלא מתי הוא סיעתי.

ארבל אסטרחן: צורת הדיון 2.

ארבל אסטרחן: (א) הדיונים בכנסת הם סיעתיים או אישיים.

ארבל אסטרחן: (ב) הדיון באלה יהיה סיעתי: (1) כינון הממשלה או התפטרותה; (2) הודעת הממשלה; (3) הבעת אי אמון בממשלה; (4) דיון בהשתתפות ראש הממשלה לפי סעיף 42(ב) לחוק-יסוד: הממשלה; (5) נושא ששלושים חברי הכנסת או סיעות שמספר חבריהן ביחד אינו פחות משלושים דרשו, לפני תחילת הדיון, שהדיון בו יהיה סיעתי.

ארבל אסטרחן: היום כתוב: "הצעת התקציב, מדיניות החוץ ומדיניות הביטחון", ובמקום זה הוצע להוסיף את "הודעת הממשלה".

שלמה מולה: את יכולה לחזור?

דוד רותם: מי זה "ועדת י.

דוד רותם: לוי"?

ארבל אסטרחן: ועדת יצחק לוי.

ארבל אסטרחן: הנוסח הזה מבוסס על ועדות קודמות.

איל ינון: כשעברנו על הסעיפים חשבנו שכשעושים שינויים מובנים בתקנון אין טעם להשאיר את הסעיפים הקטנים האלה כי למשל בעניין התקציב אנחנו יודעים שיש לנו סדרי דיון מיוחדים שנקבעים בכלל על-פי סעיף אחר ולרוב הם שילוב גם של דיון סיעתי וגם של דיון אישי.

איל ינון: אז לא יהיה נכון להכניס את זה שהדיון הוא סיעתי.

שלמה מולה: אז יהיה דיון אישי בנושא התקציב?

איל ינון: לא.

איל ינון: הוא נקבע לפי סעיף נפרד של סדרי דיון מיוחדים.

שלמה מולה: איך זה מבטיח שמישהו אחר לא מנצל פרצה?

שלמה מולה: עד היום זה היה גם פה וגם שם?

איל ינון: עד היום הדיון בתקציב ובחוק ההסדרים נקבע לפי סעיף 131 לתקנון הקיים, והוא היה שילוב גם של דיון סיעתי וגם של דיון אישי, ולא רק כזה או כזה, אלא שילוב של שניהם.

איל ינון: לכן הוצאנו את זה מהרשימה של הדיונים הסיעתיים.

איל ינון: לגבי מדיניות חוץ וביטחון לא הבנו על מה מדובר, וגם לא ראינו שבמציאות היה שימוש בדבר הזה.

איל ינון: ממילא יש לנו סעיף קטן (2) שמדבר על הודעת הממשלה.

איל ינון: אז אם הודעת הממשלה היא בנושא מדיניות חוץ או מדיניות ביטחון או מדיניות כלכלה או חברה, יתקיים על זה דיון סיעתי.

איל ינון: לכן לא צריך סעיף מיוחד למדיניות חוץ וביטחון.

שלמה מולה: הבעיה שלי בדברים האלה היא שבעיקר בהקצאת זמן לדיון סיעתי יש נושאים שהסיעות הקטנות מקבלות יותר זמן, והסיעות הגדולות מקבלות פחות זמן.

איל ינון: זה משהו אחר לגמרי.

איל ינון: אנחנו לא בסעיף הזה.

שלמה מולה: מאה אחוז.

ארבל אסטרחן: מה שמסומן כפסקה (5) שונה מהנוסח שקיים היום.

ארבל אסטרחן: היום כתוב שדיון סיעתי יתקיים "נושא ש-10 חברי כנסת או שתי סיעות שמספר חבריהן יחד אינו פחות משמונה דרשו שהדיון בו יהיה סיעתי".

ארבל אסטרחן: כאן הייתה הצעה של ועדת יצחק לוי שוועדת רשף חן השאירה אותה, על כך שהדיון יהיה סיעתי בנושאים שסיעות שמספר חבריהן אינו פחות מ-30 חברי כנסת, דרשו בהם דיון סיעתי.

ארבל אסטרחן: כלומר להקשות על חברי כנסת להפוך דיון אישי לסיעתי.

דוד רותם: לדעתי, צריך להגדיל את המספר.

דוד רותם: למה?

דוד רותם: אני לא תמיד אהיה בקואליציה.

דוד רותם: לקואליציה זה נורא נוח.

דוד רותם: הם יכולים להפוך כל הצעת חוק בקריאה ראשונה לדיון סיעתי.

איל ינון: למה בכלל לאפשר את זה?

דוד רותם: אם אתה שואל אותי לא היה צריך לאפשר את זה בכלל.

איל ינון: נכון, זה מה שאני שואל.

יריב לוין: אפשר למחוק את זה.

שלמה מולה: למה בכלל 30, למה 10, למה בכלל?

איל ינון: מכיוון שהם המליצו ככה הבאנו את זה בפניכם.

יריב לוין: אני מסכים.

יריב לוין: אפשר להוריד את זה.

יריב לוין: יש הסכמה להוריד את זה?

יריב לוין: ירד.

ארבל אסטרחן: אז יש לנו דיון סיעתי רק בארבעת המקרים המצוינים כאן.

ארבל אסטרחן: ב.

ארבל אסטרחן: בקשת חה"כ כאלי אפללו להקדמת הדיון בהצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הטבות מס לתושבי יישובים בגולן), התש"ע-2010 (פ/1982/18) לפני הקריאה הטרומית

יריב לוין: ברשותך אני אעשה הפסקה ואעבור לנושא הראשון, כי יש לנו קוורום.

יריב לוין: הנושא הראשון שיש לנו על סדר היום "בקשת חה"כ אלי אפללו להקדמת דיון בהצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הטבות מס לתושבי יישובים בגולן), התש"ע-2010 (פ/1982/18), לפני הקריאה הטרומית.

יריב לוין: חבר הכנסת אפללו הודיע לי מראש שהוא לא יוכל להיות כאן היום.

יריב לוין: אבל הנושא הזה נמצא כרגע בהליכי הסדרה, ולכן הוא מבקש להביא את הסוגיה הזאת על שולחננו כדי שהעניין הזה יוכל ללכת בד בבד עם ההסדרה שמובלת בעניין הזה על-ידי הממשלה.

יריב לוין: אם יש למישהו הערות, התייחסויות?

אברהם מיכאלי: ועדת שרים אישרה את זה.

דוד רותם: מכיוון שמדובר בחבר הכנסת אפללו מהאופוזיציה, אני אתמוך.

דוד רותם: את האופוזיציה צריך תמיד לקדם.

יריב לוין: הממשלה הודיעה שהיא תתמוך בחוק בקריאה הטרומית.

יריב לוין: המשך החוק יהיה בתיאום, אבל זה לא כל כך רלוונטי, זה מעניין אותי פחות.

יריב לוין: השאלה היא רק לגופו של עניין.

יריב לוין: מי בעד הבקשה?

יריב לוין: מי נגד?

יריב לוין: מי נמנע?

יריב לוין: הצבעה בעד הבקשה – 5 נגד – 1 נמנעים – אין הבקשה להקדמת הדיון בהצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה, נתקבלה.

יריב לוין: 5- בעד, נגד- 1, אין נמנעים.

יריב לוין: תודה, הבקשה אושרה.

דוד רותם: אני רוצה רביזיה.

יריב לוין: אין שום בעיה.

יריב לוין: אנחנו נקיים עכשיו הצבעה על הרביזיה: מי בעד הרביזיה של חבר הכנסת רותם?

יריב לוין: מי נגד?

יריב לוין: מי נמנע?

יריב לוין: הצבעה בעד הרביזיה – 1 נגד – 6 נמנעים – אין הרביזיה לא נתקבלה.

יריב לוין: בעד- 1, נגד- 6, נמנעים- אין.

יריב לוין: הרביזיה נדחתה.

יריב לוין: א.

יריב לוין: המשך הדיון על הצעות לתיקון לתקנון הכנסת

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אנחנו חוזרים לתקנון.

ארבל אסטרחן: אחרי שאמרנו מתי יהיה דיון סיעתי, סעיף 3 מסדיר את הנוהל בדיון סיעתי.

איל ינון: זה מה שעניין אותך, שלמה.

ארבל אסטרחן: יש פה שינויים לעומת הקיים.

ארבל אסטרחן: מוצע כך: הנוהל בדיון סיעתי 3.

ארבל אסטרחן: (א) בדיון סיעתי - (1) תקבע ועדת הכנסת את מסגרת הזמן שיוקדש לדיון.

ארבל אסטרחן: זה קיים גם היום, אבל היום יש תוספת בתקנון הקיים שלפיה הזמן יחולק בין הסיעות לפי גודלן, ובלבד שבכל דיון יהיה לכל סיעה 10 דקות לפחות.

ארבל אסטרחן: זאת הוראה שכבר לא מיושמת הרבה זמן גם מכיוון שלא מחלקים בין הסיעות לפי הגודל, אלא הרבה פעמים נותנים זמן שווה לכל הסיעות או עושים חלוקה גסה בין סיעות קטנות לגדולות, והרבה פעמים נותנים פחות מ-10 דקות.

דוד רותם: חבר הכנסת מולה התלונן על זה, והוא צודק.

דוד רותם: האם כשיש דיון סיעתי לא ראוי שמסגרת הזמן תיקבע לפי גודל הסיעות, ומכיוון שיש סיעות קטנות צריך לקבוע שלסיעות הקטנות יהיה לפחות- -

ירדנה מלר הורביץ: ההוראה הזאת באה כי בחשבון כמה דקות מגיע לכל סיעה יצא שלסיעה קטנה יש 3 דקות.

ירדנה מלר הורביץ: אמרו, לא ראוי, ולסיעה גדולה מעגלים למעלה, ולכן לא פחות מזה.

שלמה מולה: זה לא פרופורציונלי.

דוד רותם: כשיש דיון סיעתי על אי אמון כל סיעה מקבלת 3 דקות.

דוד רותם: לי יש בעיה, אני ב-3 דקות לא מסוגל להביע רעיון, אני תמיד צריך יותר זמן, בעיקר כשיש כאלה שנהנים לשבת ולהפריע לי.

שלמה מולה: בעיקר כשאתה מתגרה.

איל ינון: השאלה אם נכון לקבוע מראש.

יריב לוין: אין בעיה, אפשר להגיד שאנחנו קובעים התחשבות בגודל הסיעות.

יריב לוין: יש בעיה רק בדבר אחד, ואת זה צריך לקחת בחשבון.

יריב לוין: הרי התוצאה לא תהיה שעכשיו נפרוץ את מסגרת הזמן, ונגיד שבמקום מה שנהגנו לעשות תמיד שעתיים, נעשה עכשיו חמש שעות.

יריב לוין: אז המשמעות תהיה שאם נלך להקצבה לפי גודל זה יבוא על חשבון הזמן שיש לסיעות הקטנות שיישארו פה עם חלקיקים של דקה, דקה וחצי.

דוד רותם: ובלבד שלא יפחת מ-5 דקות- -

יריב לוין: לא יהיה.

יריב לוין: כבר היום אתה עושה רק 3 דקות.

יריב לוין: אתה תשב פה 4 שעות.

דוד רותם: הגיע הזמן שישנו את הנושא של אי אמון שבועי משום שזה בזבוז הזמן הגדול.

יריב לוין: אני מסכים, אבל אנחנו לא שם.

שלמה מולה: אני רוצה לראות שאם היית באופוזיציה היית אומר את זה.

ארבל אסטרחן: זה מכשיר חוקתי שלא נועד לדיונים, הוא נועד לאי אמון.

דוד רותם: אבל כל אחד צריך להסביר אמון או אי אמון.

דוד רותם: מכיוון שהחוק דורש לפחות 61 קולות- -

שלמה מולה: אז אתה בעצם אומר שנבטל בכלל את האופוזיציה.

שלמה מולה: שלא תהיה אופוזיציה, שלא נביע דעה, והקואליציה תשלוט.

דוד רותם: להפך, אני רוצה לתת לכם להביע יותר.

יריב לוין: אני כבר אומר לך שאני לא אתן לזה יד כי בליכוד הרבה יותר כיף לנו באופוזיציה, תדע לך.

יריב לוין: זה לא ילך.

יריב לוין: אני שואל ברמה הפרקטית.

דוד רותם: אני חושב שאתה צודק, אתם לא במקום הראוי לכם.

יריב לוין: מאה אחוז.

יריב לוין: תפרקו את הממשלה, זה תלוי רק בכם.

דוד רותם: אני לא יכול.

דוד רותם: אני הסברתי אתמול לחבר הכנסת מולה.

דוד רותם: הייתי רוצה לפרק את הקואליציה, והייתי מצביע אתמול אי אמון בממשלה- -

יריב לוין: אבל אתה עסוק בחוק החוזים, ואין לך זמן.

דוד רותם: אבל גילית דבר מאוד פשוט: איזו קואליציה יכולה ציפי לבני להקים?

דוד רותם: אז אמרו לי שהיא תיקח את ש"ס- -

שלמה מולה: מה אכפת לך?

שלמה מולה: אנחנו נעשה אתכם קואליציה.

דוד רותם: אבל אתה יכול להבטיח - - -

יריב לוין: סליחה, בואו נתכנס- -

דוד רותם: הבעיה היא שאתם צריכים יחד אתנו גם את ש"ס, ואז תפילו לי את ברית הזוגיות.

יריב לוין: בואו ננסה להתכנס.

איל ינון: הנוסח כפי שהוא מופיע היום שכתוב בו שוועדת הכנסת תקבע את המסגרת הוא נוסח טוב כי הוא גם מאפשר במקרים מסוימים, אולי לא שגרתיים, לעשות את הסידור של הזמן כמו שאתה מציע –לתת אולי יותר מקום לסיעות גדולות.

איל ינון: כי אפשר גם לטעון טענות הפוכות, כי יהיה מצחיק לתת לסיעות הקואליציה יותר זמן לדבר באי אמון מסיעות האופוזיציה כי כל המכשיר של האי אמון נועד כדי לבטא את האופוזיציה.

איל ינון: לכן צריך לעשות את הדברים האלה ברגישות ובעדינות ולא סתם, על-פי כל מיני נוסחאות מתמטיות.

שלמה מולה: ברור לי.

איל ינון: לכן הנוסח כפי שהוא היום מאפשר לוועדת הכנסת לקבוע את מה שאתה רוצה, והוא גם מאפשר לעשות את מה שאנחנו עושים היום ממילא – לתת לכל סיעה 3 דקות בדיון הסיעתי של האי אמון כי כרגע כך זה נכון ונוח לכל הצדדים.

שלמה מולה: אני לא חושב שמפלגה עם שני מנדטים תקבל זמן כמו מפלגה עם 28 מנדטים.

איל ינון: זה לא מדויק מכיוון שהמפלגה הגדולה היא זו שמציגה את האי אמון, ויש לה עוד 10 דקות.

רונית חייקין יעקבי: - - - ויש לך מכסה.

יריב לוין: המפלגה הגדולה באופוזיציה מציגה את האי אמון; המפלגה הגדולה בקואליציה, מטבע הדברים, מטעמה עונים לאי אמון השר המקשר או מישהו אחר.

יריב לוין: נוצר איזון.

יריב לוין: האיזון עבד, ובמקום שזה עובד טוב אני לא רואה מקום לשנות.

יריב לוין: אין סיבה להמציא המצאות חדשות במקום שכולם חיים בשלום עם העסק ואין בעיה.

יריב לוין: המסגרת גם לא ארוכה מדי ולא קצרה מדי.

שלמה מולה: אפשר להכניס לפחות את האלמנט של מספר החברים בסיעה.

שלמה מולה: אני מבין את זה, אני לא רוצה ליצור מצב של העלמת הסיעות הקטנות שלא יביעו את דעתן.

שלמה מולה: אבל יכול להיות שאולי נוסיף אלמנט של 20 חברי כנסת ומעלה, שתינתן להם תוספת זמן או התחשבות.

שלמה מולה: אני יודע שאני מרגיז אותך, כי אתה הסיעה השלישית בגודלה – אז מ-15 ומעלה.

דוד רותם: מ-14 ומעלה.

אברהם מיכאלי: מ-10 ומעלה.

יריב לוין: אז יתחיל הוויכוח אם זה מעל 10 או מעל 14 או 15 או 19.

איל ינון: אתה באמת מרגיש שמסגרת הדיון באי אמון חסרה במשהו?

איל ינון: זה מסגרת זמן של שעתיים, זה פותח את סדר היום.

יריב לוין: אם הייתי לוקח את ההצעה שלך לכנסת הקודמת הייתי משאיר רק את סיעת קדימה כסיעת השלטון עם תוספת הזמן כי כל האחרות היו מתחת ל-20, הן היו 19 ומטה.

יריב לוין: זה היה יוצר עיוות, כי היית נותן למפלגת השלטון יותר זמן.

דוד רותם: אי אפשר - - -

יריב לוין: אבל מה תעשה אחרת, תקיים 4 שעות דיון באי אמון?

יריב לוין: תתחיל ב-16:00 ותגמור ב-20:00 בערב?

יריב לוין: אין היגיון בזה.

יריב לוין: המליאה ריקה לגמרי, אף אחד לא נמצא בנאומים האלה.

יריב לוין: הדיונים האלה עקרים.

שלמה מולה: מה עם 3 דקות שהופכות ל-5?

יריב לוין: זה אין בעיה.

איל ינון: זה ועדת הכנסת יכולה להחליף כל שבוע.

יריב לוין: אני גם אמרתי לכם שאם תבוא בקשה שלכם בשבוע מסוים- -

שלמה מולה: למה שבוע מסוים?

שלמה מולה: בשבוע מסוים לממשלה לא נוח, ושבוע אחרי זה - - -

יריב לוין: לא.

יריב לוין: אני אומר לך משהו שלא על דעתו של יושב ראש הקואליציה.

יריב לוין: מכיוון שאתם נתתם את הסכמת

יריב לוין: כם הטובה והנכונה להסדר שקיים היום, אם בשבוע מסוים שאתם תחליטו תגידו שאתם רוצים תוספת של שתי דקות – תקבלו אותה.

יריב לוין: אין פה בכלל שאלה.

דוד רותם: זאת התחייבות רק להם או לכולם?

יריב לוין: זאת התחייבות רק לסיעות האופוזיציה.

יריב לוין: סיעות הקואליציה כפופות לדיני החוזים.

דוד רותם: מה עם חברי קואליציה שמרגישים שהם רוצים להיות אופוזיציה?

יריב לוין: אני לא נוהג לקבוע מסגרות זמן מיוחדות לעצמי, אבל עזוב את זה עכשיו.

יריב לוין: אנחנו יכולים להתכנס למה שמוצע כאן?

שלמה מולה: - - - היו"ר יריב לוין: אנחנו לא מצביעים.

שלמה מולה: אז אני מבקש לא לסגור את הסעיף הזה.

שלמה מולה: אני רוצה לעשות התייעצות סיעתית.

יריב לוין: אין שום בעיה, זה בסדר.

שלמה מולה: אני גם אשכנע את דודו לתמוך בזה.

יריב לוין: בסדר גמור.

ארבל אסטרחן: ועדת כנסת תקבע את מסגרת הזמן בלי שיהיו מוטלות עליה מגבלות.

ארבל אסטרחן: פסקה 2 מציעה: "תקבע כל סיעה את שמות חבריה שהשתתפו בדיון ואת סדר הופעתם".

ארבל אסטרחן: היום זה מנוסח קצת אחרת: "תודיע כל סיעה ליושב ראש בכתב את שמות חבריה שהשתתפו בדיון, תור הופעתם והזמן שיינתן לכל אחד מהם, ובלבד שהזמן שיוקצב לכל נואם לא יופחת מ-8 דקות.

ארבל אסטרחן: נותרו לסיעה לפחות 6 דקות, תוכל להוסיף נואם נוסף".

ארבל אסטרחן: זה קשור לכך שרצו לתת לכל סיעה 10 דקות.

דוד רותם: אבל זה כדאי מאוד שיהיה משום שאחרת סיעה שיש לה 3 דקות לחלק את זה בין שלושה דוברים, ואז אנחנו נישאר עד 24:00 בלילה בכל מקרה.

ארבל אסטרחן: אז השאלה אם רוצים להתייחס פה במפורש- -

דוד רותם: אין ברירה.

איל ינון: אנחנו לא מאפשרים פיצולים.

דוד רותם: זה כתוב היום בתקנון.

איל ינון: בתקנון כתוב אחרת.

איל ינון: אנחנו מאפשרים פיצולים יותר ממה שמאפשר לנו כיום התקנון.

איל ינון: אבל אנחנו לא מאפשרים את מה שאתה עכשיו אמרת.

יריב לוין: אפשר להוסיף: "ובלבד שהזמן שיוקצב לכל נואם לא יפחת משלוש דקות".

איל ינון: זה המינימום.

יריב לוין: בסדר גמור.

ארבל אסטרחן: בפסקה 3 כתוב היום: "היושב ראש יקבע את תור הנאומים בין הסיעות בזו אחר זו בהתחשב בגודלן, אולם במחזור הראשון של הנאומים הגדולה שבסיעות האופוזיציה תיקרא לנאום ראשונה, והגדולה בסיעות רשאית להעמיד 4 נואמים".

ארבל אסטרחן: פה יוצאים מנקודת הנחה שיש דיון מאוד ארוך.

ארבל אסטרחן: מה שמוצע כאן הוא שמזכיר הכנסת יקבע את סדר הנואמים ולא היושב ראש, כי זה מה שקורה בפועל- -

זאב אלקין: אבל זה שזה קורה בפועל לא אומר שזה נכון מבחינה סטטוטורית.

דוד רותם: זה נכון, זה עניין טכני.

איל ינון: זה לפי הגודל.

איל ינון: זה לא עניין של שיקול דעת.

שלמה מולה: מזכיר הכנסת כל הזמן נמצא.

יריב לוין: זה עניין טכני.

ארבל אסטרחן: אז הוא קובע את סדר הנואמים בין הסיעות, לפי גודלן, בזה אחר זה, ובלבד שחבר כנסת מסיעתו של ראש האופוזיציה ייקרא לנאום ראשון.

יריב לוין: לפי דעתי, צריך לכתוב שמסיעתו של ראש הממשלה ינאם אחרון כי זה מה שקורה בפועל.

איל ינון: יש על זה לפעמים מחלוקות.

איל ינון: במציאות אנחנו עושים את זה.

איל ינון: יש טענה שגם סיעת האופוזיציה צריכה לנעול.

איל ינון: זה עניין של שיקול דעת שלכם.

יריב לוין: אם סיעת האופוזיציה תנעל, אתה תוסיף עוד שר שינאם בגלל נושא הזמן כדי לראות את הרוב- -

אברהם מיכאלי: שר תמיד יכול לנאום.

יריב לוין: לכן זה סתם יקשה.

דוד רותם: מי שמגיש את אי האמון זה בדרך כלל סיעת האופוזיציה כי הם הרי מדברים זה אחר זה.

זאב אלקין: הם לא מדברים זה אחר זה כי שר משיב קודם.

יריב לוין: זה הסדר שעובד טוב, אני לא רואה שום סיבה לשנות אותו.

יריב לוין: אנחנו רק נכתוב שהראשון שינאם הוא חבר כנסת מסיעתו של ראש האופוזיציה, והאחרון – חבר כנסת מסיעתו של ראש הממשלה, כפי שנעשה בפועל.

יריב לוין: כי אחרת אתה פשוט תעלה עוד שר שינאם, וחבל על הזמן.

שלמה מולה: למה מסיעתו של ראש הממשלה?

יריב לוין: זה מה שקורה בגלל התזמון של הבאת האנשים.

יריב לוין: אם לא, אז הממשלה תעלה עוד שר.

שלמה מולה: - - -

יריב לוין: לא, הממשלה תעלה עוד שר, זה לא יעזור לך.

יריב לוין: זה סתם יסחב את העניין ללא שום תכלית.

שלמה מולה: רובם שרים ללא תיק אז אין להם בעיה לעלות ולדבר.

שלמה מולה: אין להם הרבה מה לעשות.

דוד רותם: אם ש"ס צריכה לדבר אחריי, ואני רוצה להחליף אותה?

איל ינון: אנחנו בפועל עושים את זה.

איל ינון: אנחנו מאפשרים לשנות מיקומים בהסכמה.

ארבל אסטרחן: הם לא ייתנו לך את הזמן שלהם.

איל ינון: אני מדבר על חילופי המקום, לא על הזמן.

דוד רותם: כן, הם לא ייתנו לי את הזמן שלהם.

ארבל אסטרחן: פסקה 4 באה לקבוע מה שקיים היום בכוכבית: "חבר כנסת שנרשם כנואם ונעדר מהישיבה בעת שהגיע תורו לנאום בלי שהודיע על כך מראש, מפסיד את רשות הדיבור, אך רשאית סיעתו, כל עוד לא הסתיים הדיון, להעביר את מסגרת הזמן שהוקצבה לו".

יריב לוין: צריך ללכת לפי "בפועל" .

יריב לוין: הרי חבר הכנסת עצמו לא היה רגע כי הוא יצא, אז אומרים לו, אין בעיה, נותנים לך.

יריב לוין: זאת סמכות קבועה של היושב ראש.

דוד רותם: יש עם זה בעיה.

דוד רותם: כשהייתי פעם סגן יושבת ראש הכנסת הייתה לי עם זה בעיה מכיוון שחברי כנסת הולכים לטייל.

דוד רותם: הם לא יוצאים לרגע.

דוד רותם: חבר כנסת מגיע אחרי שכבר ארבעה עברו, והוא אומר, רגע, הגעתי, תן לי עכשיו לדבר.

דוד רותם: חבר כנסת שלא נמצא כאשר הוא נקרא לדוכן הנואמים – איבד את תורו.

דוד רותם: אני גם הייתי מעניש את המפלגה שלו- -

יריב לוין: אני מקבל.

יריב לוין: אם כבר, ככה.

שלמה מולה: אני מתנגד לסיפא שלך שהסיעה תיענש.

איל ינון: לכן בנוסח המוצע יש האיזונים שמצד אחד הוא נותן תמרור אזהרה שאומר שאיבדת את התור, ומצד שני הוא לא פוגע בסיעה.

זאב אלקין: זה מצחיק כי מצד שני אומרים לסיעה שהיא לא הפסידה את התור, ומצד שני אומרים לסיעה שישלחו את חבר הכנסת כי זה במילא יהיה באיחור, זה לא יהיה בזמן שהוקצב, תשלחו כל אחד - - -

שלמה מולה: אני אומר לך שיש תחרות אצלנו מי מדבר בהצעת האי אמון.

שלמה מולה: אם חבר כנסת הלך בכל זאת ולקח את התור של מישהו אחר, אני לא רוצה להפסיד את הדקות שלי.

דוד רותם: אתה צודק.

שלמה מולה: מה הבעיה בעניין הזה?

דוד רותם: יש שתי בעיות בעניין הזה.

דוד רותם: אני כבר גיליתי שיש טייסים אוטומטיים, כלומר הדובר מטעמנו הוא פלוני, אבל אם הוא לא נמצא זה אלמוני.

שלמה מולה: תינתן אפשרות רק לאחד בלבד- - -

דוד רותם: נניח שלא באתי בזמן שלי ואיבדתי את התור שלי, אני חוזר ואומר למזכיר שבמקום דודו רותם הראשון הוא מדבר כבר בפעם החמישית, החזרתי לעצמי את התור.

דוד רותם: את זה אני רוצה למנוע.

דוד רותם: אנחנו גם צריכים להיות רציניים.

זאב אלקין: אם להעניש, אז להעניש את הסיעה.

זאב אלקין: אי אפשר להעניש בדיון סיעתי בן אדם.

דוד רותם: אנחנו עושים צחוק מהעניין הזה.

דוד רותם: הצעת אי אמון זה דיון רציני.

דוד רותם: ביום שני ב-16:00 אחר הצהריים לא יקרה כלום אם באולם המליאה לא יהיו 4 חברי כנסת- -

שלמה מולה: מוטב שגם ביום שלישי ורביעי וגם ביום שני.

דוד רותם: אני לא מדבר על "מוטב", זה הדיון הכי רציני שיש, אתם באופוזיציה יודעים את זה.

דוד רותם: זה הכלי הכי רציני בכנסת.

דוד רותם: מה שקורה הוא שעולה הדובר הראשון, עולה השר, ובאותו דבר כבר אחף אחד איננו, וכל אחד שואל, כמה זמן- -

יריב לוין: אני מציע למחוק את סעיף 4, כהצעת איל, ולתת ליושב ראש לנהל את הישיבה.

יריב לוין: אם בן אדם איננו אז יש מקרה שהוא ימצא לנכון להגיד שהוא בכל זאת יאפשר לו לדבר, ויש מקרה - -

דוד רותם: לא.

שלמה מולה: לא.

יריב לוין: למה לא? זה מה שקורה בפועל.

דוד רותם: זה בדיוק הבעיה שמטרידה אותי.

איל ינון: אתה לא תצליח באמצעות הסעיף הזה.

שלמה מולה: איל, מה הבעיה עם הסעיף הזה?

דוד רותם: - - - אני לא חבר שלך, כי לא קידמתי לך את חוק החוזים, אז לא תיתן לי.

יריב לוין: עד אז תהיה כבר חבר טוב שלי ולא רק בגלל חוק החוזים.

ירדנה מלר הורביץ: יכולה להיות בעיה שחבר אופוזיציה יצא מהדיון.

ירדנה מלר הורביץ: הוא נכנס ומבקש לשלב אותו, ונשאר לשלב אותו כדובר אחרון.

ירדנה מלר הורביץ: בדרך כלל הדובר האחרון הוא מסיעתו של ראש הממשלה.

איל ינון: זה לא יתאפשר בגלל הסעיף השני.

ירדנה מלר הורביץ: אז מה תעשה- - -?

שלמה מולה: מנהלות הסיעה נמצאות כל הזמן במליאה ודואגות לראות אם דובר הסיעה דיבר או לא דיבר, אם יודעים שהוא עומד להפסיד את תורו או לא.

שלמה מולה: אין לי בעיה שהסעיף הזה יישאר כפי שהוא.

שלמה מולה: עשינו את המגבלה הזאת שהדובר האחרון יהיה מסיעתו של ראש הממשלה.

שלמה מולה: אם הדובר האחרון עלה, והסיעה לא דאגה, אין לי בעיה שיפסיד.

יריב לוין: אני אלך בקו שלך, ואולי נעשה כך: "אך רשאית סיעתו", לא כל עוד לא הסתיים הדיון, אלא בו במקום.

יריב לוין: כלומר באותה נקודה לקחת חבר כנסת אחר מסיעתו ולהגיד לו שהוא יכול לעלות במקומו.

יריב לוין: אין כזה, מאבד את התור.

קריאות: זה בכל מקרה אפשר.

שלמה מולה: אין שום בעיה בכלל, למה לא?

שלמה מולה: אם נציג הסיעה בתוך המליאה ייקרא לנאום ויסרב - - -הסיעה מאבדת את התור.

שלמה מולה: זה בסדר גמור.

יריב לוין: זה רעיון טוב.

דוד רותם: בסדר גמור.

יריב לוין: במקום "כל עוד לא הסתיים הדיון" את כותבת- -

ארבל אסטרחן: להעביר את מסגרת הזמן שהוקצבה לחבר כנסת אחר.

יריב לוין: כי אז הוא מפסיד כי הוא איננו.

איל ינון: בלי "כל עוד לא הסתיים הדיון".

ארבל אסטרחן: "בעת שהגיע תורו לנאום".

יריב לוין: כן.

דוד רותם: כשאתם כותבים "רשאית סיעתו", למה הכוונה?

יריב לוין: הסיעה זה יושב ראש הסיעה.

יריב לוין: עשינו הוראה מסודרת - -

דוד רותם: אם יושב ראש הסיעה לא נמצא?

איל ינון: ממלא מקומו.

יריב לוין: יש מנגנון.

יריב לוין: סעיף קטן (ב) מיותר לגמרי.

יריב לוין: הוא לא מיושם, חבל על הזמן, סתם סרבול שאין בו שום צורך.

ארבל אסטרחן: דיון אישי: "רשאי כל חבר כנסת להודיע" – היום כתוב "ליושב ראש", ומוצע שזה יהיה "למזכיר".

יריב לוין: טכנית אנחנו הולכים למזכיר.

ארבל אסטרחן: אף על פי שהרשמה לדיון אישי נעשית היום גם דרך המחשב.

יריב לוין: זה טכני.

ארבל אסטרחן: הנוסח המוצע: (1) רשאי כל חבר כנסת להודיע למזכיר הכנסת על רצונו להשתתף בדיון, ושמו יירשם ברשימת הנואמים; הודעה כאמור תימסר לפני תחילת הדיון, אולם רשאי חבר הכנסת למסור הודעה לאחר שהחל הדיון וכל עוד לא הודיע יושב ראש הישיבה על סגירת הרשימה;

זאב אלקין: סעיף קטן (ב) בסוף הדיון הזה- -

יריב לוין: מחקנו אותו.

יריב לוין: הוא מיותר, אין לו שום משמעות.

ארבל אסטרחן: "מסגרת הזמן" – היום כתוב שהיושב ראש יקבע, ומוצע כאן לקבוע: "מסגרת הזמן לכל נואם תהיה 3 דקות, אלא אם כן החליט יושב ראש הכנסת על מסגרת זמן ארוכה יותר".

דוד רותם: הבעיה בדרך כלל בדברים האלה היא שכל חברי הכנסת נכנסים למחשב ונרשמים לכול.

דוד רותם: אני בא ומסת

דוד רותם: כל על הרשימה ורואה שלפניי יש חמישה דוברים- -

רונית חייקין יעקבי: בשביל זה יש לך מנהל סיעה.

דוד רותם: - - ואז אני יודע שיש לי בערך חצי שעה אם יש 10 נואמים לפניי- -

שלמה מולה: אני אתן לך תשובה: תהיה נוכח במליאה.

יריב לוין: ואם אני באופוזיציה אני ארשום 10 ואוריד אותם בכוונה כדי שאתה תלך.

יריב לוין: זה חלק מהמשחק.

יריב לוין: לגיטימי לגמרי.

יריב לוין: סעיף 4(3).

ארבל אסטרחן: סדר הנואמים: (3) רשאי חבר הכנסת לבקש לשנות את מיקומו בסדר הנואמים; חבר הכנסת שלא הודיע שייעדר מהישיבה בשעה שיגיע תורו לנאום, ויושב ראש הישיבה קרא בשמו והוא אינו נמצא באולם, מפסיד את רשות הדיבור.

יריב לוין: זה גם לא קורה.

ארבל אסטרחן: להשאיר?

שלמה מולה: להשאיר.

דוד רותם: להשאיר.

ארבל אסטרחן: עכשיו יש הוראה אחרת שמדברת על פתיחת הדיון וסיכומו – מין משהו כללי: פתיחת הדיון וסיכומו 5.

ארבל אסטרחן: בכל סעיף העומד על סדר יומה של הכנסת ייפתח הדיון ויסוכם לפי כללים אלה – צריך להגיד שזה בכל סעיף, למעט חקיקה ולמעט הצעה לסדר יום.

ארבל אסטרחן: (1) בנושא שהביאה הממשלה יפתח שר או סגן שר ורשאי הוא לסכם את הדיון; (2) בנושא שהביאה ועדה של הכנסת יפתח יושב ראש הוועדה או חבר הוועדה שהוא הסמיכו לכך, ורשאי הוא לסכם את הדיון; לא תינתן רשות דיבור לאחר דברי הסיכום אלא לשר, או לסגן השר הנוגע בדבר.

דוד רותם: את זה צריך להוריד.

יריב לוין: למה?

דוד רותם: אם יושב ראש הוועדה הביא נושא הוא לא רוצה ששר ידבר אחריו.

יריב לוין: אבל אתה שובר את הכלל הבסיסי שלממשלה יש תמיד האפשרות להעלות שר.

דוד רותם: אבל יש סדר מסוים.

יריב לוין: אבל הכלל הוא שלפני ההצבעה השר יכול להתערב בדיון.

דוד רותם: כשהייתי סגן יושב ראש הכנסת והייתי מנהל את הישיבה היה שר אחד שהיה עולה, ובמשך רבע שעה מקריא את תשובת, ואז היה אומר, עכשיו אני אגיד לכם גם את דעתי האישית ומדבר עוד רבע שעה.

יריב לוין: זאת זכותו.

יריב לוין: אנחנו לא מחליטים להגביל את זמן הדיבור של שרים.

ארבל אסטרחן: (3) דברי הפתיחה יהיו במסגרת זמן שלא תעלה על עשר דקות; דברי הסיכום יהיו במסגרת זמן שלא תעלה על חמש דקות.

ארבל אסטרחן: זה מדבר רק על דברים שמביאה הממשלה או ועדה; דברים שמביאים חברי כנסת – הצעות חוק או הצעות לסדר לא נכללים פה.

איל ינון: אבל זה לא ברור מהסעיף הזה.

יריב לוין: זה צריך להיות מתוקן.

יריב לוין: אבל זה עניין ניסוחי שצריך לתקן מבחינה טכנית.

ארבל אסטרחן: זה צריך להיות בכל נושא שמביאה הממשלה או ועדה בקריאה ראשונה, בשנייה ובשלישית.

ארבל אסטרחן: לא בקריאה ראשונה פרטית.

יריב לוין: זה ברור.

יריב לוין: איפה באות ההוראות שמדברות על פתיחת הדיון וסיכומו?

ארבל אסטרחן: בפרק של חקיקה ובפרק של הצעות לסדר היום.

יריב לוין: אז צריך להיות כתוב במפורש שזה לא כולל את הנושאים האלה.

ארבל אסטרחן: או שיהיה "בכל סעיף שמביאה הממשלה או ועדה".

ארבל אסטרחן: האמת היא שבאותו סעיף יש המשך להצעות לסדר, ואת זה נצטרך להזיז.

יריב לוין: יכול להיות שאפשר לעשות דבר אחר:

יריב לוין: אפשר לפתוח את הסעיף: "פתיחת הדיון תיעשה על-פי חקיקה, כאמור בסעיף-".

יריב לוין: ואז: 3.

יריב לוין: בכל עניין אחר, על-פי-".

יריב לוין: שזה יהיה מסודר, שכל בן אדם שיפתח ידע למצוא את הידיים ואת הרגליים.

ארבל אסטרחן: הצעה לסדר ניהול הישיבה: הצעה לסדר ניהול הישיבה 6.

ארבל אסטרחן: (א) ביקש חבר הכנסת מיושב ראש הישיבה רשות להציע הצעה לסדר ניהול הישיבה או לסדר ההצבעה, יחליט היושב ראש אם לתת לחבר הכנסת רשות דיבור כדי להעלות את הצעתו; מסגרת הזמן להנמקת הצעה כאמור לא תעלה על דקה אחת.

ארבל אסטרחן: זה מה שקיים בסעיף 53 לתקנון.

ארבל אסטרחן: (ב) במהלך הצבעה או סדרת הצבעות, לא תינתן רשות דיבור, אלא להצעה לסדר ההצבעה.

יריב לוין: זה צריך להיות: "הצעה לסדר ניהול הישיבה והצבעה" בכותרת שלנו.

ארבל אסטרחן: (ג) יושב ראש הישיבה יכריע בהצעות לפי סעיף זה.

ארבל אסטרחן: היום כתוב: "היושב ראש יכריע אם לקבל את ההצעה או לדחותה", וזה ניסוח אחר.

ארבל אסטרחן: רשות דיבור של חבר הממשלה – זה משהו שמוזכר כאן קודם.

ארבל אסטרחן: רשות הדיבור של חבר הממשלה 7.

ארבל אסטרחן: חבר הממשלה המדבר בשמה רשאי לבקש את רשות הדיבור בכל שלב משלבי הדיון, בין סיעתי ובין אישי; הוראה זו תחול גם על סגן שר המבקש לדבר בשם הממשלה בענייני המשרד שבו הוא מכהן.

ארבל אסטרחן: היו"ר יריב לוין: יש לי שתי הערות: אני מציע שיהיה כתוב: "משלבי הדיון טרם החלה ההצבעה", כדי שהדבר הזה יהיה ברור; ואז אנחנו יכולים למחוק את ההוראה שדיברנו עליה קודם בסעיף 5(2): "שלא תינתן רשות דיבור לאחר דברי הסיכום".

ארבל אסטרחן: זה לפני ההצבעה.

יריב לוין: לכן אני אומר שאין לו בעיה.

יריב לוין: אנחנו אומרים שחבר הממשלה המדבר בשמה רשאי לבקש את רשות הדיבור בכל שלב משלבי הדיון טרם החלה ההצבעה".

יריב לוין: כלומר ברגע שהוא סיכם ואמר שהוא רוצה לדבר לפני שההצבעה התחילה הוא יכול לעלות, ואז אין סיבה לכתוב את זה שם כי ההוראה היא כללית.

איל ינון: יש עוד שתי שאלות שכדאי להתייחס אליהן: ראשית, מה הכוונה ב"המדבר בשמה".

איל ינון: יש מצבים שבהם חברי ממשלה מבקשים להתייחס כאשר זה לא נושא שקשור לתחום הסמכות או המשרד הספציפיים שלהם, אבל יש להם ביחס לדבר עמדה, והם מעוניינים להביע אותה מעל הדוכן.

איל ינון: אנחנו נתקלים בזה לא אחת.

איל ינון: מי הגורם שמאפשר את זה?

אברהם מיכאלי: איך אתה יכול לדעת מראש על מה הוא ידבר?

איל ינון: אם יש שר אחר באולם שהנושא נוגע אליו, והוא זה שהממשלה מסרה לנו שאמור להתייחס לעניין, אני לא מאפשר לשר הנוסף לדבר מכיוון שהוא לא מדבר בשם הממשלה, אלא בשם עצמו או מפלגתו.

יריב לוין: מה המנגנון שדרכו אפשר לפתור את זה?

אברהם מיכאלי: הוא מוסמך על-ידי הממשלה שהוא זה שמשיב בשם הממשלה.

זאב אלקין: אבל זה לא משיב.

אברהם מיכאלי: אלא אם כן לכל שר מותר לעלות.

ארבל אסטרחן: ובכל נושא הם יודיעו מי השר?

איל ינון: אנחנו יודעים כי אנחנו מקבלים ממזכירות הממשלה את רשימת השרים שאמורים להשיב לנושאים השונים.

איל ינון: לכן מבחינתנו זה "המדבר בשמה".

זאב אלקין: אבל הרבה פעמים שר מקשר מדבר.

דוד רותם: אבל אם שר הפנים הוא השר התורן, והוא גם צריך להגיד משהו.

ירדנה מלר הורביץ: אם יש ויכוח עקרוני בין שני שרים - - - לאריק שרון ולמזכיר הממשלה- - -

זאב אלקין: אתמול למשל, מי שהיה מופקד באופן רשמי לענות בשם הממשלה על אי אמון היה סגן ראש הממשלה איציק כהן.

זאב אלקין: השר לענייני מיעוטים רצה מאוד להוסיף ונתנו לו לעלות.

איל ינון: נתנו לשניהם לדבר.

איל ינון: אבל יש גם מצבים שהשרים הנוספים שרוצים לדבר במפורש לא מייצגים את העמדה הרשמית של הממשלה.

זאב אלקין: אתה לא יכול ללכת על אחד, אתה יכול להגיד שדרוש אישור מהממשלה- -

שלמה מולה: לפעמים קורה במליאה מצב שהשר שבכלל לא בקי בנושא, שולחים אותו להשיב.

שלמה מולה: הוא בא עם דבר כתוב, ואומר, ביקשו אותי למסור, אבל מעבר לכך אל תשאלו אותי שאלות.

איל ינון: זאת בעיה אחרת.

שלמה מולה: אני יודע שזאת בעיה אחרת.

שלמה מולה: אבל גם בהצבעות אי אמון אם בא שר לענות אנחנו מצפים שיעלה שר שיכול לענות בדיוק על הסעיף שעליו יש הצעת אי אמון.

ירדנה מלר הורביץ: היה דיון על התפרעות במזרח העיר ירושלים.

ירדנה מלר הורביץ: הממשלה קבעה ששר מסוים עונה, והשר גאלב מג'אדלה רצה גם הוא לעלות ולדבר, ולא נתנו לו.

ירדנה מלר הורביץ: מזכירות הממשלה קבעה שמי שמייצג את הממשלה - -

זאב אלקין: זה משהו אחר.

זאב אלקין: אם יש קביעה מפורשת ששר אחר לא מייצג את הממשלה- -

איל ינון: אין קביעה כזאת אף פעם.

שלמה מולה: למה שלא תהיה קביעה מפורשת מי השר שעונה לצורך העניין?

איל ינון: אבל אין את מי לשאול כל כך.

איל ינון: ראש הממשלה לא יושב באולם, שאני יכול לשאול אותו.

שלמה מולה: הודעה מראש.

שלמה מולה: ראוי וחשוב שכנסת ישראל תקבל תשובה מי בקי בנושא עצמו.

שלמה מולה: זה לא לעניין שאם יש שר תורן הוא יעלה וישיב, זה לא מכבד את הכנסת ולא את המהות.

שלמה מולה: מאחר שהנושאים להצעות האי אמון נמסרות שבוע מראש, אין סיבה בעולם- -

זאב אלקין: ואם - - - זה בכלל לא רלוונטי.

שלמה מולה: גם על הצעות לסדר.

שלמה מולה: עם כל הכבוד, הצעות לסדר נדונות יומיים לפני כן.

שלמה מולה: אל תשלח את שר התחבורה כשאני שואל אותו על שר התקשורת.

דוד רותם: אתה יודע מה יקרה?

דוד רותם: יבואו לך 10 שרים וכולם ידברו.

שלמה מולה: אין לי שום בעיה עם זה, בגלל זה הם גם חברי כנסת.

שלמה מולה: בשיטת הממשל שלנו השר עונה.

דוד רותם: אתה רוצה להגיע הביתה לפעמים?

זאב אלקין: הוא מגיע, מה אתה חושב, הוא מחכה עד הסוף?

זאב אלקין: זה אני צריך לחכות עד הסוף.

שלמה מולה: אתה מחפש את הנוחיות שלך?

זאב אלקין: אני דווקא לא, אני נשאר עד סוף המליאה.

יריב לוין: אני רוצה להבין את הצד הטכני: איך יודעים היום מי אמור לדבר בשם הממשלה?

איל ינון: בצורה לגמרי שגרתית וטכנית; מזכירות הממשלה מודיעה לנו על הצעת החוק הזאת, על ההצעה לסדר, על השאילתה או על הצעת האי אמון יענה השר הזה והזה.

איל ינון: בדינמיקה שמתפתחת בדיון לפעמים נוצרים מצבים אחרים, כמו מה שירדנה תיארה עם השר מג'אדלה.

איל ינון: יש מצבים שאנחנו מעודדים את זה, כי זה בסך-הכול חיובי.

נאזם בדר: אפשר להציע שהממשלה תודיע בכתב מי מדבר בשמה.

איל ינון: אני לא יודע אם זה נעשה בכתב או בטלפון כי זה יגביל אותנו כי אנחנו למשל רוצים לתת לשר ברוורמן, למשל, להתייחס להצעת אי אמון.

יריב לוין: נכתוב כך: "חבר הממשלה המדבר בשמה רשאי לבקש את רשות הדיבור בכל שלב משלבי הדיון, בין הסיעתי ובין אישי".

יריב לוין: ואז ננסח משהו כמו: רצה חבר ממשלה אחר – זה יהיה בסמכותו של היושב ראש להחליט אם הוא מאפשר את זה או לא.

ארבל אסטרחן: אין "ראשון" ואין "אחר".

ארבל אסטרחן: לא כתוב פה שרק אחד יכול.

ארבל אסטרחן: האם שלושה יכולים?

יריב לוין: לא, "מדבר בשמה" זה אחד.

איל ינון: נכון.

ארבל אסטרחן: אם בנושא הזה יש היבט ששר הפנים מציג אותו מנקודת המבט שלו - - - והשר למיעוטים - - -

שלמה מולה: יש כאלה שרוצים להוסיף.

דוד רותם: סעיף 7 אומר דבר אחר לגמרי: אם באי אמון או בהצעה לסדר - - - לשר הפנים, והוא נמצא כדי להשיב, והוא שמע שלושה חברי כנסת, הוא רשאי לבקש עכשיו לעלות לדבר; אחרי ארבעה חברי כנסת נוספים הוא רשאי לבקש שוב לעלות לדבר.

דוד רותם: הוא רשאי לעלות כמה פעמים שהוא רוצה.

דוד רותם: אין פה בעיה אם זה אחד, שניים או שלושה.

דוד רותם: לא זאת הבעיה שסעיף 7 בא לפתור.

דוד רותם: סעיף 7 בא לפתור שאותו שר שמייצג את הממשלה רשאי לדבר כמה פעמים בכל שלב שהוא רוצה, לא רק בסוף.

איל ינון: אבל בעולם המעשה המצב מורכב יותר.

איל ינון: למשל בדוגמה שנתת שר הפנים אמור להשיב על נושא כלשהו.

איל ינון: יש לו תשובה מוכנה, לפעמים הוא גם לא נמצא באולם, והוא יגיע בסוף ויענה.

איל ינון: אבל יושבים שרים תורנים ואחרים ששומעים 4-3 חברי כנסת ופתאום אומרים שהם רוצים לעלות לדבר.

איל ינון: או שהיושב ראש מאפשר להם או שלא.

דוד רותם: הם לא יכולים משום שהסעיף מדבר על חבר הממשלה "המדבר בשמה"

איל ינון: אז אולי התוספת שלך- - -

יריב לוין: לכן השאלה היא האם לא לעגן את מה שעושים באופן פרקטי ומשאירים את הכלל, אבל נותנים ליושב ראש סמכות.

יריב לוין: אם חבר ממשלה אחר ביקש לדבר בהתאם לשיקול דעתו הוא יאפשר לו או לא יאפשר לו את זה.

ארבל אסטרחן: צריך להגיד: "חבר ממשלה אחד המדבר בשמה".

אברהם מיכאלי: בחוקים מסוימים כתוב "שניים".

איל ינון: זה יכול להיות שניים, אבל "המדבר בשמה" הוא מי שקיבלנו עליו הודעה מראש שהוא מייצג.

ארבל אסטרחן: זה לא ברור.

איל ינון: אז צריך לכתוב את זה.

ארבל אסטרחן: "שלגביו הודיעה הממשלה מראש שהוא ידבר בשמה"

יריב לוין: יש לו זכות מוקנית, ויש לאחרים אפשרות לבקש, וליושב ראש – לאפשר או לא לאפשר.

דוד רותם: - - -

יריב לוין: אתה לא קוצב זמן לשרים, אתה לא יכול.

דוד רותם: סליחה, בסעיף 3 קבעת להם זמן, ובצדק.

איל ינון: נכון.

דוד רותם: למה שלא אגביל אותו בזמן?

דוד רותם: זה בלתי אפשרי.

יריב לוין: אני מקבל, ולו מהטעם שיש תמיד שר שיכול להתערב בכל שלב.

יריב לוין: אז הוא יכול לעלות שלוש פעמים אם הוא רוצה.

דוד רותם: הוא יעלה שלוש פעמים וכל פעם הוא ידבר שעה, כי יושב ראש הקואליציה נמצא בתל-אביב, והוא צריך להגיע לירושלים כדי לארגן את ההצבעה.

דוד רותם: גם הזמן שלנו הוא לא הפקרות, חבר'ה.

יריב לוין: אני הולך להצעת פשרה: בואו נגביל את ההרשאה לשר נוסף ל-5 דקות.

זאב אלקין: זה מאוד מהפכני.

יריב לוין: זה לא מהפכני.

יריב לוין: אנחנו אומרים שאנחנו מאפשרים לעוד שר – לא זה "המדבר בשמה" – לדבר 5 דקות.

זאב אלקין: כמו שאתה אמרת- -

יריב לוין: אין בעיה, אותו אני לא מגביל.

יריב לוין: אני מדבר על השר הנוסף.

איל ינון: מה זה "בכל שלב משלבי הדיון"?

יריב לוין: עד ההצבעה.

יריב לוין: אמרנו: "בכל שלב משלבי הדיון טרם החלה ההצבעה"

איל ינון: גם בחקיקה פרטית?

יריב לוין: טרם החלה ההצבעה.

איל ינון: בחקיקה פרטית יש מתכונת דיון שחבר הכנסת המציע מציג, לאחריו הממשלה משיבה לו אם היא מתנגדת או לא, ואז יש לו זכות לסגור את הסוגיה הזאת ולהשיב במשך 5 דקות.

איל ינון: האם אנחנו מאפשרים לשר שוב לעלות?

יריב לוין: לא.

איל ינון: אז זה לא ברור פה.

איל ינון: צריך להבהיר את הדברים האלה כי לפי הסעיף זה כן אפשרי.

ירדנה מלר הורביץ: אבל הדיון בהצעת חוק פרטית הוא לא דיון סיעתי.

איל ינון: צריך להבהיר שזה לא חל על חקיקה או על החקיקה הפרטית, לפחות.

ירדנה מלר הורביץ: זה לא נחשב דיון.

איל ינון: אנשים לא מבינים את זה.

איל ינון: צריך להבהיר את זה.

יריב לוין: לסעיף 7 יכולה להיות נגיעה לחקיקה?

יריב לוין: אני שואל את זה מהכיוון ההפוך.

איל ינון: בקריאה ראשונה.

זאב אלקין: בקריאה ראשונה, בוודאי, כי זה דיון אישי.

איל ינון: בקריאה שנייה ושלישית אחרי שיושב ראש ועדה מציג את החוק הוא יכול לקפוץ ולהגיד שהוא רוצה להגיד משהו.

יריב לוין: איפה זה לא חל?

זאב אלקין: זה לא חל בדרך כלל בקריאה טרומית.

איל ינון: גם שם אנשים ביקשו לדבר.

יריב לוין: אז מה הבעיה לאפשר את זה?

זאב אלקין: אני אתן לכם דוגמה לכך שבקריאה הטרומית לא היה לזה פתרון, ובסוף רובי החליט בניגוד לתקנון.

זאב אלקין: זה קרה בסיפור עם ישראל חסון על חוק גיוס בנות.

זאב אלקין: עלה שר להשיב בשם הממשלה; אחר כך עלה המציע והציע משהו, ואז עלתה השאלה איך עונים על מה שהוא הציע, כי על פניו הממשלה כבר דיברה, ואסור לה לעלות שוב, אבל רצו תשובה שלה.

נאזם בדר: אלי ישי דיבר מעבר לכל כלל כי זה קבוע- - -

זאב אלקין: אז עלו שני שרים לדבר אף על פי שלאף אחד משניהם לא הייתה זכות דיבור, לא לנאמן ולא לאלי ישי.

זאב אלקין: אז צריך למצוא לזה פתרון, שתהיה ליושב ראש סמכות גם במקרה של טרומית לאפשר.

זאב אלקין: לפעמים יש דין ודברים בין הממשלה לבין חבר כנסת מציע, ולו היו הולכים לפי אות יבשה של התקנון אז היה צריך להתקיים דין ודברים שלא באמצעות המיקרופון ולא לפרוטוקול, אלא למטה.

רונית חייקין יעקבי: דין ודברים עושים לפני ההצבעה.

זאב אלקין: מי שאוהב לעשות דין ודברים זה ג'ומס.

זאב אלקין: הוא מבקש תשובה והצבעה במועד אחר, ותוך כדי זה התשובה כבר התחילה.

זאב אלקין: לפעמים הוא מבקש את זה בסיבוב שני.

רונית חייקין יעקבי: אבל אם לאופוזיציה יש רוב, תוך כדי כך שאתה מעלה אחרים אין לי קוורום כי אתה מכניס אנשים אחרים.

רונית חייקין יעקבי: זה גם חלק מהפיליבסטר.

יריב לוין: להוציא את הטרומית ואת השנייה ושלישית?

זאב אלקין: לא, את השנייה והשלישית בטוח לא נכון להוציא.

ארבל אסטרחן: אני לא הייתי מוציאה בכלל.

ירדנה מלר הורביץ: בקריאה שנייה ושלישית יש גם היגיון שהשר "המדבר בשמה" יכול לבקש- -

זאב אלקין: בשנייה ושלישית שר גם לא מציע - - -

יריב לוין: המטרה היא שיהיו מינימום חריגים, והעסק יהיה מאוחד עד כמה שאפשר.

יריב לוין: זה יהיה אסון אם בקריאה הטרומית זה גם יהיה, וגמרנו?

ירדנה מלר הורביץ: רונית נתנה דוגמה מאוד נכונה.

רונית חייקין יעקבי: שיש לך אופציה.

רונית חייקין יעקבי: זה חלק מפיליבסטר.

יריב לוין: בסדר, אני מבין.

יריב לוין: את צודקת, אני מקבל.

יריב לוין: נחריג את הטרומית.

זאב אלקין: בטרומית הייתי מסמיך את היושב ראש.

זאב אלקין: אני הבאתי דוגמה שעושים את זה בכנסת, אז עכשיו זה יהיה מנוגד לתקנון.

זאב אלקין: עושים את זה כל שבוע כמעט.

יריב לוין: מה עושים?

זאב אלקין: דיבר מציע, הממשלה ענתה, המציע עלה לענות לה, ואז הוא מציע לפעמים כל מיני נוסחאות.

זאב אלקין: הוא אומר, שהוא מוכן לדחות הצבעה בתנאי שהממשלה תתחייב לכך וכך, אני מוכן לשנות את החוק- -

יריב לוין: זה קורה – להפוך את זה להצעה לסדר.

זאב אלקין: הממשלה צריכה לענות לו אם היא מקבלת את זה.

רונית חייקין יעקבי: - - -

זאב אלקין: זה הרבה פעמים לא קורה לפני כן.

זאב אלקין: עם ישראל חסון זה לא קרה.

זאב אלקין: הוא דרש התחייבות שיהיה תוך חודש.

זאב אלקין: מישהו היה צריך להגיד אם זה יהיה תוך חודש או לא, ובאלו תנאים.

רונית חייקין יעקבי: אם זאת הצבעה לפיזור הכנסת, וההצבעה היא קריטית?

רונית חייקין יעקבי: אני מדברת על הצבעות קריטיות, לא על הצבעות שהן לא קריטיות.

נאזם בדר: כפרוצדורה זה נכון מה שאתה אומר, אבל כשזה נוגע למהות זה כבר - -

זאב אלקין: הסעיף הוא גורף, זאת זכות.

זאב אלקין: יושב ראש לא יכול להגיד לשר שהוא לא עולה, לפי זה.

זאב אלקין: במקרה של הקריאה הטרומית אני מציע להסמיך את היושב ראש, ואז הוא יראה מה לעשות.

זאב אלקין: כי זה מה שהוא עושה בפועל.

זאב אלקין: היום לפי התקנון אין דבר כזה, והשרים כל הזמן עולים לסיבוב שני ולפעמים לסיבוב שלישי.

זאב אלקין: אם לא נכתוב את זה יושבי הראש ימשיכו להתנהג בניגוד לתקנון.

זאב אלקין: בשביל מה?

ארבל אסטרחן: אז צריך להשאיר את זה אם זה קורה.

זאב אלקין: אבל לא גורף כמו פה.

זאב אלקין: פה זאת זכות שלא ניתן לקחת.

זאב אלקין: אני מציע שבמקרה של טרומית, להסמיך את היושב ראש.

ארבל אסטרחן: כתוב: "רשאי לבקש".

יריב לוין: צריך להחליף את המילה.

ארבל אסטרחן: "רשאי לקבל את רשות הדיבור".

יריב לוין: נכון.

ארבל אסטרחן: אז הסיכום הוא שזה יהיה רק חבר הממשלה שלגביו הודיעה הממשלה שידבר בשמה על הנושא שעל סדר היום; "רשאי לקבל את רשות הדיבור בכל שלב משלבי הדיון- -

זאב אלקין: מה זה "הודיעה הממשלה"?

ארבל אסטרחן: מה שאמרנו קודם.

יריב לוין: היא רק מודיעה מי האיש שעונה על הסעיף המסוים, היא לא צריכה לכתוב.

זאב אלקין: אני לוקח אתכם למציאות.

זאב אלקין: בקריאה שנייה ושלישית בחוק כמו אתמול הממשלה בדרך כלל לא מודיעה מי מדבר בשמה כי זה לא כתוב, זאת לא הצעה לסדר- -

רונית חייקין יעקבי: זה בא מהוועדה.

זאב אלקין: הוועדה מציגה, והרבה פעמים שר מדבר, במיוחד כשיש הרבה הסתייגויות, וזאת הצעת חוק ממשלתית.

ירדנה מלר הורביץ: יש בתקנון אפשרות לממשלה למשוך את החוק אם התקבלה הסתייגות.

זאב אלקין: זה אני יודע.

זאב אלקין: אני מדבר על דיבור בקריאה שנייה ושלישית.

ירדנה מלר הורביץ: אבל הוא מדבר בשמה.

זאב אלקין: בדרך כלל לא מודיעים לכם מראש על דבר כזה.

יריב לוין: לא כתוב שצריך להודיע מראש.

זאב אלקין: אבל מי זה "הודיעה הממשלה"?

זאב אלקין: לכן אני מציע להשאיר את זה "שר שמדבר בשמה" כי ב-99% אין ספק.

זאב אלקין: כשיש ספק אז ישאלו כמו ששאלתם אז.

זאב אלקין: במקרה של הצעה לסדר זה ברור, ובמקרים אחרים לא.

זאב אלקין: לפעמים אפילו במקרה של הצעה לסדר הם מתחלפים ברגע האחרון.

נאזם בדר: מה הבעיה שמזכיר הממשלה יודיע?

זאב אלקין: זה קורה תוך כדי.

זאב אלקין: לפעמים מתחיל דיון, והממשלה בכלל לא יודעת ששר רוצה לעלות בקריאה שנייה ושלישית.

זאב אלקין: הוא לא רשום.

יריב לוין: המציאות יותר חזקה מהתיאוריות.

רונית חייקין יעקבי: המסתייגים דיברו בוועדה.

זאב אלקין: את רוצה להגיד שיש קשר בין מה שמסתייגים אומרים על הדוכן לבין מה שהם אמרו בוועדה?

זאב אלקין: זה קשר מקרי בלבד.

רונית חייקין יעקבי: השר שהציג את החוק בקריאה ראשונה הוא זה שאמור גם לדבר.

זאב אלקין: למה?

זאב אלקין: הרבה פעמים זה מתהפך.

זאב אלקין: זה לא עובד ככה.

זאב אלקין: הרבה פעמים השר הזה בכלל לא פה באותו שבוע.

זאב אלקין: יש חוקים שקשורים ל-10 משרדים.

יריב לוין: ברור שזה לא קורה.

יריב לוין: נסכם את זה.

ארבל אסטרחן: זה צריך להיות חבר ממשלה אחד, כי אחר כך רצינו להגיד שיהיה מישהו נוסף: 7.

ארבל אסטרחן: חבר ממשלה אחד המדבר בשמה רשאי לקבל את רשות הדיבור בכל שלב משלבי הדיון, לפני שהחלה הצבעה, בין דיון סיעתי ובין דיון אישי, למעט הצעת חוק בדיון מוקדם.

ארבל אסטרחן: היושב ראש יהיה רשאי לתת לשר נוסף המדבר בשם הממשלה, לדבר במסגרת זמן שלא תעלה על 5 דקות וכן לשר על הצעת חוק בדיון מוקדם.

ארבל אסטרחן: הוראה זו תחול גם על סגן שר המבקש לדבר בשם הממשלה בענייני המשרד שבו הוא מכהן.

יריב לוין: בסדר גמור.

רונית חייקין יעקבי: לדעתי, הטרומית זה לא טוב.

רונית חייקין יעקבי: אתם מקצצים פה את הכנפיים של האופוזיציה.

זאב אלקין: אבל זה קורה כל הזמן.

ארבל אסטרחן: השר במילא משיב בהצעת חוק בדיון מוקדם.

ארבל אסטרחן: תמיד הוא יכול להאריך בדברים שלו, לא?

רונית חייקין יעקבי: זה ברור.

רונית חייקין יעקבי: אני עולה, מנמקת בהצעת חוק לפיזור הכנסת.

רונית חייקין יעקבי: בא שר ומשיב- -

ארבל אסטרחן: עוברים להצבעה.

ארבל אסטרחן: גמרנו.

רונית חייקין יעקבי: אז מה השוני פה?

ארבל אסטרחן: שר נוסף יכול לעלות רק באישור היושב ראש.

ארבל אסטרחן: הוא יכול לדבר כמה שהוא רוצה.

רונית חייקין יעקבי: אבל היושב ראש הוא גם בעצם יושב ראש של ממשלה.

יריב לוין: הבעיה שאת מדברת עליה בקריאה טרומית יכולה להתעורר במקום אחד: כאשר ישנה הצעה, והממשלה הודיעה שהיא תומכת בה יכול לעלות מישהו ולהגיד, אני מתנגד.

זאב אלקין: לא, היא יכולה להיות גם כשהיא מתנגדת.

זאב אלקין: אם דיבר מי שמציע, אחר כך הממשלה ענתה – למציע יש זכות לענות פעם שנייה; עולה מציע פעם שנייה ואומר שהוא מציע כך וכך, במצבים כאלה הממשלה צריכה לענות.

זאב אלקין: הרבה פעמים מספיק שהיא עונה מהמקום – אומרת "כן" או "לא", אבל היו לא מעט מצבים גם בכנסת הזאת שהממשלה הייתה צריכה לענות לו מהדוכן, כי זאת לא תשובה "כן" או "לא", אלא כל מיני התניות.

זאב אלקין: במצבים כאלה היושב ראש מעלה שוב את אותו שר ונותן לו שוב דיבור.

יריב לוין: אני מוכן שזה יהיה בהסכמת המציע.

יריב לוין: פרקטית אתם אומרים שהמציע העלה הצעה, אז אם הוא אומר שהוא מוכן עם א', ב', אז הוא יסכים שיענו וישיבו לו אם מסכימים למה שהוא הציע.

יריב לוין: אם הוא לא הציע הצעה, עוברים להצבעה וגמרנו.

יריב לוין: זה פותר את הבעיה.

ירדנה מלר הורביץ: חבר הממשלה המדבר בשמה בעצם בא להסדיר מי מדבר בשם הממשלה, זה לא בא לרצות את חבר הכנסת.

ירדנה מלר הורביץ: אם היו חילוקי דעות בוועדת שרים, והתקבלה החלטה מסוימת- -

יריב לוין: זה ברור.

זאב אלקין: אבל הסעיף הזה מעניק רשות דיבור בלתי מוגבלת בזמן לשר.

זאב אלקין: המשמעות העיקרית של הסעיף היא לא מי מדבר בשם הממשלה, אלא שלשר מותר לדבר כמה שהוא רוצה.

ירדנה מלר הורביץ: הוא יכול לדבר, אבל אם יש חילוקי דעות - - -

זאב אלקין: ברור, זה היה בשמה.

זאב אלקין: אבל עכשיו הבעיה היא אחרת; הבעיה שמפריעה לאופוזיציה זה הפיליבסטר של שרים בקריאות הטרומיות.

יריב לוין: אז אני פותר לך את זה במה שאני מציע.

יריב לוין: זה יהיה בהסכמת המציע.

יריב לוין: אם המציע עלה ואומר, תודה רבה – הצבעה, אז יש הצבעה.

יריב לוין: אם הוא אומר שהוא מציע לממשלה כך וכך, וצריך תשובת שר – זה תלוי בו.

רונית חייקין יעקבי: מה אתה אומר?

רונית חייקין יעקבי: אנחנו היום אופוזיציה.

יריב לוין: זה הכי נוח בשביל האופוזיציה.

ירדנה מלר הורביץ: כל המשא והמתן יהיה במליאה?

ירדנה מלר הורביץ: את המשא ומתן שיעשו בבוקר.

ירדנה מלר הורביץ: כשהם עולים לדוכן שידעו על מה שמדברים.

יריב לוין: הדינמיקה של החיים היא שאדם עולה לדוכן ומעלה דברים, ואז פתאום מישהו צועק קריאת ביניים ומתחילה דינמיקה, והשר אומר, אתה יודע מה, תן לי עוד שבוע לראות מה עושים.

רונית חייקין יעקבי: זאת לא דוגמה טובה מה שאתה נותן.

רונית חייקין יעקבי: הדוגמאות על הצעות חוק- -

יריב לוין: אני הולך איתך, זה יהיה תלוי במציע.

יריב לוין: אם המציע אומר, תודה רבה, אני רוצה להצביע, תהיה הצבעה; אם הוא אומר שיש לו הצעה, והוא מוכן לשמוע את עמדת השר האם הוא מסכים לה או לא לפני שהוא יבקש הצבעה- -

רונית חייקין יעקבי: אתה שואל את המציע?

יריב לוין: כן.

סהר פינטו: למה לא לשים את זה בנוהל הדיון בהצעות חוק?

סהר פינטו: למה צריך את זה כאן?

יריב לוין: זאת הערה נכונה, אבל אני אגיד לך איפה הבעיה.

סהר פינטו: חבר כנסת יכול להשיב, אז יהיה: "הוא רשאי בהסכמת- - - לעלות".

יריב לוין: אני מסכים עם מה שאתה אומר, אבל זה עניין ניסוחי.

יריב לוין: יכול להיות שנעשה על דרך ההפניה: לבד מהאמור מבלי לגרוע מסעיף כך וכך.

סהר פינטו: אבל אתה כן משאיר את זה לגבי הכול- -

יריב לוין: לגבי ההחרגה של הטרומית יכול להיות שנשים אותו שם.

יריב לוין: אני מנסה להגיע קודם לתוצאה המהותית.

אורית: ההחרגה יכולה להיות, חוץ מהטרומית, גם לגבי הצעות לסדר שרוצות להקים ועדות חקירה פרלמנטריות.

יריב לוין: אני בעד האחדה.

יריב לוין: בעיניי, גם התוספת של הטרומית אני לא יודע כמה היא נחוצה, אבל מכיוון שהיא מעוררת אי נחת אני מוכן לעשות את זה.

יריב לוין: אבל בואו לא נעשה חריגים על חריגים.

רונית חייקין יעקבי: הסכמה טוב לכם?

יריב לוין: הסכמה זה הכי טוב.

יריב לוין: אני נותן לך את המפתח.

יריב לוין: החיסרון היחיד של זה הוא שבמקום שיהיה לנו נתיב אחד אנחנו מתחילים לייצר הסתעפויות.

יריב לוין: אבל הנושא הטרומי הוא הגיוני.

יריב לוין: זה גם מה שנשה בפועל.

ארבל אסטרחן: אז מה רוצים, שבדיון מוקדם זה יהיה רק בהסכמת המציע?

יריב לוין: כן.

ארבל אסטרחן: ושר אחד – 5 דקות.

יריב לוין: כן.

ארבל אסטרחן: ניסינו לעשות פה קצת סדר אז ליקטנו פה סעיפים.

ארבל אסטרחן: אנחנו קופצים לסעיף שהוא היום סעיף 35 שמדבר על הודעות הממשלה: 8.

ארבל אסטרחן: (א) "הממשלה רשאית בכל עת למסור בכנסת הודעה" – היום כתוב: "או הצהרה" – "מבלי שתיכלל מראש בסדר היום, ולפי דרישתם של 25 חברי הכנסת" – היום כתוב – "30" – "שהוגשה ליושב ראש הכנסת בכתב בתוך שבוע ממועד מסירת ההודעה, יתקיים עליה דיון בישיבת הכנסת הרגילה הראשונה שאחרי הגשת הדרישה, ואולם לפי בקשת הממשלה, יידחה הדיון לישיבה הרגילה שלאחריה".

יריב לוין: שזה מה שקיים היום.

ארבל אסטרחן: זה קצת שונה.

זאב אלקין: למה הורדתם ל-25?

ארבל אסטרחן: ככה זה היה בהצעה- -

יריב לוין: זה גם יותר הגיוני כי אם זה המספר שאתה צריך כדי לקיים דיון בפגרה אז לא כל כך סביר שפה תדרוש 30.

יריב לוין: זה לא הגיוני.

ארבל אסטרחן: זה גם שונה קצת במועדים.

ארבל אסטרחן: היום כתוב שיתקיים דיון כעבור 24 שעות ממסירת הדרישה אבל היום גם לא כתוב מתי הדרישה צריכה להיות מוגשת.

ארבל אסטרחן: אין מגבלה.

ארבל אסטרחן: פה מוצע להגביל את הגשת הדרישה בתוך שבוע, והדיון יהיה בישיבה הרגילה.

ארבל אסטרחן: היום כתוב שעל-פי דרישת הממשלה, זה יידחה ל-48 שעות נוספות, ופה זה לישיבה הרגילה שאחריה.

זאב אלקין: הישיבה הרגילה שאחריה זה יכול להיות יותר מ-48 שעות.

קריאות: גם פחות.

אברהם מיכאלי: אם אתה מגיש ביום רביעי, זה יוצא ביום שני.

ארבל אסטרחן: ואם בסוף הכנס זה יכול להיות- -

אברהם מיכאלי: נכון, בעוד חודשיים.

ארבל אסטרחן: זה פשוט משהו שהצעת.

יריב לוין: זה לא קריטי, אפשר לוותר על זה.

ארבל אסטרחן: בתקנון יש היום עוד סעיף שמדבר על תקנות, והוא לא היה ברור לנו.

ארבל אסטרחן: היום כתוב: "הוגשה הצעת אי אמון, וביקשה הממשלה למסור במועד שנועד לדיון בהצעה, הודעה דחופה בעלת חשיבות מיוחדת, תימסר ההודעה, באישור יושב ראש הכנסת לפני הדיון בהצעה, ובלבד שלא יתקיים דיון על ההודעה מיד לאחר מסירתה".

יריב לוין: סתם מיותר, חבל על הזמן.

ארבל אסטרחן: נשאר לנו 8(א) כהודעות הממשלה.

יריב לוין: זה למעשה הופך ל-8 כי אין צורך בסעיף (ב).

ארבל אסטרחן: היום יש לנו הודעות סיעות שלא ישתתפו בדיון על הצעת החוק.

קריאה: - - -

ארבל אסטרחן: זה לא נמצא פה כרגע כי הזזתי את זה בינתיים לפרק של הצעות חוק.

ארבל אסטרחן: כאן, לפי מה שקיים בסעיף 56- -

יריב לוין: למה אנחנו צריכים את זה?

יריב לוין: אתם עומדים על זה?

תמי כנפו: זה כן חשוב.

תמי כנפו: יש סיעה שלא רוצה להשתתף בדיון כי היא נמצאת באיזשהו סכסוך עם הממשלה, והיא גם לא מצביעה, היא נמנעת, אבל לפחות יש לה הזכות להגיד למה היא נמנעה.

יריב לוין: מה מפריע לה להשתתף בדיון?

ארבל אסטרחן: ולא להצביע.

תמי כנפו: היא לא רוצה, זה סוג של מחאה.

זאב אלקין: זה סוג של מחאה, דווקא עושים את זה.

תמי כנפו: זה סעיף מאוד חשוב שכן חייב להישאר.

ארבל אסטרחן: הוא יכול למסור את המחאה לפני כן ולא להשתתף בהצבעה?

ארבל אסטרחן: זה חייב להיות אחרי כן?

ארבל אסטרחן: כלומר הדיון נגמר, ואז שוב פותחים את זה?

תמי כנפו: לא, רק היא.

ארבל אסטרחן: אבל למה את אותם דברים שהיא רוצה להגיד היא לא יכולה להגיד לפני ההצבעה, ואז להגיד שבגלל זה היא לא מתכוונת להצביע.

זאב אלקין: כי המחאה שלה היא בדרך כלל תוצאת ההצבעה.

זאב אלקין: היא מחרימה את הדיון וההצבעה ורוצה למחות בסוף לאחר מעשה.

יריב לוין: ברור.

ארבל אסטרחן: זה קיים היום, ויישאר פה.

אברהם מיכאלי: מי שנמנע, תמיד יש לו הזכות לנאום?

יריב לוין: לנאום.

יריב לוין: אתה רוצה לנאום – תימנע.

ירדנה מלר הורביץ: הוא גם נמנע וגם לא השתתף בהצבעה.

ארבל אסטרחן: היום כתוב: "שלא השתתפה בהצבעה או נמנעה ממנה".

זאב אלקין: "נמנעה ממנה" או נמנעה בתוך ההצבעה?

ארבל אסטרחן: הצביעה "נמנע".

זאב אלקין: דווקא למי שהצביע "נמנע" לא הייתי נותן אפשרות לדבר אחר כך.

ארבל אסטרחן: אז צריך להוריד את זה.

ארבל אסטרחן: רק: "לא השתתפה בהצבעה".

אברהם מיכאלי: האם יש איזשהו נוהל או תקנה שאומרים שלאדם שנמנע מותר לעלות ולנמק את ההימנעות שלו?

זאב אלקין: לא, לא.

ארבל אסטרחן: זה רק כשסיעה שלמה עם כל חברי הסיעה נמנעים.

זאב אלקין: סיעה שלמה, ופה אני מציע גם להוריד את האופציה להימנע כי להימנע זה הצבעה לכל דבר.

ארבל אסטרחן: "שלא השתתפה בדיון ולא השתתפה בהצבעה".

סהר פינטו: מה עם רוטציה בדיון על הצעת חוק?

סהר פינטו: זה יהיה במקום אחר?

ארבל אסטרחן: כן.

יריב לוין: את כל הצעות החוק נרכז, על-פי מה שהצעת גם קודם.

ארבל אסטרחן: סעיף 10 הוא סעיף 54 היום שמדבר על הודעה אישית: הודעה אישית 10.

ארבל אסטרחן: (א) חבר הכנסת רשאי למסור הודעה אישית לתיקון אי הבנה בקשר לדבריו בכנסת או בקשר להאשמה אישית שהושמעה כלפיו בכנסת.

אברהם מיכאלי: אם זה כלפי סיעה?

קריאה: זה גם כלפי סיעה.

ארבל אסטרחן: היום כתוב: "תיקון אי הבנה שחלה בדברי המבקש או בקשר לדבריו או להסרת האשמה שהושמעה בכנסת".

ארבל אסטרחן: היום בכלל לא כתוב ביחס למי.

ארבל אסטרחן: לכן זה מודגש.

אברהם מיכאלי: לכן זה מסייג.

אברהם מיכאלי: אני לא רוצה את הסיוג הזה.

יריב לוין: אני מקבל.

יריב לוין: אפשר להוריד את זה.

יריב לוין: בסעיף 7 בהתחלה אנחנו אומרים "רשאי לקבל" כדי לשמור על אותה תבנית.

ארבל אסטרחן: "לתיקון אי הבנה או האשמה אישית- -

אברהם מיכאלי: לא "אישית".

יריב לוין: "אישית" יורדת.

ארבל אסטרחן: "שהושמעה כלפיו או כלפי סיעתו בכנסת".

יריב לוין: לא, "בקשר להאשמה שהושמעה בכנסת".

ארבל אסטרחן: אפילו לא כלפיו?

קריאות: כלפי סיעתו.

ארבל אסטרחן: לכן צריך להיות משהו מאוד רחב – האשימו את הציבור, למשל.

יריב לוין: בסדר.

יריב לוין: "כלפיו או כלפי סיעתו".

נאזם בדר: זה מייתר את סעיף 88 בקשר להצעות לסדר היום כאשר מדובר בסיעה.

ארבל אסטרחן: לא, סעיף 88 אומר מי משיב להצעה לסדר שנוגעת לסיעה.

ארבל אסטרחן: פה זאת הודעה אישית.

נאזם בדר: - - - מהתשובה - - -

ארבל אסטרחן: אבל זה לא רק בהצעות לסדר.

ארבל אסטרחן: בכל דיון שיש האשמה נגד חבר כנסת או נגד סיעתו הוא יכול לבקש הערה אישית.

יריב לוין: זה מייתר אותו, למעשה.

יריב לוין: יכול להיות שצריך למחוק את הנקודה הזאת.

ארבל אסטרחן: זה משהו כללי שחל בפועל - - -

יריב לוין: אבל אז אין צורך בהסדרה נקודתית שם.

יריב לוין: אולי צריך לעשות שם תיקון כי אין בזה צורך.

יריב לוין: זה עניין טכני, לא חייבים לעשות את זה כרגע.

יריב לוין: אבל על פניו זה נכון, שאם כתוב שם הסדר ספציפי לא צריך אותו כי הוא מיותר.

סהר פינטו: שם הוא מדבר על כך שהנושא להצעה לסדר היה פעולה של סיעה.

יריב לוין: בסדר.

ארבל אסטרחן: (ב) חבר הכנסת יעביר את תוכן הודעתו מראש ובכתב ליושב ראש הישיבה – זה גם קיים היום.

ארבל אסטרחן: (ג) הודעת חבר הכנסת תימסר בסיום הדיון בסעיף שבו הושמעו הדברים שבגינם התבקשה ההודעה, ואם הסתיים הדיון בהצבעה - אחרי ההצבעה, במסגרת זמן שלא תעלה על חמש דקות.

סהר פינטו: למה מראש ובכתב?

סהר פינטו: בפרקטיקה זה לא קורה.

אברהם מיכאלי: זה קורה.

יריב לוין: רק השבוע עשו את זה בכתב.

יריב לוין: אתם רוצים לוותר על דרישת הכתב?

יריב לוין: אפשר לוותר, אני לא רואה בה צורך.

רונית חייקין יעקבי: כן.

ארבל אסטרחן: זה היה השנה נגדם או נגד סיעתם?

רונית חייקין יעקבי: - - -

ארבל אסטרחן: אז אתם אומרים שאפשר להוריד את זה?

יריב לוין: אפשר להוריד "בכתב",

ארבל אסטרחן: אז בכלל להוריד את ב'?

יריב לוין: לא, את ב' את לא מורידה.

אברהם מיכאלי: אבל מצד שני – אני עכשיו מגונן פה על התקנה הישנה.

אברהם מיכאלי: הרי כל אחד יחליט שהוא רוצה להחליט.

אברהם מיכאלי: כי אחרת יבואו 10 חברי כנסת ולהגיד שהם רוצים להגיב בשם הסיעה.

יריב לוין: איך הוא יעביר את התוכן?

אברהם מיכאלי: התוכן פחות חשוב לי- -

נאזם בדר: התוכן לא מוגש בכתב למרות שאישרו את התקנה הזאת- -

אברהם מיכאלי: אז את התוכן כדאי אולי להוריד.

ארבל אסטרחן: אולי לא מילה במילה- -

יריב לוין: "את תמצית הודעתו", אפשר.

ארבל אסטרחן: להגיד שהוא רשאי למסור או שהיושב ראש רשאי לתת לו למסור?

ארבל אסטרחן: כלומר יש לו זכאות או עדיין ליושב ראש יש שיקול דעת במסירת הודעה?

יריב לוין: מה המצב היום?

ארבל אסטרחן: זה לא כתוב במפורש.

נאזם בדר: אין ליושב ראש שיקול דעת.

יריב לוין: אם הוא תמיד נותן אז שיהיה ככה קבוע.

ארבל אסטרחן: אז זה רשום כזכות.

אברהם מיכאלי: באמת פעם היה לי ויכוח על הודעה, לפי תקנה 54.

אברהם מיכאלי: הוא אמר, אז מה קורה, אתה עולה ומגיב, מותר גם לו להגיב שוב?

ארבל אסטרחן: אם נשמעת האשמה כלפיו מותר לו.

ירדנה מלר הורביץ: - - -

יריב לוין: אם נגיע לזה מצבנו טוב.

ארבל אסטרחן: אם כל חברי הסיעה מבקשים?

ארבל אסטרחן: כתוב שיש להם הזכות הזאת כי לא נתנו שיקול דעת ליושב ראש.

ארבל אסטרחן: אז אולי כן צריך שיקול דעת.

יריב לוין: אני מציע שהכלל יהיה שיש לו זכות.

יריב לוין: נכתוב שהוגשה בקשה באותו עניין על ידי יותר מחבר כנסת אחד, יהיה היושב ראש רשאי להתיר לאחד או יותר, על-פי שיקול דעתו את העניין הזה.

רונית חייקין יעקבי: ואם הוא דיבר פעם על אילן גילאון ופעם על מישהו אחר?

ארבל אסטרחן: אז יש להם זכות אישית להגיב.

יריב לוין: אם אילן גילאון אומר שהוא רוצה להגיב על מה שהוא אמר עליו, והשני אומר שהוא רוצה להגיב על מה שהוא אמר עליו, זה לא אותו נושא.

ארבל אסטרחן: אז אולי צריך להגיד "בשל האשמה כלפי הסיעה".

נאזם בדר: "חבר הכנסת רשאי למסור הודעה אישית לתיקון דבריו או בקשר להאשמה אישית שהושמעה כלפיו, אולם הושמעה האשמה כלפי הסיעה, ידבר בשמה או תימסר הודעה על ידי אחד מחברי הסיעה".

יריב לוין: בסדר גמור.

ארבל אסטרחן: יש סעיפים שאנחנו מוחקים לגמרי ונשארו כמה ספיחים, אז צריך לעשות סדר.

ארבל אסטרחן: אני עוברת לפרק של ההצעות לסדר בהמשך, ואני רוצה לשלב לתוכו דברים מסעיפים שנמחקים כאן.

יריב לוין: זמנית כדי שנשאיר את המצב הקיים עד שנגיע לשם ונתקן את זה.

ארבל אסטרחן: היום סעיף 94 מדבר על הצעות לסדר אחרי שהכנסת כבר הצביעה לכלול נושא בסדר היום.

יריב לוין: זה תיקון מהותי.

ארבל אסטרחן: היום כתוב: "החליטה הכנסת לכלול בסדר יומה הצעה לסדר יום ייכלל הנושא בסדר היום של הכנסת, והיושב ראש, לאחר התייעצות עם הממשלה יקבע את מועד הדיון".

אברהם מיכאלי: וזה יכול להיות בעוד שנתיים.

ארבל אסטרחן: נכון, פה אין מועד.

קריאות: - - -

יריב לוין: ואז מבקשים וזה לא עולה.

יריב לוין: זה מצב לא תקין, אין בכלל ספק.

קריאה: חד משמעית הייתה התשובה, הנושא הזה לא יעלה על סדר היום.

יריב לוין: דבר אחד הוא בוודאי לא תקין, שנושאים ישכבו סתם לאורך תקופה ארוכה.

יריב לוין: אין בזה היגיון.

ארבל אסטרחן: אני אגיד מה קיים היום, זה שילוב של כמה סעיפים.

יריב לוין: יש עוד דבר שבעיניי לא יכול להיות: שאם המליאה כבר החליטה שהנושא יהיה בסדר היום, הרי זה כמו החלטה שכולם מבינים שזה לא יידון אף פעם.

יריב לוין: אז או שקובעים שאין מנגנון כזה- -

סהר פינטו: כבר מעדיפים להעביר לוועדות.

יריב לוין: אבל לפעמים יש החלטה שזה יידון במליאה, ואז זה יושב לנצח נצחים.

יריב לוין: את זה אנחנו רוצים להסדיר.

ארבל אסטרחן: המצב מוסדר היום בשלושה סעיפים שונים: האחד הוא זה שהקראתי, שאם החליטה הכנסת לכלול, יושב ראש הכנסת יקבע את המועד; סעיף אחר אומר שנושאים שהכנסת החליטה לכלול יידונו במועד שקבע היושב ראש תוך שלושה חודשים מיום קבלת ההחלטה.

ארבל אסטרחן: אז יש לנו סעיף 96 שאומר כך: "נושא הכלול בסדר יומה של הכנסת 4 חודשים, לא כולל הפגרה, והיושב ראש והסגנים מצאו שעילתו בטלה, רשאים היושב ראש והסגנים להציע לכנסת שהוא יוסר מסדר היום, והכנסת תחליט על כך ללא דיון".

ארבל אסטרחן: כלומר רק הכנסת יכולה להחליט.

ארבל אסטרחן: אם חבר הכנסת מתנגד הוא יקבל רשות דיבור ל-10 דקות.

ארבל אסטרחן: היות שאת סעיף 33 אנחנו מוחקים מוצע כאן לאחד את זה וגם לסדר: הדיון בנושא שהכנסת החליטה לדון בו 94.

ארבל אסטרחן: (א) החליטה הכנסת לכלול בסדר יומה הצעה לסדר היום, יקבע יושב ראש הכנסת את מועד הדיון בתוך ארבעה חודשים מיום קבלת ההחלטה, ואם הייתה ההצעה לסדר היום דחופה - בתוך חודשיים; חלפה התקופה האמורה ולא קבע יושב ראש הכנסת את מועד הדיון, יוסר הנושא מסדר היום, אלא אם כן ביקש חבר הכנסת המציע מיושב ראש הכנסת, בתוך שבועיים מתום התקופה כאמור, כי יקבע את מועד הדיון; ביקש חבר הכנסת כאמור, יקבע היושב ראש את המועד בתוך שבועיים מיום הבקשה; ימי הפגרה לא יבואו בחשבון לעניין התקופות הנזכרות בסעיף זה.

יריב לוין: ההיגיון הוא הצעה לסדר בתוך זמן מסוים והצעה דחופה לסדר – בפחות זמן.

יריב לוין: אנחנו קובעים פה בפעם הראשונה שבעצם מאפשר לחברי הכנסת לכפות שיתקיים דיון בעניין, כי אם זה לא מתקיים הוא מודיע שהוא מבקש לקיים את זה, ואז אנחנו קוצבים זמן שבמסגרתו חייבים לקיים את הדיון.

יריב לוין: בעיניי, זה דבר נכון כי אם הוחלט שזה יהיה בסדר היום צריך לדון בזה.

יריב לוין: מצד שני יש הרבה פעמים מצבים שהמליאה מחליטה לדון באיזשהו נושא, ועם הזמן חבר הכנסת מוותר עליו או הוא הפך ללא רלוונטי מכל מיני סיבות.

יריב לוין: אז אנחנו מייצרים מנגנון שנותן בידי המציע את השליטה על העניין: הוא רוצה – הוא יכול לכפות דיון בתוך זמן קצוב ומוגדר; הוא מחליט שהנושא לא מספיק חשוב – אז הוא פשוט לא מבקש, והעניין יורד מסדר היום.

תמי כנפו: ההערה שלי היא דווקא הפוכה כי חשובה לי ההצעה הרגילה ולא ההצעה הדחופה.

תמי כנפו: ההצעה הרגילה היא בעדיפות כי זה נושא שלא יכולתי להביא אותו בתוך תקופה, וזאת הייתה האפשרות שלי להביא אותו בתור הצעה רגילה.

תמי כנפו: לכן ההצעה הרגילה צריכה לקבל חודשיים.

יריב לוין: אין בעיה לקבוע 3 חודשים לכל הדברים ולהשאיר את הזמן אותו דבר.

יריב לוין: צריך רק לזכור שזה תהליך שנעשה אחרי שכבר דנו בהצעה לסדר.

יריב לוין: זה לא שלא דנים בהצעה לסדר.

יריב לוין: היה דיון בהצעה לסדר, הייתה הצבעה על החלטה לקיים דיון במליאה- -

תמי כנפו: כן, אבל יש חשיבות לדיון.

יריב לוין: אני מקבל.

סהר פינטו: לא הגענו לדון במסגרת הזמן מרגע שביקשת הצעה רגילה לסדר ועד שזה מגיע לדיון.

לימור ברמן: אחרי 3 חודשים יש לחבר כנסת שבועיים?

ארבל אסטרחן: כן.

לימור ברמן: אבל יש דברים שאנחנו כן יכולים לבקש.

לימור ברמן: חלק מהעניין של הצעה דחופה והצעות לסדר- -

יריב לוין: לא, הדיון בהם מתקיים, שלא תהיינה אי הבנות.

יריב לוין: הוגשה הצעה דחופה – היא אושרה ביום שני- -

לימור ברמן: צריך להעביר את זה לדיון במליאה.

לימור ברמן: יום למחרת הוא רוצה להגיע ליושב ראש הכנסת ולהגיד לו- -

יריב לוין: אין בעיה, הוא יכול.

יריב לוין: אנחנו מדברים רק על המצב שהוא הלך ליושב ראש הכנסת ונדנד לו, ויושב ראש הכנסת לא הביא את ההצעה, והיא יושבת לנצח, כמו במקרה של יואל חסון.

יריב לוין: אנחנו אומרים, שאם הנושא לא הגיע לדיון אחרי 3 חודשים המציע יכול להודיע לו, והוא חייב לקיים אותו בתוך הזמן שקצבנו פה.

יריב לוין: לא הודעת, סימן שזה לא חשוב לך, והעניין ירד.

אברהם מיכאלי: אבל למה כתוב שהנושא יוסר מסדר היום?

יריב לוין: כי אם אתה תצטרך לרדוף אחרי חברי הכנסת כדי שבאופן אקטיבי יכתבו מכתב שהם מבקשים להסיר, חבל על הזמן.

יריב לוין: אם הנושא שלך שוכב 3 חודשים ולא עניין אותך לדון בו, אז הוא כנראה לא חשוב לך מספיק.

זאב אלקין: אבל סוף הכנס מוחק, לא?

יריב לוין: יכול להיות.

ארבל אסטרחן: אם עובר הזמן היושב ראש והסגנים יכולים להחליט ולהביא למליאה.

יריב לוין: רבותיי, זה לא עובד, אנחנו גם מכירים את המציאות.

יריב לוין: אין ספק שאם הנושא באמת חשוב לחבר כנסת הוא יפעיל את המנגנון שאנחנו ניצור פה.

זאב אלקין: שלא יקרה מקרה הפוך.

ארבל אסטרחן: שידחו הכול?

זאב אלקין: לא.

זאב אלקין: אם היו מקיימים היום דיונים שעלו על סדר היום היו סוגרים את הכנסת כי זה הדבר היחיד שהיה קורה.

רונית חייקין יעקבי: אם היו קובעים את זה בזמן זה לא היה קורה.

תמי כנפו: יש דיונים שהם כבר לא רלוונטיים.

יריב לוין: כשאנחנו נגיע לשאלה באלו מקרים נכון להשתמש במנגנון הזה שאחרי שכבר דנת בהצעה לסדר להרחיב את זה לדיון יותר רחב במליאה- -

זאב אלקין: זאת המשמעות של הצעה לסדר.

זאב אלקין: זה מעין תרמית כזאת כי המשמעות של ההצעה לסדר על-פניו היא רק להעלות נושא לסדר היום, והדיון האמיתי הוא הדיון האישי.

זאב אלקין: בפועל מפני שאף פעם אין זמן לדיון אישי בהיקפים כאלה הדיון בהצעה לסדר שהוא שלב טכני על-פניו, הופך לדיון המהותי.

יריב לוין: אז יכול להיות שצריך לתקן את ההצעה לסדר ואולי להכניס בה אלמנט של דיון סיעתי.

יריב לוין: אבל המציאות היום היא לא נכונה, כי ההצעות האלה יושבות סתם, אולי אפילו כל הקדנציה.

תמי כנפו: מה זה מפריע לך שזה יושב כל הקדנציה?

יריב לוין: זה מפריע לי פעמיים: קודם כול מכיוון שזה נראה נורא.

יריב לוין: מחר יקום פה עיתונאי ויכתוב כתבה על ההצעות שלא דנים בהן במשך שנה, ויגיד שגם חבר הכנסת רשלן וגם היושב ראש רשלן, וכולם לא בסדר.

יריב לוין: שנית, מכיוון שאני רוצה לתת לחבר הכנסת כלי לכפות את קיום הדיון בתוך זמן סביר.

יריב לוין: הגישה שלי היא שאני נותן לו את הסמכות להגיד.

יריב לוין: אבל אם הוא לא אומר, זה לא חשוב לו, עברו 3 חודשים ולא אכפת לו – אז גמרנו.

יריב לוין: לפעמים הוא אפילו אומר שהוא לא רוצה לדון בזה, אלא רק לא רוצה להגיש בקשה אקטיבית להסיר את זה.

יריב לוין: אני נותן את הדוגמה של יואל חסון.

יריב לוין: יכול להיות שהוא החליט- -

לימור ברמן: הוא מוכן מחר לדבר.

יריב לוין: אני נותן דוגמה תיאורטית.

יריב לוין: נניח שהוא הגיע להסדר עם סילבן ומאיזושהי סיבה הוא החליט שהוא לא רוצה לתקוף דווקא את סילבן באופן אישי כי התגלגלו דברים בינתיים, אבל מבחינתו לכתוב מכתב שהוא מבקש להסיר – זה בעייתי.

יריב לוין: זה הכי נכון.

יריב לוין: אני נותן לו את השליטה על העניין, ומצד שני אומר לו לעשות משהו אם זה מעניין אותו.

יריב לוין: אני מונע את המצב הבלתי אפשרי שהעסק שוכב עדי עד ככה.

יריב לוין: אני מזכיר שוב – זאת הצעה שמלכתחילה אישרו אותה כהצעה לסדר ודנו בה, והמליאה החליטה לקיים בה דיון.

נאזם בדר: אתה מתעלם מנקודה אחרת, שברגע שהוא הציג והמליאה הציעה, זה כבר נחשב - - - זה שהמליאה החליטה, אתה כבר מחזיר את הנושא לבעלותו של המציע, וזה לא נכון.

יריב לוין: זה נכון מצד אחד, אבל מצד שני אתה יכול לראות בהחלטת המליאה כאילו היא אומרת שקובעים שיהיה בזה דיון, ומסמיכים את חבר הכנסת המציע להחליט שהוא מוותר עליו אם תוך 3 חודשים זה לא עלה ולא הודעת שאתה רוצה אותו.

יריב לוין: זאת רק שאלה של זווית ראייה.

יריב לוין: ברמה הפרקטית זה נכון, לדעתי.

יריב לוין: זה נותן פתרון, זה נותן מסגרת זמן ברורה ומונע מכך שנושאים שאינם רלוונטיים, ואף אחד לא מעוניין בהם ישכבו סתם כאבן שאין לה הופכין.

ארבל אסטרחן: צריך רק לזכור שבנוסח כאן

ארבל אסטרחן: היושב ראש חייב לקבוע תוך 3 חודשים מלכתחילה.

ארבל אסטרחן: לא כתוב "רשאי".

ארבל אסטרחן: אם הוא הפר את החובה הזאת וחלפה התקופה, אז שבועיים אחרי שחבר הכנסת ביקש, הוא חייב- - - זה אותו מינוח.

יריב לוין: ברמה הפרקטית אם היושב ראש לא קבע, וחבר הכנסת יגיד שעל-פי סמכותו לפי 94א אומר לך, שתשים, הוא ישים.

לימור ברמן: הדבר הטוב ביותר בזה הוא שהוא לא צריך להתייעץ עם הממשלה.

יריב לוין: אני מסכים.

יריב לוין: ההתייעצות עם הממשלה לא באה בחשבון.

ארבל אסטרחן: סעיף (ב): אנחנו נגענו בסעיף של פתיחת הדיון והסיכום שלו, ופה לגבי הצעות לסדר אני מזיזה את זה לכאן:

ארבל אסטרחן: זאב אלקין: מה זה "סדר הגשת הצעותיהם"?

ארבל אסטרחן: אם כמה הגישו את אותה הצעה.

זאב אלקין: למשל, אם הדחופות פוגשות את הרגילה, שזה קורה בחודשים האחרונים הרבה?

זאב אלקין: אני יודע מה הסדר בדחופות, אבל איך פה?

ארבל אסטרחן: לדעתי, המזכירות יודעת, אבל ביניהן אולי צריך לתת עדיפות להצעות הדחופות.

זאב אלקין: בדרך כלל כשמעלים עושים הפוך: קודם נותנים לדבר למי ש- - - מכסה, ואחר כך - - -אבל השאלה איך משלבים את זה פה.

רונית חייקין יעקבי: מה שקרה הוא שאם יש רגילה אסור היה לאשר דחופות.

רונית חייקין יעקבי: הבעיה היא שאין דבר כזה – זה או-או.

זאב אלקין: על זה שאלתי – מה סדר הדוברים?

רונית חייקין יעקבי: על זה קיבלת תשובה.

זאב אלקין: לא קיבלתי.

רונית חייקין יעקבי: אני אומרת לך מה היה צריך להיות.

זאב אלקין: מה צריך להיות אני יודע, אני שואל מה יהיה.

יריב לוין: אז תגיד שמה שצריך להיות, זה מה שיהיה.

זאב אלקין: מה שצריך להיות הוא שאין דחופות בנושא שאישרו בו הצעה רגילה.

זאב אלקין: נדמה לי שזה אפילו כתוב בתקנון.

רונית חייקין יעקבי: ברגע שהצעת הצעה רגילה, אוטומטית לא היו מאושרות דחופות.

יריב לוין: נכון.

יריב לוין: זה רעיון טוב, אבל בואו נדון בו כשנגיע לנושא של הצעות לסדר.

יריב לוין: אז נתקן.

יריב לוין: אם נקבע שאין מצב שיש דחופה ורגילה באותו נושא, נבצע תיקון לנקודה הזאת.

יריב לוין: אנחנו פשוט רוצים שלא יהיה לנו ואקום.

רונית חייקין יעקבי: אבל תהיה לך בעיה מה ראשון ומה אחרון.

יריב לוין: אז נתקן גם פה.

יריב לוין: נמחק את ההבחנה הזאת.

ארבל אסטרחן: בינתיים השאלה מה לכתוב: "בהתאם לסדר הגשת הצעותיהם" זה לא מספיק טוב, כי לא יודעים מה היחס- -

רונית חייקין יעקבי: מי שדיבר ראשון הוא זה שיפתח; מי שדיבר אחרון הוא שיסיים.

זאב אלקין: לא לפי סדר הגשה, אלא לפי סדר הנואמים במליאה.

ירדנה מלר הורביץ: יש סעיף שאומר שאם זה מגיע כבר לדיון אז חלות עליו ההוראות של אותו דיון, ואז בין המציעים מחליטים מי פותח- -

ארבל אסטרחן: זה הסעיף.

ירדנה מלר הורביץ: אז זה מה שאני אומרת, למה ללכת לפי משהו אחר?

סהר פינטו: צריך פה התייחסות לסיכום של הדיון.

יריב לוין: כתוב.

זאב אלקין: הסיכום זה הודעות סיכום.

סהר פינטו: אם חבר כנסת אחד הציע הוא יפתח ויסכם, אבל אם יש מספר חברי כנסת שהציעו אומרים לך שהם יפתחו לפי הסדר, אבל מי מסכם?

לימור ברמן: אבל יכול להיות שהודעת הסיכום שלהם היא לא אותו דבר.

זאב אלקין: צריך שהסיכום גם יהיה שלהם.

ארבל אסטרחן: אבל לא כולם יסכמו.

זאב אלקין: למה לא?

יריב לוין: צריכים לקבוע זמן.

זאב אלקין: היה דיון על מועצת אריאל.

זאב אלקין: דיברו: זחאלקה, ברכה או טיבי ואני.

זאב אלקין: כמובן, איך היינו מסכמים?

ארבל אסטרחן: היום כתוב שאם העלה את ההצעה חבר כנסת אחד הוא יפתח ויסכם; אם העלתה את ההצעה קבוצת חברי כנסת במשותף- -

יריב לוין: זה לא במשותף, אלא העלו מספר חברי כנסת.

ארבל אסטרחן: כתוב היום: "אם העלו את ההצעה חברי כנסת מסיעות שונות בנפרד רשאית הממשלה לפתוח ולסכם- -

יריב לוין: לא, לא.

ארבל אסטרחן: "ולא עמדה הממשלה על זכותה צריך לסכם אחד מהם לפי הסכם ביניהם".

יריב לוין: אפשר גם "יפתחו ויסכמו".

יריב לוין: כשנגיע לזה נקבע מסגרות זמן הגיוניות.

לימור ברמן: היום זה קורה, זה ברמה של שניות.

ארבל אסטרחן: זה אפשרי שיעלו את ההצעה מספר חברי כנסת?

יריב לוין: כן.

ירדנה מלר הורביץ: עכשיו אתה רוצה לקבוע הרבה דיונים כאלה.

ירדנה מלר הורביץ: כל שבוע יהיה לך, אתה מגביל אותו בזמן.

ירדנה מלר הורביץ: עכשיו יהיו הרבה דיונים כאלה.

יריב לוין: היכולת להעביר את זה למליאה הוא לא כזה פשוט.

זאב אלקין: גם היום כל הצעות לסדר מאשרים.

יריב לוין: אתם רוצים לקבוע מסגרת זמן לנאומים כדי שזה באמת לא יהיה פתוח ללא גבול?

ארבל אסטרחן: משהו צריך לקבוע כי אם יש 10 שהגישו מסגרת זמן דחופה- -

יריב לוין: אם מדובר במציע אחד – יהיו לו 5 דקות פתיחה ו-5 דקות סיכום, ואם מדובר בכמה מציעים יהיו להם 3 דקות לכל אחד ו-3 דקות סיכום.

רונית חייקין יעקבי: נניח שיש חמישה – חמישה פותחים, ואחר כך יש הדיון, ואחר כך הצעות סיכום.

רונית חייקין יעקבי: למה אתה צריך סיכום?

יריב לוין: מאה אחוז, מוותר על הסיכום.

יריב לוין: אנחנו נקבע 5 דקות לכל אחד וללא צורך בהצעות סיכום.

ארבל אסטרחן: צריך הוראה מה קורה עם הצעות שהיום כבר נכללו בסדר היום של הכנסת.

ארבל אסטרחן: כי הרי אם מתקנים את התקנון זה נכנס לתוקף מיד.

יריב לוין: ספירת הזמן תתחיל מנקודת התיקון.

ארבל אסטרחן: מעכשיו עוד 3 חודשים גם אם משהו כבר הונח?

יריב לוין: כן.

יריב לוין: יש לי עוד שאלה אחת:

יריב לוין: סעיפים 28 ו-29 לתקנון הקיים לא צריכים להיכנס לפרק הזה באיזושהי צורה?

יריב לוין: איפה הם צריכים להיות?

ארבל אסטרחן: רשמתי בינתיים שהם יוזזו.

יריב לוין: למה?

ארבל אסטרחן: אפשר אחר כך לעשות פרק של פרוטוקול.

ארבל אסטרחן: סעיף 28 מיותר כי הוא כתוב בחוק היסוד, אבל זה בעיקר סעיף 29.

יריב לוין: אז אפשר להחליט שאת 28 מוחקים.

יריב לוין: אין בו צורך.

יריב לוין: מהו סעיף 29?

ארבל אסטרחן: הוראה לפרוטוקול.

יריב לוין: בנוסף לסעיף 29 יש עוד משהו שהולך איתו?

ארבל אסטרחן: אם אני לא טועה רצינו לכלול בזה את ההוראה על ההכרזות – שדברים שמכריזים עליהם ייכללו בפרוטוקול.

יריב לוין: הנושא של פרוטוקול צריך להיות בפרק הזה.

יריב לוין: הוא יכול להיות בסעיף הבא.

יריב לוין: הוא שייך, לדעתי, לסדרי הדיון ולהודעות.

יריב לוין: אפשר לשלב אותו פנימה.

ארבל אסטרחן: בסדר, אין בעיה.

יריב לוין: בישיבה הבאה נעבור על זה, ואז נאשר את כל הפרק הזה עם השינויים הטכניים שהכנסנו פה.

יריב לוין: מה הנושא הבא על סדר היום?

יריב לוין: מגיעים כבר לשאילתות?

ארבל אסטרחן: דפוסי הצבעות ואחר כך התנהגות במליאה.

ארבל אסטרחן: אחר כך עוברים לכלים הפרלמנטריים.

ארבל אסטרחן: יש כמה כלים פרלמנטריים שהיו מפוזרים פה – אי אמון ונאומים בני דקה.

יריב לוין: שלחנו אותם הלאה ונגיע אליהם בהסדרה של הכלים.

יריב לוין: יש לנו גם הנושא של זבולון אורלב.

יריב לוין: רבותיי, תודה רבה.

יריב לוין: הישיבה נעולה.