ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 158, 2010-02-08 10:30

זבולון אורלב: מורי ורבותי, ברשות הרבנים, אני מתכבד לפתוח ישיבה מיוחדת של ועדת החינוך, התרבות והספורט לציון 75 שנה לפטירת מורנו הראי"ה קוק זצ"ל.

זבולון אורלב: השנה ימלאו 75 שנה לפטירתו של מרן הרב אברהם יצחק הכהן קוק זצ"ל, רבה הראשון של ארץ-ישראל, מייסד הרבנות הראשית ומקים היסודות של הציונות הדתית.

זבולון אורלב: הראי"ה קוק זצ"ל נולד בט"ז באלול תרכ"ה 1865 בעיירה גריבה שבלטביה.

זבולון אורלב: כבר בנעוריו הצטיין בלימודיו, בחריפותו, בבקיאותו בש"ס ובפוסקים.

זבולון אורלב: מילדותו נשא אהבה גדולה לארץ-ישראל.

זבולון אורלב: הוא הושפע בעניין זה מרבותיו גדולי התורה ומראשי ישיבת וולוז'ין, שהיו כידוע חובבי ציון.

זבולון אורלב: בשנת תרס"ד, 1904, זכה לעלות ארצה והחל לכהן כרבן של יפו והמושבות החדשות שבסביבתה.

זבולון אורלב: עכשיו הוועדה הזאת עוסקת גם במאבק כדי לשקם את בית הרב קוק, ובית הכנסת שהרב קוק התפלל בו ביפו.

זבולון אורלב: הוא נקשר בקשרי נפש עמוקים לאנשי קהילתו ביפו ולחלוצים במושבות החדשות, וכך היה למנהיג ולמורה דרך ליישוב כולו, ובעצם כיהן כרב המושבות כולן.

זבולון אורלב: כמנהיג הרגיש אחריות כלפי כל היישוב, דתיים וחילונים כאחד, והקדיש את כל כוחותיו להתפתחות הרוחנית של התושבים על-ידי לימוד תורה וקיום מצוות.

זבולון אורלב: יחד עם זאת, ראה חובה לעצמו לדאוג לעלייה לארץ וליישובה.

זבולון אורלב: בהקדמתו לספר "שבת הארץ", ולביסוס היתר המכירה בשמיטה המאפשר לאכול גם מתוצרת הארץ בשנת שמיטה, הוא כותב: "וכל אשר רוח ה' מפעמו, יחיש להיות מהבונים הראשונים הבונים בניין האומה בארץ חמדת עולמים".

זבולון אורלב: בשנת תרע"ד, 1914, כשפרצה מלחמת העולם הראשונה, היה בשליחות לחוץ-לארץ, ושהה שם כשש שנים.

זבולון אורלב: במסגרת זו הגיע ללונדון ועזר למאמצים של יהדות לונדון לגאול את ארץ-ישראל מידי הטורקים.

זבולון אורלב: וכך כתב להם בכרוז שהוציא לבתי-הכנסת באנגליה: "את גזלתנו אנחנו תובעים בשלמות" - הכוונה לארץ-ישראל - "העוולה הקורעת שחקים מוכרחת להיתקן כולה.

זבולון אורלב: ארצנו הקדושה, היקרה, מלאת ההדר והפלאות, מוכרחה לחזור אלינו לגמרי".

זבולון אורלב: כשהתפרסמה הצהרת בלפור אמר הרב קוק באחת האספות: "לא באתי להודות לעם האנגלי על הצהרתו שנתן.

זבולון אורלב: באתי לברכו בברכת מזל טוב לאור המאורע שאנגליה זכתה שממנה תצא הצהרה זו לישראל".

זבולון אורלב: בשנת תרע"ט, 1919, כשנסתיימה מלחמת העולם הראשונה, חזר הרב ארצה ונתמנה להיות רבה של ירושלים.

זבולון אורלב: לא עבר זמן רב והוקמה על-ידו הרבנות הראשית הקיימת עד היום על פי חוק, והוא נבחר למשרה הרמה שזכה לה בימיו: הרב הראשי הראשון לארץ-ישראל.

זבולון אורלב: אין ספק כי תקופה זו של הרב הראשי לארץ-ישראל היתה תקופת הזוהר של מעשיו ומפעליו.

זבולון אורלב: כידוע, הרב גם הופיע מספר פעמים בפני ועדות חקירה שהאנגלים שלחו לארץ-ישראל, ותמיד עורר יראת כבוד בנאומיו בפני הוועדות הללו כשתבע בתקיפות את זכותם של היהודים על ארץ-ישראל ועל המקומות הקדושים, ובמיוחד על הכותל המערבי, וידוע מאמרו "מאחורי כתלנו" - יראו וידעו.

זבולון אורלב: הרב ראה בראשית ההתיישבות התחלת חזון קיבוץ גלויות, בלשוננו "אתחלתא דגאולה" – או יותר נכון, בלשונו "אתחלתא דגאולה" – ואף הרבה לעשות בתחום זה.

זבולון אורלב: הוא שלח שלוחים לגלות תימן ואיגרת בידם, וקרא לאחים שבתימן לעלות לארץ הקודש, קריאה אשר הביאה אלפי עולים בכנפיה.

זבולון אורלב: מאות רבות של רבנים ושאר כלי קודש שהתגוררו ברוסיה ניצלו על-ידו באמצעות סרטיפיקטים מיוחדים שהוציא בשיתוף השלטון הבריטי, ובעצם היה מפעל של איש אחד.

זבולון אורלב: ביתו של הרב קוק נעשה אכסניה לתורה ולחוכמה, לעצה ולעזרה.

זבולון אורלב: אנשי רוח ומנהיגים באו לשמוע תורה מפיו.

זבולון אורלב: אף כי לבו של הרב היה נתון לחלוצים בוני הארץ, הוא לא המתין לחלוצים האלה.

זבולון אורלב: הוא הלך אליהם, לדבר איתם, להתחבר אליהם מתוך קורת רוח ומאור פנים אשר באו יחד עם אור התורה והאמונה.

זבולון אורלב: בימים ההם גדל היישוב בארץ ומושבים וקיבוצים חדשים הוקמו בעמק-יזרעאל ובגליל.

זבולון אורלב: עד היום חיים עמנו עדיין בניהם של מתיישבי העמק הזוכרים את המסע הגדול של הרב קוק יחד עם הרב זוננפלד ועוד רבנים מחוגים שונים בישראל - המסע הגדול בהתיישבות, עם רבנים שבאו מבין החומות שבירושלים וביקרו ברוב הקיבוצים והמושבים ושם קיבלו אותם בכבוד גדול.

זבולון אורלב: מי ייתן גם בימינו אלה ממש.

זבולון אורלב: הרב דיבר על לב המתיישבים, על ערכן הגדול של מצוות התורה ועל האור הגדול הגנוז בהן, ועל מצוות יישוב הארץ.

זבולון אורלב: גאון גדול בתורה היה הרב קוק, ומכל קצות העולם פנו אליו יהודים לקבל הדרכה בתורה, בהלכה ובמחשבה.

זבולון אורלב: הוא כתב ספרים רבים, מתוכם התפרסמו עד כה כ-40 ספרים.

זבולון אורלב: יושבים פה בתוכנו רבנים שעוסקים בהוצאה לאור של ספריו.

זבולון אורלב: וכן, כתב מאות רבות של מאמרים בשאלות היהדות, בענייני ארץ-ישראל ובאמונה היהודית.

זבולון אורלב: בחיבוריו שנכתבו שנים לפני קום המדינה יש דברים רבים על ערך המדינה היהודית ועל קדושתה.

זבולון אורלב: כל הקורא ומעמיק בספרי הרב קוק זוכה להבין טוב יותר את ערכם של עם ישראל, של תורת ישראל, ושל ארץ-ישראל.

זבולון אורלב: לשם חינוך הדור הצעיר הקים הרב את הישיבה שאנחנו קוראים לה עד היום ישיבת "מרכז הרב" - הישיבה המרכזית - שעד היום היא הישיבה המרכזית של הציונות הדתית, ואנחנו מתכבדים שהרב יעקב שפירא, ראש הישיבה, נמצא איתנו.

זבולון אורלב: בישיבה רצה לחנך את תלמידי ישיבתו להיות מנהיגיה של ארץ-ישראל החדשה.

זבולון אורלב: בנוסף ללימוד הגמרא הנהיג בישיבתו לימוד תנ"ך ומחשבת היהדות.

זבולון אורלב: הוא שאף להקים דור של תלמידים שמתוך חוכמתם בתורה ובמחשבה ימצאו תשובה לכל השאלות של הזמן החדש, לבעיות ההתיישבות החקלאית החדשה, ולחינוך הדור הצעיר שקם בארץ.

זבולון אורלב: ואומנם, לאור תורתו קמו ליישובים רבנים ומנהיגים חשובים, סופרים ועיתונאים, שהיתה להם השפעה רבה על הדור.

זבולון אורלב: בג' באלול התרצ"ה, 1933, בהיותו אך בן 70 שנה, נפטר הרב קוק בירושלים.

זבולון אורלב: קהל של רבבות ליווה בדאבון לב ובחרדת קודש את הרב למנוחת עולמים.

זבולון אורלב: ההלוויה עברה ברחובות ירושלים ואחר כך יצאה את העיר, סובבה את חומות העיר העתיקה והגיעה להר-הזיתים.

זבולון אורלב: שם, בבית-הקברות העתיק, ניצבת על קברו של המנהיג הרוחני הגדול מצבה המשקיפה על ירושלים העתיקה והחדשה אשר כה רבות עשה למענה.

זבולון אורלב: מילים ממש קצרות, על קצה המזלג, על עיקרי משנתו הציונית והדתית נאמר כאן בישיבה הזאת, ועל העקרונות של מורנו הרב קוק נדבר בישיבה הזאת.

זבולון אורלב: על כן, באנו להתכנס כאן לדבר על משנתו של הרב, על מורשתו, ועל הנחלת ערכיו גם לדורנו בתקופה הנוכחית.

זבולון אורלב: אני אכבד את ראש הישיבה, הרב יעקב שפירא, לפתוח.

זבולון אורלב: לאחר מכן, מנכ"ל משרד החינוך ד"ר שמשון שושני שמכבד אותנו בהשתתפותו בישיבה.

הרב יעקב שפירא: ברשות הרבנים, ובראשם רבותי שזכיתי ללמוד אצלם את תורת הרב קוק, הרב צפניה, והרב פילבר, והרב אריאל, יושב ראש הוועדה וכל האורחים.

הרב יעקב שפירא: אני לא רגיל להאריך בדיבור, על אחת כמה וכמה כשמקציבים את הזמן למספר דקות.

הרב יעקב שפירא: נעשה את זה בצורה קצרה יותר.

הרב יעקב שפירא: בנו של הרב, הרב צבי יהודה, מצטט דברים שהרב זצ"ל הרב קוק כתב על עצמו בצוואתו: "אני מבקש לא לכנותי בכל תואר שהוא, מלבד התואר הרב".

הרב יעקב שפירא: אני חושב שיש משמעות מאוד עמוקה למה שהרב ביקש על עצמו.

הרב יעקב שפירא: אני חושב שהרב רצה להביע בזה כי אצלו "הרב" זה לא היה שם התואר לאישיות או למעשים שהוא עשה, אלא זה היה שם העצם של הרב קוק.

הרב יעקב שפירא: הוא היה רב במהותו, לא רב בתור תואר או בתור איזשהו תפקיד, אלא כפי שהוא הגדיר את עצמו בכל האגרות: "עבד לעם קדוש".

הרב יעקב שפירא: ומכוח כך שראה את עצמו כעבד לעם קדוש הוא הצליח להטביע את החותם הדתי על כל המהלכים וכל שטחי החיים של היהדות, הן בגולה והן בתקומת ישראל בארצו, וגם במדינתו בהיותו מנהיג ולא מונהג.

הרב יעקב שפירא: הרבה אנשים התייחסו לתורתו של הרב קוק כמיסטיקה, כאדם לא ריאלי, מעל הרציונאל, שם נרדף לאותם אנשים שעוסקים בעולם האצילות ולא בדברים של עולם המעשה.

הרב יעקב שפירא: אולם, מי שמתבונן במבט לאחור במציאות רואה כי כל פועלו של הרב קוק הוא ירד גם לפרטי הפרטים של כל ענייני הציבור.

הרב יעקב שפירא: הוא עמד בקשר עם כל המנהיגים בשלל התחומים, גם של קודש וגם של חול.

הרב יעקב שפירא: כפי שהזכיר פה חבר הכנסת אורלב, על כולנה היה ייסוד הרבנות הראשית לישראל.

הרב יעקב שפירא: איך היתה נראית היום מדינת ישראל ללא המוסד הרשמי של המדינה של הרבנות הראשית בישראל?

הרב יעקב שפירא: הרב זצ"ל לא רק יצק את התכנים הרוחניים למהלכים שאנחנו קוראים להם מהלכים פוליטיים, אלא גם דאג להקים מסגרות כדי ליישמן.

הרב יעקב שפירא: ועל כולנו - תסלחו לי שאני קצת גולש - הישיבה שהוא הקים ישיבת "מרכז הרב",

הרב יעקב שפירא: שהוא ראה בה מגדלור לאהבת התורה, ולאהבת ישראל.

הרב יעקב שפירא: באחד מאיגרותיו כותב הרב קוק אל יהודי שהיה מודאג מכך שבניו סטו מדרכו.

הרב יעקב שפירא: אומר לו הרב כי: "יש לחבקם ולקרבם ולאוהבם, וחס וחלילה לא בדרך של ריחוק ומשטמה, כי הדור הזה" - כפי שראה אותו הרב קוק – "הוא בועט במה שלא הוגש לו בצורה מרוממת המתאימה לנפשו הגדולה".

הרב יעקב שפירא: הרב "הנזיר" שהיה גדול תלמידיו של הרב קוק מספר על עצמו בהקדמה לספר "אורות הקודש" כי ההידבקות שלו ברב זצ"ל לא היתה בגלל שהוא שמע ממנו איזה רעיונות מרוממים ששבו את נפשו, אלא מתוך כך שהוא התרשם מעצם אישיותו.

הרב יעקב שפירא: כשהוא שמע אותו מתפלל, כשהוא שמע אותו אומר את העקידה הוא הרגיש שהיהודי שניצב לפניו תוכו כברו.

הרב יעקב שפירא: רב צבי יהודה זצ"ל אמר באחד משיעוריו כי גם הביאורים של הרב קוק לסדר התפילה כפי שהודפס בספר "עולת ראי"ה" לא היו ביאור על התפילה, אלא כך הוא עצמו התפלל - תוכו כברו.

הרב יעקב שפירא: אחד הנושאים המרכזיים שהרב קוק עסק בהם היה נושא החינוך.

הרב יעקב שפירא: אני אצטט כמה קטעים מאגרת שנקראת "אגרת החינוך של הרב".

הרב יעקב שפירא: כותב הרב כך: "מטרת החינוך היא להכשיר את האדם לצורתו המתוקנת.

הרב יעקב שפירא: הנקודה המרכזית שבה היא לעשותו טוב וישר, וכך הוא מאז שהחל אברהם אבינו לקרוא בשם ה'.

הרב יעקב שפירא: דווקא תלמוד תורה, ולא ידיעות אחרות שאינן מטרתן כי אם להכשיר את האדם למלחמת החיים, ולא לעשותו טוב וישר לפני ה' ואדם, זוהי הדרך העתיקה שבה התהלכו אבותינו מעולם.

הרב יעקב שפירא: ורבים מהם מאוד לדאבוננו אשר שכחו את צורת החינוך העיקרית שלנו, וישכיחו מבתי לימודיהם את הראשיות של מטרת היושר והטוב, ואת הקריאה בשם ה' הקשורה בה, ויטביעו את חותם החינוך כולו רק על הכשרת החיים הזמניים במלחמתה ותאוותיהם.

הרב יעקב שפירא: " וכך בהמשך האיגרת: "גם אלה אשר החיים הכבידו עליהם את תוקפם והם מרגישים לחץ כבד ברוחם בדאגה לחיים הזמניים של בניהם, אל נא ישכחו כי לא שפות זרות, ולא לימודים שמגמתם היא ההכשרה החומרית הם יצאו מציון, אלא כי מציון תצא תורה ודבר ה' מירושלים".

הרב יעקב שפירא: אני חושב שהדברים האלה של הרב יפים היו לשעתם, יפים גם לדור שלנו, בפרט בוועדה המכובדת הזאת שנקראת ועדת החינוך של הכנסת שבעיני רבים שכמוני יש לה את התפקיד הגדול והחשוב ביותר שיש בכנסת, ולאו דווקא בגלל שזבולון אורלב הוא היושב ראש, אלא מצד התוכן כשלעצמו.

הרב יעקב שפירא: אני ממליץ שוועדת החינוך ודאי תמצא את המסילות ואת הדרכים הנכונות ביותר להשתית את החינוך הקיים במדינת ישראל וממנו גם לגולה על האיגרת הזאת, לדעת להבחין בין טפל לבין עיקר, לדעת מה המהות של החיים שאנחנו עליהם רוצים לגדל את הדור שלנו.

הרב יעקב שפירא: אין לנו דבר יותר יפה מתורתו של הרב קוק, ויותר מיראתו הקודמת לחוכמתו שישמש לנו לסמל ולדוגמה.

הרב יעקב שפירא: תודה רבה.

הרב יעקב שפירא: היו"ר זבולון אורלב:

הרב יעקב שפירא: תודה רבה לרב יעקב שפירא ראש ישיבת "מרכז הרב".

הרב יעקב שפירא: כשתכננו את הישיבה רצינו לתכנן אותה כך שיהיו לנו שני חלקים: חלק אחד: הרב קוק כמנהיג רוחני כפוסק וכהוגה דעות, ובחלק השני המורשת החינוכית.

הרב יעקב שפירא: חברי הכנסת שכבר נרשמו לדיון, ישתלבו כהרגלנו בין הדוברים.

הרב יעקב שפירא: יפתח את החלק של הרב קוק כמנהיג תורני וכהוגה דעות מורנו רבה הראשי של רמת גן הרב יעקב אריאל.

הרב יעקב אריאל: כבוד יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות חבר הכנסת זבולון אורלב, כבוד ראש ישיבת "מרכז הרב" הרב שפירא, כבוד מנכ"ל משרד החינוך מר שושני, מורי ורבותי, אי אפשר לדחוס בכמה דקות את הגותו העצומה של הרב קוק שעד היום - 75 שנה לאחר פטירתו - ממשיכים לחקור אותה לעומק.

הרב יעקב אריאל: נכתבו על זה מאות ספרים ומאמרים, ועדיין לא גמרו ולא יגמרו גם כן.

הרב יעקב אריאל: אני רוצה לעמוד על שתי נקודות מרכזיות בהגותו שמהן מתפתחות כל ההשלכות האחרות.

הרב יעקב אריאל: אשתמש בלשונו של הרב קוק: יסוד אחד – האחדות הכוללת.

הרב יעקב אריאל: היסוד השני – האחריות העולמית.

הרב יעקב אריאל: האחדות הכוללת זו התפיסה המונותיאיסטית היהודית שאומרת שה' אחד, אבל לא בצורה הפשוטה.

הרב יעקב אריאל: יש אמונה יהודית בסיסית המאמינה באל אחד.

הרב יעקב אריאל: אבל, אל אחד זה הרבה יותר מאשר אחד, כי אחד זה אחדות.

הרב יעקב אריאל: לא בכדי נקרא ה' בשם שלום.

הרב יעקב אריאל: שלום בעברית היא מילת קודש.

הרב יעקב אריאל: יש המקפידים לא לכתוב אותה בצורה מלאה, כי פירוש המילה שלום הוא שלמות.

הרב יעקב אריאל: מכאן תפיסת העולם מרחיקת הלכת שאין בעולם הזה סתירות - עד כמה שזה ייראה מוזר – טוב ורע, יהודים גויים, יהודים בתוכם לבין עצמם, מפלגות שונות, חרדים וחילוניים, ציוניים-לא ציוניים.

הרב יעקב אריאל: כל עם ישראל כולו מהווה יחידה שלמה אחת כמו שכל העולם כולו מהווה יחידה אחת.

הרב יעקב אריאל: יש סתירות בעולם, אי אפשר להתעלם.

הרב יעקב אריאל: אבל, הסתירות האלה הן יותר שטחיות, הן נראות יותר על פני השטח מכפי שהן באמת בעומק.

הרב יעקב אריאל: מכאן תפיסת האחדות המיוחדת של הרב קוק.

הרב יעקב אריאל: כאן אהבת ישראל שלו שהוא אומר שזה לא סתם סנגוריה, אלא זה מקצוע עמוק בתורה - להבין מה המשמעות העמוקה של איך לראות את האחדות למרות הסתירות הקיימות על פני השטח.

הרב יעקב אריאל: הן לא קלות, והוא לא התעלם מהן.

הרב יעקב אריאל: ומכאן ליסוד השני – האחריות העולמית.

הרב יעקב אריאל: אחדותו של האלוקים היא לא אחדות סטטית, היא אחדות דינאמית.

הרב יעקב אריאל: העולם כולו נברא בצורה דינאמית.

הרב יעקב אריאל: אין עולם סטטי, העולם חי.

הרב יעקב אריאל: אחד הכינויים של אלוהים הוא חי העולמים.

הרב יעקב אריאל: הוא חי – לא במשמעות שלנו, במשמעות עמוקה יותר.

הרב יעקב אריאל: המשמעות של חיות פירושה שכל הזמן יש תסיסה, יש פעילות, יש דינאמיקה.

הרב יעקב אריאל: מבחינה זו נדמה לי שהרב קוק היה הוגה הדעות הטוב ביותר של המודרנה.

הרב יעקב אריאל: כי מהי השאלה של המודרנה?

הרב יעקב אריאל: העולם כה תוסס, כל הזמן מומצאות המצאות חדשות, אין סוף לכל התפתחות העצומה של העולם.

הרב יעקב אריאל: הקצב הוא אדיר, אנחנו נמצאים כל הזמן בתהליך שאנחנו לא יכולים לעצור אותו.

הרב יעקב אריאל: מאין זה בא, ולאן זה הולך?

הרב יעקב אריאל: מה המטרה של זה?

הרב יעקב אריאל: האם זה סתם זרם שאנחנו חייבים לזרום איתו, ולא יכולים לפרוש ממנו בעל כורחנו, או שיש לזרם הזה איזושהי משמעות ומטרה?

הרב יעקב אריאל: הוא השתמש בציטטה מפילוסוף יווני קליתוס שאמר: הכול שוטף.

הרב יעקב אריאל: אבל, הוסיף לו מילה משמעותית ביותר: הכול שוטף ושואף.

הרב יעקב אריאל: כל העולם נמצא בדינאמיקה, אבל דינאמיקה שיש לה מטרה.

הרב יעקב אריאל: העולם שואף לקראת שלמות.

הרב יעקב אריאל: ולמרות שאנחנו לפעמים רואים דברים בצורה הפוכה כאילו העולם לפעמים מתרחק מהשלמות, כאן התפיסה הדיאלקטית שלו שאם העולם הולך, כמו ששמענו מבנו הרב צבי יהודה בזיגזגים, הדרך אל ההר לא יכולה להיות ישרה, היא צריכה להתפתל, פעם ימינה, ופעם שמאלה.

הרב יעקב אריאל: לפעמים, היא גם נראית כנסוגה אחורנית, אבל בעצם זו ירידה לצורך עלייה.

הרב יעקב אריאל: העולם צריך להגיע לתיקון, התיקון הטכנולוגי, התיקון החיצוני, הוא רק סממן חיצוני לשאיפה עמוקה יותר של תיקון פנימי של תיקון נפש האדם.

הרב יעקב אריאל: ומכאן האמונה בגאולה, העולם נגאל.

הרב יעקב אריאל: לתמונה הזאת נכנסת כאן התפיסה הציונית שלו.

הרב יעקב אריאל: הבסיס הראשון של האחדות הכוללת הוא שכל חלקי עם ישראל הם יחידה שלמה אחת.

הרב יעקב אריאל: הבסיס השני הוא שהכול נמצא בתהליך של גאולה.

הרב יעקב אריאל: הציונות היא התנועה שמחזירה את עם ישראל לא רק לארצו הפיזית, תפקידה להחזיר את עם ישראל גם לייעוד שלו.

הרב יעקב אריאל: גם לגבי התיקונים התרבותיים כמו חידוש השפה העברית, הרצון לחדש תרבות עברית, לא שהיתה הסכמה לכל מה שנעשה, אלא היתה לו ביקורת קשה מאוד על דברים שנעשו.

הרב יעקב אריאל: אבל, הרעיון, הדרך היא להביא את כל הדברים האלה לקראת תיקון.

הרב יעקב אריאל: לכן, צריכים להשתלב בתוך התהליך הזה.

הרב יעקב אריאל: אבל, כמובן, לשפר אותו, לתקן אותו, לבקר אותו ממקום שהוא סוטה מהדרך, ולנסות להחזיר אותו לדרך הנכונה והשלמה שלו.

הרב יעקב אריאל: מכאן, אהבת ישראל הגדולה שלו, ולראות את כל חלקי האומה, ובכלל זה גם אנשים שלכאורה מתנגדים לדברים שהוא אומר.

הרב יעקב אריאל: אבל, בסופו של דבר, גם ההתנגדות היא חלק מהתהליך.

הרב יעקב אריאל: כדי שהתהליך יתקדם הוא לפעמים צריך לבקר את עצמו.

הרב יעקב אריאל: טוב שיש ביקורת מצד זה, טוב שיש ביקורת מצד זה.

הרב יעקב אריאל: טוב שיש התנגדות, אבל מתוך ההתנגדות של הכוחות השונים, והוא בהחלט משתמש במושג הפיזיקאלי הזה של שני כוחות מתנגדים שיוצרים את הכוח השלישי שבסוף הוא העולה מכל הכוחות כולם.

הרב יעקב אריאל: לדעתי, הביטוי המפורסם שלו: "הישן יתחדש, והחדש יתקדש", מבטא בצורה העמוקה ביותר את תפיסת עולמו.

הרב יעקב אריאל: לדברים יש השלכות מרחיקות לכת עד ימינו, ולכן הוא הוגה הדעות הרלוונטי ביותר לעם ישראל לכל רבדיו.

הרב יעקב אריאל: הוא זה שמסביר מה אנחנו עושים פה, מה לנו פה, מי לנו פה, מה ייעודה של מדינת ישראל, מה ייעודו של עם ישראל, מה ייעודו של העולם כולו, ולאן הכול מוביל.

הרב יעקב אריאל: הכול מוביל לקראת הגאולה השלמה שתהיה במהרה בימינו אמן.

זבולון אורלב: תודה רבה לרב אריאל.

זבולון אורלב: אני רק רוצה להפנות לתשומת ליבכם שעל השולחן הונחו חומרים של המחלקה לשירותים רוחניים בתפוצות, וראש המחלקה הרב יחיאל וסרמן יושב איתנו.

זבולון אורלב: שנת ה-75 הוכרזה גם בתפוצות ישראל, וראש המחלקה מטעם "המזרחי" שזכתה לברכתו של מרן הראי"ה קוק, דואג להפיץ את הערכות האלה.

זבולון אורלב: מי שרוצה עוד דוגמאות יכול לפנות לרב וסרמן.

זבולון אורלב: הדובר הבא הרב צפניה דרורי מורנו ורבנו, רבה של קריית שמונה וראש ישיבת ההסדר.

הרב צפניה דרורי: כבוד יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת אורלב, כבוד הרב יעקב שפירא ראש ישיבת "מרכז הרב", ישיבתו של מורנו, מר שמשון שושני, וכל החבורה הנכבדה הזאת.

הרב צפניה דרורי: לכבוד גדול הוא לנו שוועדת הכנסת משמשת אכסניה למשנתו של הרב.

הרב צפניה דרורי: נדבר על כמה פרטים שראוי להדגיש אותם היום ועכשיו.

הרב צפניה דרורי: הרב כותב באיגרת לרב יצחק אייזיק הלוי, תלמיד חכם גדול, היסטוריון חשוב, על סוגיה מסוימת שאולי היום היא כביכול לא אקטואלית.

הרב צפניה דרורי: הרב מתכנן הקמת ישיבה בהיותו ביפו בראשית הדרך.

הרב צפניה דרורי: ב-1909 הוא הוגה את הרעיון של הקמת ישיבה ביישוב החדש בארץ-ישראל, ובדרך הטבע הוא מתקשר לרב אייזיק הלוי שהוא איש ההשכלה הרחבה בגרמניה.

הרב צפניה דרורי: הוא רוצה להציג בפניו את הדברים בצורתם העליונה ביותר.

הרב צפניה דרורי: למה הוא רוצה להקים ישיבה?

הרב צפניה דרורי: מפני שהוא רוצה להקים דור של תלמידי חכמים שיתאימו ליישוב החדש.

הרב צפניה דרורי: הוא רוצה להקדים את הרפואה למצבה של התורה בירושלים של היישוב הישן - עולם של ישיבות גדול, חשוב.

הרב צפניה דרורי: אבל, לפי דעתו של הרב, בעייתי מאוד.

הרב צפניה דרורי: הוא לא יכול לענות תשובות לבעיות הדור.

הרב צפניה דרורי: הם לא יכולים לשמש כרבנים ביישובים, הם רחוקים מתפיסה כזאת.

הרב צפניה דרורי: הרב יצחק אייזיק הלוי מתנגד.

הרב צפניה דרורי: הוא רואה בעצם הקמת הישיבה ביפו סכנה לישיבות ירושלים.

הרב צפניה דרורי: האברכים יעזבו את הישיבות בירושלים, ויבואו אצל הרב ליפו.

הרב צפניה דרורי: עלולה להיות תקלה, וזה יוריד את קרנן של הישיבות הללו.

הרב צפניה דרורי: והרב כאן מציג את עמדתו הברורה שאני לצורך זה אספר רק אנקדוטה שהיא שייכת לימינו יותר מאשר לאז.

הרב צפניה דרורי: רבי שלמה זלמן אוירבך היתה לו טענה אל הרב צבי יהודה, ואת זה שמעתי מפי בנו.

הרב צפניה דרורי: הוא אמר: הרב צבי יהודה הכניס בישיבה את הצעירים מהיישוב החדש, וביסס את כל הקשר אל הרב אל היישוב הזה, והזניח את היישוב הישן.

הרב צפניה דרורי: תורתו של הרב היתה צריכה לבוא ליישוב הישן בדיוק כמו שבאה ליישוב החדש.

הרב צפניה דרורי: כאילו הרב צבי יהודה ניתק את היישוב הישן.

הרב צפניה דרורי: יש אמת מסוימת בדברים הללו, כי בשעתו רב צבי יהודה דאג שהחבורה שלנו שהגיעה ל"מרכז הרב" תגדל בצורה נפרדת, מיוחדת.

הרב צפניה דרורי: הרב צבי יהודה האמין שדווקא מהחבורה של הציבור החדש אפשר יהיה לבנות את התורה כפי שהיא צריכה להיבנות.

הרב צפניה דרורי: למעשה, הדברים האלה נחזו על-ידי הרב זצ"ל במכתבו אל הרב יצחק אייזיק הלוי.

הרב צפניה דרורי: אני צילמתי את האיגרת והיא נמצאת כאן, ומי שירצה יוכל לראות חלק ממנה.

הרב צפניה דרורי: הרב מסביר את הדבר שרק מתוך היישוב החדש יכול לצאת תלמיד חכם הארץ-ישראלי.

הרב צפניה דרורי: מוכרחים את הדור הזה שהוא דור חי, מלא חזון, מלא עשייה, מלא קשר לארץ-ישראל.

הרב צפניה דרורי: הטיפוס החדש שגדל עכשיו בארץ-ישראל הוא יצמיח את התורה.

הרב צפניה דרורי: והרב אומר את הדברים האלה ללא כחל ושרק.

הרב צפניה דרורי: זאת היא הדרך, הם יצילו את הישיבות בירושלים.

הרב צפניה דרורי: והוא אומר ככה: "אם לא תיווסד ישיבה חדשה, חלילה, אז צפויות הינן הישיבות הירושלמיות לירידה מצד התחרות של רוח ההרס והכפירה".

הרב צפניה דרורי: בארץ ישראל יש רוח הרס וכפירה, מי שצריך לעמוד נגד ההרס והכפירה זה מי שיוכל לרפא.

הרב צפניה דרורי: ההרס של הכפירה נובעת מזה שהציבור גם הירושלמי מצפים לניצוצות של ברק וחיים, והם רואים ביישוב החדש ניצוצות ברק של החיים.

הרב צפניה דרורי: ולפיכך, צריך להקים ישיבה דווקא מבני היישוב החדש.

הרב צפניה דרורי: הרב מדבר על זה בשנת 1909 כשנדמה שעוד אין יישוב חדש, כשהעלייה השנייה רק מתחילה לטפטף לתוך ארץ-ישראל, מתחיל להיות דור של חלוצים חדש.

הרב צפניה דרורי: אב,ל הרב כבר רואה את כל הצורך ליצור מנהיגות תורנית שצומת מתוך היישוב, ומתוך רוח החיים של הבניין והיצירה, מקושרת גם לחוכמות העולם, מקושרת לרוחב דעת, ויוצרת את הטיפוס החדש שצריך להנהיג את ארץ-ישראל.

הרב צפניה דרורי: זו הסיבה שהרב הקים אחר כך את ישיבת "מרכז הרב" בירושלים כשהוא נתמנה להיות רב ראשי של ירושלים, ואחר כך רב ראשי של ארץ-ישראל.

הרב צפניה דרורי: הרב בא לירושלים ויצר בתוך המרכז הזה מול הישיבות הירושלמיות.

הרב צפניה דרורי: היו לו לרב גדולי עולם שצמחו בישיבות בירושלים.

הרב צפניה דרורי: חברו ורעו היה הרב יעקב משה חרל"פ, מתלמידיו היה רב אריה לוין.

הרב צפניה דרורי: אנשי ירושלים הוותיקים נצמדו אל הרב, והוא השתמש בהם כמקשרים אל הציבור הירושלמי, והשתמש בהם כבסיס לבניין הנוער החדש שהוא בנה בארץ-ישראל, הנוער שברח מרוסיה.

הרב צפניה דרורי: הוא הביא אותם מכל תפוצות העולם, והקים להם ישיבה מירושלים.

הרב צפניה דרורי: ישיבת "מרכז הרב" היא, למעשה, גולת הכותרת של המנהיגות התורנית.

הרב צפניה דרורי: הוא בנה תורה, הוא בנה את כל המערכת שתהא מערבת ברגש של הבחורים את רוחב הידע, את הבסיס האיתן מלמטה שידעו בהליכות עולמים, ומתוך קשר לתוך העולם הזה, ומתוך קשר להכרת הסדר בעולם.

הרב צפניה דרורי: הם יגדלו בישיבה שכולה תהיה ישיבה של תורה, שהבסיס שלה יהיה כולו בסיס של תורה.

הרב צפניה דרורי: הביטוי הגדול ביותר שהרב מציג בדברים האלה זה כשהרב אומר: "כי למחיה שלחני, ידעתי כי למחיה שלחני ה' אל אדמת הקודש".

הרב צפניה דרורי: אני בא עכשיו לארץ ישראל ואני מרגיש כמו יוסף שמגיע למצרים עוד לפני כל בית ישראל, והקדוש ברוך הוא שלח אותי למחיה לארץ ישראל, לאדמת הקודש.

הרב צפניה דרורי: אני חייב להכין כאן עכשיו, בשנת 1900, את הרקע ואת הבסיס לכל החינוך שיהיה בארץ-ישראל ולכל התורה שתצמח בארץ-ישראל.

הרב צפניה דרורי: כך הרב רואה את עצמו: "כי למחיה שלחני ה' אל אדמת הקודש, והנני מוצא לעצמי חוב קדוש לדבר כפי רוחי הפנימי".

הרב צפניה דרורי: אני צריך להגיד את הדברים בצורתם הגלויה ביותר, ולבנות כאן בארץ ישראל מערכת חינוך אחרת לגמרי, מערכת תורה חדשה ומתגלה.

הרב צפניה דרורי: כך ראה הרב את עניינו, כך גם הרב כתב את כל כתביו כשהוא מבקש לסלול תורה שצומחת מתוך עולם התחייה של ארץ-ישראל, התחייה בכל המובנים.

הרב צפניה דרורי: את הדבר הזה אנחנו צריכים להבין גם כאן עכשיו בוועדת החינוך כשאנחנו נציג את הדברים האלה.

הרב צפניה דרורי: הרב חזה את הכול מראש.

הרב צפניה דרורי: הוא ראה לפניו את כל התסבוכות שעתידות להיות עוד מעט בשברון הרוח האידיאליסטית בעולם.

הרב צפניה דרורי: הרב מדבר על זה עוד לפני שהאידיאלים שמשכו את כל העולם, ומשכו את ישראל בתוכם, גססו.

הרב צפניה דרורי: אז הם היו בשיאם, והרב אומר שעוד מעט הדברים האלה ירדו.

הרב צפניה דרורי: וכשהרעיונות והשאיפות האלה יגיעו לכלל משבר, אם לא תהיה ליהדות האפשרות להציג את האידיאל הגדול, את המבט הרוחני השלם, יהיה משבר נורא בארץ-ישראל.

הרב צפניה דרורי: אנחנו צריכים להיות מוכנים לקראת המשבר.

הרב צפניה דרורי: למעשה, המשבר כבר התחיל בימיו במובן הזה שבת קמה באימא, כלה בחמותה, והחוצפה שיש בעולם.

הרב צפניה דרורי: אבל, הרב רואה בזה שאיפה לרצון לתיקון, ואת התיקון אנחנו צריכים להעמיד בהעמדת שכבה רחבה של אנשים מלאי תורה ואמונה וגדלות רוח שהם למעשה יתנו את הפתרון לדור בזמנינו.

הרב צפניה דרורי: הפתרון לדור לא יהיה על-ידי דברים קטנים.

הרב צפניה דרורי: הדרך הזאת תבוא ותגדל את כולנו ליום הזה.

הרב צפניה דרורי: בזה סיימתי את חלקי.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.

זבולון אורלב: אחר כך נמשיך עם הדוברים.

זבולון אורלב: פה בישיבה הזאת צריך להגיד חבר הכנסת הרב אמסלם.

חיים אמסלם: כבוד היושב ראש, כבוד הרבנים, מנכ"ל המשרד, אני רוצה לדבר על הרב קוק דווקא כמי שלא גדל ולא חונך על מורשתו המיוחדת של הרב קוק בפאן האידיאולוגי שלה, אלא כמי שנחשף לגדלותו הברורה בתורה ובפסק הלכה.

חיים אמסלם: רק הבוקר שמתי לב שהדיון בוועדת החינוך היום הוא בנושא ציון 75 לפטירתו של הרב קוק.

חיים אמסלם: בקרב תלמידיו או ממשיכי דרכו מאז ועד עתה גדלותו מוכרת וברורה.

חיים אמסלם: אני דווקא חיפשתי להראות נקודות אחרות שמצביעות על כך שמצודתו היתה פרוסה הרבה מעבר לחוג תלמידיו או לחוג הסובב אותו, ושהיא הגיעה עד לארצות צפון אפריקה הרחוקות.

חיים אמסלם: ברשותך, אדוני היושב ראש, בחרתי לצטט בקצרה קטע קטן.

חיים אמסלם: לפני כן אקדים ואומר שבסאטמר שברומניה יצאה חוברת שנקראה "בית ועד לחכמים".

חיים אמסלם: חוברת זו היתה במה תורנית שבה נכתבו כל מיני דברים.

חיים אמסלם: והנה, ביום בהיר אחד, היתה התקפה נוראה על הרב קוק והאשמות מהאשמות שונות.

חיים אמסלם: בין היתר, אומרים שמאשימים את הרב ש"כבוד קודשו אמר בפה מלא כי התעמלות צחוק הפוטבול מעלה את השכינה מעלה מעלה כעלייתה לידי שירות ותשבחות שאמר דוד מלך ישראל בספר תהילים, ומשכללת את הכוח הרוחני של הצדיקים העוסקים בייחודים של שמות הקדושים".

חיים אמסלם: ואז הגאון, אמן השפה והלשון רבי יוסף משאש, בן דודו של רבי שלום משאש, מצא לנכון לפנות ישירות לבעל הדבר ולשאול אותו: אמרת, לא אמרת?

חיים אמסלם: מה זה כבוד הרב?

חיים אמסלם: יש פה שלושה מכתבים, ואני אצטט רק בקצרה.

חיים אמסלם: המכתב הראשון הוא בתרפ"ה, והוא מתאר אותו כך: "צפירת תפארה, הנזר והעטרה, הגאון האדיר המפורסם, כבוד קדושת תורתו רבי הרב אברהם יצחק הכהן קוק".

חיים אמסלם: לא ראיתי מה ענה לו הרב קוק.

חיים אמסלם: אני מודה לרב פריד שהזמין אותי לפני קרוב לשנה לבקר בבית הרב קוק, ונחשפתי באמת לדברים שלא ידעתי עליהם, ולפאן מדהים.

חיים אמסלם: את תשובתו של הרב קוק לא ראיתי.

חיים אמסלם: אבל, כנראה שהרב קוק ענה ואמר לו כדרך תלמידי חכמים שנוחים זה לזה.

חיים אמסלם: אני חייב להקריא את תשובתו הנוספת של הרב יוסף משאש, והוא כותב לו כך: "צפירת תפארה, הנזר והעטרה, הגאון המפורסם ראש כנסת בני גולה, כבוד קדושת שם תפארתו רבי אברהם יצחק הכהן קוק מלך בירושלים תיבנה ותיכונן, כסא סלע ייכון לעד, בקידה על אפיים אני אומר שלום.

חיים אמסלם: ראש הגולה, בשבוע החולף נתמלאו כל תאי ליבי גיל וחדווה אשר עד הנה לא כבה זיקם כי נתמלא עליי הבית אורה מנוגה ברק פניני אמרי קודשו במכתבו הבהיר- - -, הד ההדים הקדושים אשר כולו אומר כבוד למפעלים הנכבדים, היקרים, הנעשים על טהרת הקודש, על אדמת הקודש, המבקרים ברובם כל תעתועי הבריונים אשר מיום ברוא אלוקים אדם לא חדלו בכל דור כסירים וסילונים אשר לא יחסרו בכל שדה.

חיים אמסלם: ובכן, דאגתי מאוד על העורך בית ועד לחכמים אשר טינף את ביתו במים עכורים וסרוחים הנובעים ממקור מושחת הקנאה והשנאה העוצמים עין מהטוב ומביטים בעין חדה רק על הרע, אשר היו בעוכרנו מאז, ועוד ידם נטויה עלינו.

חיים אמסלם: ה' יערה רוח אהבה ושלום על עמו ממרום, ואז יגדל שם כבוד עמו וארצו, וישמח הר ציון ותגלנה בנות יהודה".

חיים אמסלם: זה היה המכתב לרב קוק.

זבולון אורלב: זה כמעט כמו ויכוח בכנסת.

חיים אמסלם: אבל, אחר כך הוא לא הסתפק בזה.

חיים אמסלם: אחרי שהוא קיבל את תשובת של הרב קוק שכנראה מאוד השביעה אותו, והוא ידע שניכרים דברי אמת, הוא כתב בחזרה לעורך "בית ועד לחכמים".

חיים אמסלם: המכתב הוא ארוך, אין זמן לקרוא את כולו.

חיים אמסלם: אבל, חייבים לקרוא שתי שורות ממנו.

חיים אמסלם: הוא אומר לו כך: "ובכן, לא על הדוברים על צדיק עתק תלונתי, כי בני קורח לא מתו, רק בכל דור ודור קמים קרחים חדשים לבקרים אשר יקרחו קרחה בראשם, ופאת זקנים אשר הם הדרת פנים של כל ישראל יגלחו בתער לשונם הרע, וכזאבי ודוב אורב מתחפשים ומתכסים בעורות כבשים תמימים של קנאים נלהבים, וחוקי דרך ארץ אשר קדמה לתורה אינם אוהבים, כי טובה תוכחת מגולה בשובה ונחת".

חיים אמסלם: ישנו גם מכתב מרתק.

חיים אמסלם: ראיתי שהוא מובא לאחרונה.

חיים אמסלם: הרב פריד, אני לא יודע אם ראית את זה.

חיים אמסלם: ישנו ספר שיצא מקרוב שנקרא "תפילה למשה", תולדות חייו של הגאון רבי כלפון משה הכהן.

חיים אמסלם: יש שם תשובה נפלאה של הרב כלפון משה הכהן לרב קוק.

חיים אמסלם: היתה מחלוקת גדולה באי ג'רבה של הרב כהן באיזשהו עניין הלכות טרפות ריאה מה עושים ומה לא עושים.

חיים אמסלם: כל הרבנים אמרו שצריכים לפנות לגדול הדור, וגדול הדור הוא הרב קוק, ואכן פנו אליו כדי שייתן הכרעה.

חיים אמסלם: ולסיום, אמת נכון הדבר, קטונתי לומר לפניכם על השקפתו של הרב קוק ודרכו, אני ממש לא בקי הרבה.

חיים אמסלם: אבל, אחד הדברים שכולנו אומרים ומסכימים שאולי גולת הכותרת ליד הקמת הישיבה שהוא כל כך שאף להקמתה, הוא ייסוד הרבנות הראשית ככוח הלכתי מוביל בדעה ובהשקפה, וככוח שלא כל הזמן פוזל לרעות בשדות זרים, ושהיא עצמה תמלא את עצמה.

חיים אמסלם: אני חושב שלצערנו יש קצת פספוס בנושא הזה כי הרבנות הראשית כגורם משפיע ומוביל, איבדה ומאבדת עד שלפעמים לא פעם אני שומע מחברים בוועדות האם הרבנות הראשית רלוונטית?

חיים אמסלם: האם זה מה שרצה הרב קוק?

חיים אמסלם: האם לזה הוא שאף?

חיים אמסלם: אני משאיר את השאלה הזאת בחלל האוויר.

זבולון אורלב: תלמידי חכמים נפרדים בשאלה.

זבולון אורלב: השאלה ברורה.

זבולון אורלב: תודה רבה לך, חבר הכנסת הרב חיים אמסלם.

זבולון אורלב: אנחנו בהגותו של הרב קוק, ואנחנו ממשיכים עם פרופ' שלום רוזנברג, בבקשה.

פרופ' שלום רוזנברג: כבוד היושב ראש, אני רוצה להתחיל בכבוד האכסניה, ולהשתמש במדרש על בסיס דברים שכתב הרב קוק בספר נפלא שנקרא "ראש מילין".

פרופ' שלום רוזנברג: הוא שם כותב על הנקודה.

פרופ' שלום רוזנברג: זהו ספר שמבוסס על הבנה של סימני הטנת"א - כל הסימנים הגרפיים שיש לנו בחומשים ובספרי המקרא.

פרופ' שלום רוזנברג: שם הוא מדבר על גורלה של הנקודה.

פרופ' שלום רוזנברג: בקצירת העומר אומר שהנקודה הזאת היא נמצאת או למעלה מן האות, או באמצע של האות, או למטה מן האות.

פרופ' שלום רוזנברג: באמצע, למעלה בחולם, באמצע בשורוק, ולמטה בחיריק.

פרופ' שלום רוזנברג: ואם אנחנו מנסים להבין הייתי מפרש זאת שהלמעלה זה החולם הוא החלום – זה דברי הרב קוק, הראי"ה.

פרופ' שלום רוזנברג: החלום הוא קודם כל דבר אחד.

פרופ' שלום רוזנברג: כשהיא יורדת לאמצע אזי הנקודה הזאת הופכת לסמל של האידיאולוגיה, וכשהיא מגיע למטה לחיריק אז היא הופכת לסמל הפוליטיקה.

פרופ' שלום רוזנברג: ואני אומר שבמקום הזה, החיריק נתן מקום לחולם שזה בעצם החלום שזה החזון – החזון של הראי"ה.

פרופ' שלום רוזנברג: והייתי אומר שאם לדבר בקיצור נמרץ על הדברים שהרב קוק, שהראי"ה זצ"ל עשה - אני קורא אותו כמו שאני קורא אותו באוניברסיטה, לא בדיוק אולי בצורה המכובדת ביותר - אני חושב שיש לו גם לומר עלינו, אנשים שלא בדיוק נמצאים בעולם הקודש של הישיבות.

פרופ' שלום רוזנברג: אם הטפל הוא מדרגה שנייה אז אנחנו עוסקים בטפל שלפי דעתנו הוא הכרחי.

פרופ' שלום רוזנברג: הייתי אומר שהמסר הגדול הוא מסר של אמונה ואמון - אמונה באפשרות של תיקון העולם ותיקון עם ישראל, ואמון באמונה שעם ישראל יכול לעשות זאת.

פרופ' שלום רוזנברג: הוא אמר את הדברים ברגעים שהיו רגעים של ירידה ושקיעה גדולה מאוד.

פרופ' שלום רוזנברג: המילים הברורות ביותר שמידי פעם בפעם הוא אומר: "זה עולם שיש בו עצלות ועצבות שזה פירושו גם דפרסיה, וגם שיתוק באפשרות לשנות את ההיסטוריה".

פרופ' שלום רוזנברג: מכאן בא הרעיון שלו על הדיאלקטיקה.

פרופ' שלום רוזנברג: וכשהוא מדבר על העולם החילוני הוא לא רק מדבר על אותם הדברים שהיום מאשימים כלא מדבר בגובה העיניים.

פרופ' שלום רוזנברג: כלומר, שמדבר על נקודות נסתרות שאדם הזה לא מבין אותם ולמרות הכול הוא עושה.

פרופ' שלום רוזנברג: אמרתי להרבה מאוד מהקולגות שלי: אם במשך מאתיים שנה אמרתם שהדת מסתירה תופעות אחרות - פרויד או מרקס - אני היום אומר שהדת, אותן הנקודות הנסתרות - זה מה שלימד אותנו הראי"ה - הן לפעמים נקודות מוסריות ודתיות מבלי שאדם יבין.

פרופ' שלום רוזנברג: אבל, הנקודה השנייה החשובה מאוד ביחס לעולם החילוני היא בעצם הדיאלקטיקה שפירושה שיש מצב חולני היום, והמצב החולני הזה לא יכול להיפתר אלא בצורה דיאלקטית, לפעמים על ידי מהפכה.

פרופ' שלום רוזנברג: הייחוד בין ההפכים פירושו הייחוד בין אותו מהפיכה ציונית שברובה היתה מהפכה חילונית שיצאה נגד העולם האמוני, האחדות שלה עם העולם האמוני שיביא למין סינתזה חדשה שלא היתה זהה עם אותו עולם שנהרס, עם אותו עולם של אירופה ומקומות אחרים, אותו עולם ששקע.

פרופ' שלום רוזנברג: מצד אחד, הראי"ה – החזון הגדול היה מלווה בביקורת לאותו עולם שלא עומד ברמה הגדולה, ושלא יכול היה לראות את ההמשך, את מה שיבוא לאחר מכן.

פרופ' שלום רוזנברג: כאן באה אם כן, האחדות הדיאלקטית.

פרופ' שלום רוזנברג: אבל, האחדות הדיאלקטית הזאת באה לידי ביטוי גם בהרבה מאוד שטחים.

פרופ' שלום רוזנברג: היא באה לידי ביטוי ביחס לאמנות, ביחס ליופי.

פרופ' שלום רוזנברג: היא באה לידי ביטוי ביחס שהרבה פעמים שוכחים אותו היום, ביחס החשוב ביותר שיש בין היחיד לבין הציבור.

פרופ' שלום רוזנברג: הוא מביא עוד הפעם את הרעיון הנפלא של הציבור שזה רעיון של כנסת ישראל.

פרופ' שלום רוזנברג: אבל, מצד שני, הוא גם מביא בכמה וכמה פעמים את הרעיון המרכזי של מה שהוא קורא לו בצורה מאוד מאוד משמעותית עם מילה אחרת שהוא יצר – ודרך אגב, הוא יצר הרבה מאוד מילים פילוסופיות – עם המילה "אניות", שאניות איננה אנוכיות.

פרופ' שלום רוזנברג: האניות פירושה העובדה שמגלה את מה שיש בתוכו.

פרופ' שלום רוזנברג: האותנטיות פירושו שאדם יכיר את מה שיש בתוך תוכו של אותם אנשים.

פרופ' שלום רוזנברג: במקום זה הייתי רוצה לסיים עם כמה מילים שהרב קוק אמר על אחת הטרגדיות שמלוות אותנו, וזו הטרגדיה שיש בין אינטלקטואליות שהיא איבדה את דרכה אולי – על זה אפשר להתווכח – לבין המונים אחרים שלא רואים.

פרופ' שלום רוזנברג: אם אתם רוצים הדבר הזה יכול לבוא לידי ביטוי, והרב קוק, הראי"ה, רומז על זה.

פרופ' שלום רוזנברג: וזאת הטרגדיה של האמנות החדשה שהרבה מאוד מהאנשים מנוכרים.

פרופ' שלום רוזנברג: הרב כותב ב"אורות הקודש" בחלק ב' על האינטלקטואלים: "גדולי התושייה ואצילי הרוח אלו הם האינטלקטואלים.

פרופ' שלום רוזנברג: האינטליגנציה חושבת שיכולה היא להיפרד מעל המון שאז תהיה יותר בריאה ברוחה, יותר אצילה במחשבתה – זוהי טעות יסודית.

פרופ' שלום רוזנברג: טעות שאינה מכרת את הצד הבריא שיש בהכרות הטבעיות שלא קיבלו תיקון, אך גם לא נתקלקלו על ידי שום השפעה קולטורית".

פרופ' שלום רוזנברג: כלומר, יש אינטליגנציה שיש לה השפעה קולטורית שלילית שפורצת מהמקומות האחרים.

פרופ' שלום רוזנברג: מצד אחד, יש אינטליגנציה, ומצד שני, ישנן כל מיני תופעות אמנותיות נקרא לזה, או בידוריות, שמורידות את הרמה התרבותית של העם.

פרופ' שלום רוזנברג: אני חושב שאפשר להסתכל בטלוויזיה ו- - - "הצד הבריא של היושר, מצוי הוא באנשים גסים יותר ויותר ממה שהוא מצוי במלומדים ומוסריים בעל מחשבה.

פרופ' שלום רוזנברג: ", זוהי אם כן הטענה החזקה שהנה יש לנו גם יושר, ואנשים אחרים שדרך אגב מקריבים את עצמם, ועובדים באופן תמים יותר.

פרופ' שלום רוזנברג: אלא מה?

פרופ' שלום רוזנברג: "ההמון אינו מתמצא בדיוק עם המשפחתיים.

פרופ' שלום רוזנברג: יותר מובהקים הם המלומדים בדברים הפרטיים של המוסר, בחוקיו, בדקדוקיו.

פרופ' שלום רוזנברג: יש יכולים לבנות מערכות מוסריות נפלאות וכתובות באופן עצום.

פרופ' שלום רוזנברג: אבל, עצם הרגשתו זאת מצויה באנשים בריאים, טבעיים שהם ההמון, עם הארץ, ולאו דווקא בהרגשת המוסר השורשית עולה הוא ההמון על אנשי הסגולה, גם בהרגשת האמונה, הגדלות האלוהית".

פרופ' שלום רוזנברג: אם כן, יש פה קריאה לייחוד בין שני הדברים.

פרופ' שלום רוזנברג: מן הראוי שהקריאה הזאת תשמע גם במקום המכובד הזה.

פרופ' שלום רוזנברג: תודה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: זה ועדת חינוך במובן זה שאנחנו פשוט לומדים.

זבולון אורלב: לכל אחד יש את הרב קוק שלו, אבל יש הרב קוק של כולם, ולומדים.

פרופ' שלום רוזנברג: אני גם מודה לאנשים שלימדו אותי על הרב קוק שלהם.

פרופ' שלום רוזנברג: יושב פה הרב פילבר, אחד מהמורים הגדולים.

זבולון אורלב: עכשיו הרב אריה שטרן שהוא מועמדה של הציונות הדתית לרבה הראשי של ירושלים.

זבולון אורלב: אחריו ידבר חבר הכנסת יעקב כץ.

זבולון אורלב: הרב שטרן, בבקשה.

הרב אריה שטרן: ברשות היושב ראש, וכל הקהל החשוב הזה, אני רוצה להצטרף בדברים למעמד המיוחד הזה של התכנסות בכנסת ישראל לכבודו ולזכרו של מרן הרב קוק זצ"ל.

הרב אריה שטרן: אבל, אני רוצה אולי להתרכז דווקא בנקודה אחת.

הרב אריה שטרן: אני מניח שהזמן שעומד ממילא לרשותי קצר, ואני אתרכז בנקודה אחת שאני חושב שהיא אולי המתאימה ביותר לדיבור כאשר אני נמצא בפורום הזה ששייך לכנסת ישראל.

הרב אריה שטרן: זו אולי הנקודה המיוחדת שלנו כתלמידי בית המדרש של הרב זצ"ל, שבאמת יש לנו את הקשר הכול כך חזק והאמיץ עם המוסד הזה של כנסת ישראל שמבטא את העניין של הממלכתיות בארץ-ישראל.

הרב אריה שטרן: אני מדור הקמת המדינה, קצת קודם, אבל זה בעצם הדור שאני איתו גדלתי.

הרב אריה שטרן: נמשכתי אל הרב, וכשאני בודק את עצמי למה נמשכתי אל הרב ואל משנתו אז העניין הוא שבאמת ההרגשה היתה הרגשה של גדלות, התרוממות גדולה, הקמת מדינה בארץ-ישראל.

הרב אריה שטרן: המדינה היהודית בארץ-ישראל הרי זה לא דבר של מה בכך, זה דבר גדול מאוד.

הרב אריה שטרן: אבל, לאט לאט דווקא מי שהיה קשור לדברי תורה ולתלמוד תורה באמת חיפש ומצא - האם זה מתחבר אל התורה?

הרב אריה שטרן: איך מתחבר העניין הזה של הקמת המדינה שהוא מאורע כל כך גדול, חשוב, מרגש ונפלא?

הרב אריה שטרן: ובאמת, אז כאילו כמגנט נמשכנו אל בית המדרש הזה של הרב.

הרב אריה שטרן: שם מצאנו בעיקר את מורנו הרב צבי יהודה, בנו של הרב שהוא ממשיך דרכו, וממנו למדנו שיש באמת קשר.

הרב אריה שטרן: יש קשר בין העניין של מדינה יהודית בארץ- ישראל ובין דברי תורה.

הרב אריה שטרן: אני חושב שהחיבור הזה הוא אחד מהמושגים היסודיים ביותר החשובים שלמדנו, ושיש לנו גם ללמוד מהם גם היום ממשנתו של הרב.

הרב אריה שטרן: אני יודע שהדברים האלה לפעמים גם מביאים לידי מתח מסוים – זה נכון.

הרב אריה שטרן: אבל, אני חושב שגדול הערך החיובי שבקשר הזה כי זה מה שבעצם מחבר אותנו כאנשי תורה אל המדינה היהודית, ורואים בה לא סתם איזה מין מאורע מדיני בקנה מידה עולמי, אלא באמת בקנה מידה של התייחסות תורנית.

הרב אריה שטרן: אני חושב שזהו אחד המסרים הגדולים ביותר של הרב קוק שהוא חשוב דווקא כשמדברים במקום הזה של כנסת ישראל.

הרב אריה שטרן: אני חושב שהדברים לא רק חשובים בתור זיכרון, אלא גם בתור דברים שקשורים למעשה.

הרב אריה שטרן: לכן, אני תמיד באמת אומר – קצת יותר להרים את הצביון היהודי של מדינת ישראל בכל מקום ובכל דבר.

הרב אריה שטרן: לפעמים יש הרגשה שהעניין הזה קצת חלש.

הרב אריה שטרן: אבל, אני חושב שמתוך ההתכנסות הזאת, מתוך הזיכרון הזה של הרב, צריך קצת להתחזק בזה, ויש הרבה דרכים.

הרב אריה שטרן: בכל מיני הזדמנויות אני קורא לתת יותר צביון יהודי למדינה בקצב החיים שלה, בכל מה שמתרחש בתוכה.

הרב אריה שטרן: אני חושב שזהו דבר אולי כל כך חשוב וקשור כפי שנקרא פה בכותרת: המורשת התורנית, הדתית, המיוחדת כל כך של הרב קוק שהוא באמת נותן לנו את הקשר, את המסר ואת הדחיפה לרצון הזה, וממילא גם להשתתפות גדולה ולהזדהות גדולה.

הרב אריה שטרן: שנזכה בעזרת השם שבאמת המדינה תוכיח את עצמה באמת בכיוון הזה.

הרב אריה שטרן: אני חושב שזהו המסר שאני יכול להעלות כאן ובקיצור.

הרב אריה שטרן: תודה.

זבולון אורלב: ישר כוח.

זבולון אורלב: אני בטוח שאם ממשיך דרכו גם ייבחר לרב הראשי של ירושלים אז תהיה נחת רוח לדרכו.

הרב אריה שטרן: בעזרת השם.

זבולון אורלב: חבר הכנסת כץ, בבקשה.

יעקב כץ: גם אני רוצה להודות לך, יושב ראש הוועדה, על הקדושה המיוחדת בליכוד תלמידי חכמים עצומים.

יעקב כץ: קודם כל, מרן ראש הישיבה הרב יעקב שפירא, ואיתם מורנו ורבותינו הרב אריאל, הרב צפניה דרורי, הרב פילבר, הרב שטרן, הרב יוחנן פריד, שממימיהם שלהם אנחנו שותים כל כך הרבה שנים.

יעקב כץ: כמו כן, כבוד המנכ"ל שושני שיושב ומכבד גם הוא.

יעקב כץ: אנחנו זכינו ללמוד ב"מרכז הרב", ועוד לפני "מרכז הרב" זכינו להיפגש בתלמידים של הרב זצ"ל.

יעקב כץ: לא ראינו את הרב קוק, ראינו את ספרי האורות, את "אורות הקודש".

יעקב כץ: לא תמיד הבנו את הדברים העמוקים.

יעקב כץ: אבל, זכינו לראות את התוצאות.

יעקב כץ: ראינו את הרב צבי יהודה זכר צדיק וקדוש לברכה, וראינו את הרב אברהם שפירא זכר צדיק לברכה.

יעקב כץ: הצטופפנו בצילו של "הנזיר" זכר צדיק לברכה, וראינו את הרב רענן זכר צדיק לברכה.

יעקב כץ: ראינו את הפירות הענקיים שהיו בצילו, ולמדנו מהתלמידים הצעירים כמו הרב צפניה, והרב אריאל, והרב מלמד, והרב צבי טאו ואחרים שכל כך העשירו אותנו.

יעקב כץ: למרות שהיו צעירים הם הצליחו לעלות למדרגה ולגדולה.

יעקב כץ: הרב זצ"ל היה ענק בפילוסופיה שלו וברוחניות שלו.

יעקב כץ: אבל, הוא הצליח שהתלמידים שלו הם המגשימים הגדולים בכמה תחומים היום.

יעקב כץ: ראשית, אני לא יודע אם יש עוד גאון בישראל שזכה שיהיו לו כל כך הרבה תלמידים.

יעקב כץ: יש היום מאות אלפי תלמידים בישיבות התיכוניות ובאולפנות שרובם ככולם מתחנכים על ידי תלמידים שגדלו לאורו של הרב זצ"ל, לאורו של הרב נריה, לאורו של הרב צבי יהודה, ולאורם של ראשי ישיבות ההסדר שנמצאים פה, ועוד רבים מהם לא נמצאים פה, הישיבות הגבוהות וכדו'.

יעקב כץ: שנית, הנושא של ארץ-ישראל, שהיום בכל מרחבי ארצנו מהדרום לצפון, מדימונה ועד קריית שמונה, מאילת ועד קריית שמונה, מתל-אביב ועד יהודה ושומרון והבקעה הכול מלא במוסדות, בישיבות, ובתלמידי חכמים עם הוראה שלא היתה כדוגמתה גם בבנייה, גם ביצירה, וגם בעשייה.

יעקב כץ: אני חושב - אלא אם כן תתקנו אותי - שהראשון שטבע את המושג מדינת ישראל זה הרב בספר "אורות ישראל" כשהוא אומר בהווה, לא בעתיד: אין מדינתנו, מדינת ישראל, ככל המדינות כולן.

יעקב כץ: שכל המדינות כולן הן כמו חברות אחריות גדולה.

יעקב כץ: כלומר, זה כאילו חברת ביטוח שכל אחד עוזר כדי להיעזר.

יעקב כץ: אבל, המדינה שלנו היא מדינה מיוחדת.

יעקב כץ: הרב קוק הוא זה שאמר שהגלות היא הציפייה לישועה, וארץ-ישראל היא הישועה עצמה.

יעקב כץ: חבר הכנסת אמסלם, לציבור החרדי שלא יודע את הדבר הזה אני רוצה לומר שהרב קוק היה מסדר הקידושין של הרב אליישיב, והוא היה מסדר הקידושין של הרב זלמן אורבך.

יעקב כץ: שמעתי ספור קטן מהרב טננבום שהיה ראש ועד הישיבות.

יעקב כץ: הוא אמר לי: כשהייתי ילד בן 12 הייתי בעיר העתיקה, ורציתי לדעת מי זה הרב קוק הציוני.

יעקב כץ: הצעירים בתוך העיר העתיקה דמינו שיש לו מכנסיים חאקי קצרות.

יעקב כץ: רצינו לראות מי זה הרב קוק, וההורים שלי אמרו לי כל הזמן: זה לא עניינך, אל תיכנס לזה, זה לא התפקיד שלך.

יעקב כץ: פעם אחת הם נסעו לחופש ביפו, וניצלתי את השבת הזאת ובאתי לירושלים.

יעקב כץ: באתי בשעת אחר הצהריים וראיתי את הרב קוק יחד עם הרב חרל"פ ועם כל רבני ירושלים יושבים סביב שולחנו.

יעקב כץ: זה היה בשבילי מחזה אחזה.

יעקב כץ: ואז שאלתי בחוצפתי את הרב חרל"פ כשירדנו במדרגות המפורסמות : תגיד לי, מה מיוחד ברב קוק?

יעקב כץ: אז הוא אמר לי: אני כבר 20 שנה נמצא עם הרב, ומעולם לא ראיתי אצלו נפילת מוחין.

יעקב כץ: הוא כל הזמן שומר על גובה.

יעקב כץ: אם כך, מצד אחד, זכה הרב שהיה בעולמות עליונים.

יעקב כץ: מצד שני, אנחנו תלמידיו, מגשימיו, בניו, ויוצאי חלציו במובן הרוחני והמעשי, מגשימים את תורתו במציאות הארץ-ישראלית, בצבא, בבנייה וביצירה.

יעקב כץ: מי ייתן ונמשיך בכך.

יעקב כץ: ואתה, חבר הכנסת אורלב, תמשיך יחד עם מר שושני לעשות דברים גדולים למען עם ישראל, והרב שפירא, וכל תלמידי החכמים.

יעקב כץ: שנזכה ונראה בביאת גואל משיח, ושיהיה מחיה מתים ברחמים רבים.

זבולון אורלב: ישר כוח, תודה רבה.

זבולון אורלב: אין ספק שההצלחה הגדולה של תורת הרב קוק באה לידי ביטוי בכך שקם דור שלם של ציונות דתית שמשנתו ותורתו ורוחו של הרב קוק הדריכו ומדריכים עד היום הרבה מאוד מדרכה, והיא למעשה אחת מהמשפיעות אולי החשובות ביותר על דרכה של הציונות הדתית.

זבולון אורלב: זה כמובן בא לידי ביטוי גם במערכת החינוך.

זבולון אורלב: נקדיש עכשיו את הפרק הזה באמת לסוגיה הזאת של החינוך, ונכבד את מנכ"ל משרד החינוך ד"ר שמשון שושני לומר דברי פתיחה.

זבולון אורלב: אחריו – ראש מועצת חמ"ד, ואחריו הדוברים השונים.

שמשון שושני: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, רבנים, אני באתי לישיבה הזאת כדי באמת לשמוע דברי חוכמה.

שמשון שושני: הרב יוחנן פריד דואג במשך שנים להעביר לי את ספריו של הרב קוק, להעביר לי מאמרים וחידושים.

שמשון שושני: הוא מאכיל אותי בכל תפקיד שאני נמצא ברב קוק בכל נושא ונושא.

שמשון שושני: ראיתי חשיבות גדולה בהשתתפות בעיתוי הזה בישיבה הזאת מפני שהרב אבי גיסר נבחר לא מזמן ליושב ראש מועצת חמ"ד, ובחרנו גם במנהל המינהל שלכם באברהם ליפשיץ.

זבולון אורלב: סליחה, הוא לא יכול להשתתף כי הוא נכנס לתפקידו רק מחר.

שמשון שושני: אבל, הוא הוזמן.

זבולון אורלב: הוא הוזמן, כן.

שמשון שושני: השניים האלו צריכים להוביל את החינוך הממלכתי-דתי בישראל בדרך החדשה.

שמשון שושני: מתוך כל הדברים שקיבלתי וקראתי אני רוצה לציין שלושה דברים שלדעתי אפיינו את החינוך הממלכתי-דתי בגלל הרב קוק.

שמשון שושני: קודם כל, כמי שניהל הרבה שנים את מערכת החינוך בתל-אביב אז כשאנחנו מספרים את ההיסטוריה החינוכית בעיר תל-אביב, בית-הספר "תחכמוני" הראשון הוקם ב-1907 ביפו.

שמשון שושני: החידוש הגדול בו היה שלמדו בו לימודי קודש, ולמדו בו לימודי חול - בלי חוכמות - בניגוד לרבנים בירושלים.

שמשון שושני: למדו בו לימודי קודש כי כבר ציינו לפניי כאן לחינוך האדם להיות ישר טוב, ולימודי חול למלחמת החיים.

שמשון שושני: יש לקדש את החומר, אמר הרב קוק, במיוחד בארץ-ישראל.

שמשון שושני: צריך לבנות כאן את חיי היום יום.

שמשון שושני: כנ"ל ביצירת הישיבה הראשונה ביפו, שאגב שם נמצאת ישיבת "שערי תורה" שאני חושב שהאיגרת הזאת כבוד הרב שפירא מתייחס אליה.

שמשון שושני: שם למדו תלמידים בבוקר בישיבה, ואחרי הצהריים עבדו במלאכה, בלי הרבה חוכמות.

שמשון שושני: נכון שהיו החששות האלה שבעקבות העבודה ובעקבות לימודי החול יישכח העיקר והם לימודי הקודש.

שמשון שושני: אבל, זה היה חידוש גדול מאוד.

שמשון שושני: זה נראה לנו טבעי שאנחנו מדברים היום בעברית, אבל אני רוצה שלא נשכח את מלחמת השפות שהיתה בראשית המאה הקודמת בארץ-ישראל.

שמשון שושני: בטכניון התווכחו אם ללמד בעברית או ללמד בגרמנית.

שמשון שושני: ב"מרכז הרב" החליטו שמלמדים בעברית, והחליטו ללמד הכול בעברית.

שמשון שושני: מי שמכיר את הרקע של התקופה על מלחמת השפות שלה יכול להעריך עד כמה העניין היה חשוב.

שמשון שושני: הערה אחרונה – קאנט ראה בכל דבר, בכל עניין, ובכל אדם דבר שגדול כבודו.

שמשון שושני: אחד הדברים החשובים ביותר במשנתו של הרב קוק, ואני לא רוצה להאריך כאן, הוא כבוד הזולת וכבוד האדם.

שמשון שושני: אני אצטט רק ציטוט אחד: "רק על נפש השירה ואהבת הבריות ואהבת האדם, תוכל אהבת האומה להתנשא בגאון אצילותה הרוחנית והמעשית".

שמשון שושני: אני מאוד מאוד מקווה שמי שצריך להוביל את החמ"ד בשנים הבאות יאמץ הרבה מאוד מעקרונות משנתו של הרב קוק, ואז החמ"ד יעלה ויצמח.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אני מניח שאם היית שואל את הרב קוק הוא היה אומר שמשנתו היא לאו דווקא לחינוך הממלכתי- דתי, אלא היא לכלל מערכת החינוך.

זבולון אורלב: זה חלק מהחידושים הגדולים של הרב קוק, שההתייחסות שלו היתה התייחסות כלל ישראלית.

זבולון אורלב: לכן, גם חלק מעקרונות היסוד של הציונות הדתית זה שהיא לא קמה כדי לדאוג לעצמה, ולהקים לעצמה איזשהו גטו וחממה שהיא תתחמם בתוכה, אלא הרעיון הוא להנחיל את הערכים האלה לכלל האומה, לכלל המדינה, ואני בטוח שאתה גם מסכים איתי בעניין הזה.

זבולון אורלב: כאמור, הרב אבי גיסר אושר בממשלה על פי הצעת שר החינוך לכהן קדנציה נוספת כראש המועצה לחינוך ממלכתי דתי.

זבולון אורלב: כפי שציינו, הוזמן גם אברהם ליפשיץ שאושר בממשלה ביום ראשון להיות ראש מנהל מינהל החמ"ד.

זבולון אורלב: אבל, הוא נכנס לתפקידו בפועל רק מחר, ולכן היה מנוע מלהשתתף היום ולייצג את משרד החינוך.

זבולון אורלב: על כל פנים, סגניתו אתי אורלב, כלתי, נמצאת כאן.

זבולון אורלב: תיכף נגיע לאגף תרבות תורנית ונציין את שמריהו הרמן, ואת קודמו הרב פריד – כל דבר בזמנו.

זבולון אורלב: עכשיו זה מינהל החמ"ד.

זבולון אורלב: הרב גיסר, בבקשה.

הרב אבי גיסר: תודה.

הרב אבי גיסר: אני מצטרף לברכות.

הרב אבי גיסר: אני רוצה לברך את הוועדה, את היושב ראש על היוזמה והעשייה, כבוד הרבנים, מורי ורבותי, המנכ"ל שכולו באמת מעניק לחינוך הדתי הרבה אהבה וגיבוי ותרומה משמעותית לחיזוקו, וכך אנחנו מקווים לעשות בשנים שתבואנה.

הרב אבי גיסר: האור הגדול שקורן מדמותו של הרב קוק מאז המאות ה-19 וה-20 ועד ימינו אלה, מהווה מאור גדול לחינוך הדתי, ובמובן הזה החינוך הדתי זה הממלכתי וזה שאינו ממלכתי שהוא מוטת כנפיים ארוכה של החינוך הממלכתי-דתי, כולם היו בניו.

הרב אבי גיסר: התכונות שאני רוצה להצביע עליהן בקצרה בעולמו החינוכי מהפכני של הרב הן אלה.

הרב אבי גיסר: הרב שהיה גאון אדיר בתורה ובכל צפונותיה הגיע אולי, אם מותר לי לומר את זה כך, לכל אלה בזכות יכולת הקשבה נדירה.

הרב אבי גיסר: אולי היכולת הכי חשובה למורה היא לא לדבר, אלא להקשיב.

הרב אבי גיסר: הרב היה אדם שהקשיב הקשבה איכותית, אפילו אכסטטית, לסוג של קונצרט של אידיאות ורעיונות שסערו בחללו של עולם, אידיאות שיצרו שינויים דרמטיים בעולם המדעי-טכנולוגי, בעולם החברתי-כלכלי, ובכל התמונה הפוליטית והמדינית של העולם שלפני ואחרי מלחמת העולם הראשונה.

הרב אבי גיסר: הוא הבין והזדהה עם שאיפותיהם של צעירים, ואולי מה שהפתיע יותר מכל, הוא גם הבין היטב את כל מי שכופר בעולם הישן.

הרב אבי גיסר: אף על פי שלכפירה הזאת היו גם השפעות שליליות רבות מאוד על כרם בית ישראל, הוא היה שותף להבנה שרצון וחלום ליצור עולם חדש מחייב סוג של שאיפה של כפירה בעולם ישן.

הרב אבי גיסר: מחנך שמקשיב ומבין הלכי רוח פנימיים הוא מחנך שבכלל יודע מהו סדר יומו כמחנך – להבין מה הצעירים האלה מבקשים לנפשם, במה הם כופרים, ואת מה הם רוצים.

הרב אבי גיסר: ללא הקשבה כזאת לא מחנכים.

הרב אבי גיסר: שוב, בעניין הזה אנחנו תלמידיו.

הרב אבי גיסר: הרב האמין באופן מוחלט שרק אידיאות ואידיאולוגיות הן היוצרות מהפכות.

הרב אבי גיסר: הוא היה מרותק לניתוחן של אידיאות ורעיונות.

הרב אבי גיסר: הסערות היו אדירות.

הרב אבי גיסר: מיליונים של בני אדם, ובהם שני מיליון יהודים ויותר היגרו מהמזרח אל המערב.

הרב אבי גיסר: זו היתה הגירה פיזית ותרבותית.

הרב אבי גיסר: הם עזבו בית ישן שהכיל גם את אורח החיים הישן, ואת כל הרעיונות של בית המדרש הישן.

הרב אבי גיסר: הם פנו אל האור.

הרב אבי גיסר: יחד עם ביאליק הוא היה יכול לומר באותו בית מדרש בוולוז'ין: "את כולם נשא הרוח, את כולם נשא האור".

הרב אבי גיסר: בתוך כל אלה סערה הציונות, ובער הרצון אצל קבוצה נבחרת לעלות לציון - "שאו ציונה נס ודגל" - ולהניף את הדגל הלאומי, ולהוביל תנועה של תחיה לאומית, ויצירה חברתית כלכלית של העם היהודי.

הרב אבי גיסר: הרב קוק פשוט היה מאוהב בקבוצות הנלהבות האלה של נושאי דגל התחייה, שנשאו את הדגל באש ובמים.

הרב אבי גיסר: הוא קיבץ חבורת רבנים.

הרב אבי גיסר: יחדיו נסעו בעגלות ורכבו על סוסים משך ארבע שבועות בסתיו של שנת 1913 בכל המושבות ויישובי הפועלים בין חדרה למטולה.

הרב אבי גיסר: במסע הזה הוא פגש את כל הצעירים אשר נטשו את דרך התורה.

הרב אבי גיסר: הרב רוקד איתם ושר איתם, ואוהב אותם, ומנחיל להם כל כך הרבה אהבה ורגש ודבקות, במטרה להקים גשר בין הפועל הצעיר לחסיד ולרב המיושן כביכול.

הרב אבי גיסר: בחלומות של הצעירים האלה הוא ראה פתרון שלם - תכנים עתיקים ורעיונות ישנים שעוברים שינוי והתחדשות וניתנים בתוך קנקנים חדשים וצורות מקוריות ועדכניות, או בלשונו הידועה: "הישן יתחדש, והחדש יתקדש", שבה הוא בעצם מתכתב עם ההמנון העולמי: עולם ישן עדי יסוד נחריבה, לא כלום אתמול, הכול מחר".

הרב אבי גיסר: עם הסיסמא הזה התכתב הרב קוק במה שאמר.

הרב אבי גיסר: משפט אחרון – היתה לו תפיסה עקרונית נוספת שעליה אנחנו חייבים לחנך, ואותה אנחנו הטמענו כולנו.

הרב אבי גיסר: האמת כולה איננה נחלתו של שום מגזר בישראל.

הרב אבי גיסר: הוא חילק את החברה הישראלית לשלושה כוחות, והוא טען שרק איחוד של שלושת הכוחות: הקודש, הלאומי, הליברלי-אוניברסאלי, ייצור דבר אמיתי.

הרב אבי גיסר: "הקודש זקוק לערכים אנושיים ליברליים, ושניהם יחד זקוקים לחיים לאומיים מעשיים", הוא כבר אז הבין ששידור בתלת מימד הוא השלמות האמיתית של העם היהודים.

הרב אבי גיסר: הוא אמר: "אומללים נהיה אם נניח את שלוש הכוחות הללו ככוחות מחולקים החולקים זה על זה שכל אחד עומד כנגד האחר".

הרב אבי גיסר: בעניין הזה הוא היה סרבן גדול.

הרב אבי גיסר: הוא סירב לכל קריאה של הפרדה וחלוקה בתוך החברה בישראל.

הרב אבי גיסר: הוא טען שכל קריאה כזאת המבקשת לחתוך את החברה לקבוצות עוינות ולמגזרים הלוחמים זה בזה נובעת מתפיסה לקויה ומשובשת שהוא קרא לה מחשבה של עבודה זרה – לא פחות מכך.

הרב אבי גיסר: אם אנחנו רוצים לעקור עבודה זרה מארצנו, הדרך היא אחדות כל הכוחות האלה.

זבולון אורלב: ישר כוח גדול.

זבולון אורלב: חבר הכנסת מיכאל בן ארי, בבקשה.

זבולון אורלב: אחרי כן, מנהלי בתי הספר.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה, ליושב ראש.

מיכאל בן-ארי: קודם כל, אני מברך אותך על היוזמה המרגשת, החשובה והנחוצה הזאת.

מיכאל בן-ארי: אני יכול להגיד פה בפה מלא, ברשות מורי ורבותי, הרב יעקב שפירא ראש ישיבת "מרכז הרב", מורי רבי יעקב אריאל ראש ישיבת ימית בזמנו - למדנו בבית המדרש שלו – וכן, רבנים ואישי ציבור חשובים, ומדריכים גדולים בתורתו של הרב קוק.

מיכאל בן-ארי: אנחנו פה רק מהדיוטא התחתונה.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה לספר חוויה שלי לפני למעלה מעשרים שנה.

מיכאל בן-ארי: אחרי שכבר קצת נטשתי את הישיבה הדרכתי טיולים בירושלים.

מיכאל בן-ארי: במוזיאון מגדל דוד היתה תצוגה, ובסוף המסלול כאשר מגיעים לתחילת המאה העשרים היו תשעה מסכים שהציגו את תולדות ירושלים בשלוש דקות.

מיכאל בן-ארי: בתוך שלוש הדקות היו שם ארבע או חמש שניות שבהן הראו את הרב קוק נואם בחנוכת האוניברסיטה העברית.

מיכאל בן-ארי: אני זוכר את זה כאחת החוויות שלי כמדריך, כאשר כל פעם הייתי חוזר לשם כדי לראות עוד הפעם את הדמות הכול כך תורנית, עם כל הלבוש ועם עוצמות אדירות, עם עוצמה פנימית שהקרין הרב קוק.

מיכאל בן-ארי: דיבר כאן הרב גיסר על החינוך הדתי.

מיכאל בן-ארי: אני חושב שאם הרב קוק היה כאן אז הוא היה מחזיר אותנו לאותה תפיסה שלו שהאידיאה הדתית, התפיסה הדתית, סיימה את תפקידה בגלות.

מיכאל בן-ארי: וכאן מהתפיסה שלה בשולי החיים היא עוברת אל המרכז, היא עוברת אל המוביל.

מיכאל בן-ארי: אני חושב שזה לא סמלי שבמדינת ישראל רחוב הרב קוק הוא תמיד צדדי.

מיכאל בן-ארי: הוא תמיד צדדי, תחפשו בערים המרכזיות.

זבולון אורלב: ברמת גן רחוב הרא"ה הוא הרחוב הכי ארוך.

מיכאל בן-ארי: כן.

מיכאל בן-ארי: אבל, בבני ברק, לעומת זאת, הוא רחוב צדדי.

זבולון אורלב: אני אומר לך מה ההבדל.

זבולון אורלב: בבני ברק קבעו את שם הרחוב - רחוב אברהם - כשהמפד"ל שלטה.

זבולון אורלב: ברמת גן תמיד הליברלים שלטו.

מיכאל בן-ארי: יותר מכל דבר אחר אני לוקח מהרב קוק את הפרופורציה שלו את תפיסת המציאות, כשבתוך מערכת השיקולים היה תמיד שיקול אחד שאצל הפוליטיקאים והוגי הדעות ברוב המקרים נילקח הצידה, וזה העניין של האמונה.

מיכאל בן-ארי: הוא הכניס את האמונה שלו בגאולת ישראל, את האמונה שלו בפועל השם במציאות, כחלק מתפיסתו.

מיכאל בן-ארי: הוא קורא לביאליק משוררנו הלאומי.

מיכאל בן-ארי: השיר של ביאליק "צנח לו זלזל" מדבר על אובדן, על מציאות חשוכה של אחרי הפרעות והפוגרומים הקשים: "אחר - ונמשכו לילות הזוועה וכו'".

מיכאל בן-ארי: והרב קוק כתב את שירי "שמיים חכלילי" – הצורה שבה הוא רואה את האורות הגדולים, ואת מה שאנחנו נמצאים בו עכשיו שמן הסתם הוא ראה באורות הגדולים שלו של כיסא מלכות ה' בעולם.

מיכאל בן-ארי: אני חושב שהדרך הזאת שפתחת בה, מכובדי יושב-ראש ועדת החינוך זבולון אורלב, צריכה לעבור ולהיות מעבר לדיון.

מיכאל בן-ארי: צריך להוביל את סמליות הזאת של הרב קוק ממשהו צדדי ששייך לחינוך הממלכתי-דתי – וההערה שלך היתה כל כך נכונה – לדרך הראשית, מאידיאה דתית לאידיאה אלוקית שהיא המוח ששולט על הלב.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: הזמנו בפרק החינוך שני מנהלי בתי ספר שהם מנהלי בתי ספר "הרא"ה".

זבולון אורלב: אחד מהם ברמת גן, למרות שהוא לא ברחוב הרא"ה.

זבולון אורלב: אגב, אני בוגר בית-הספר היסודי "הרא"ה ברמת-גן במחזור הראשון.

זבולון אורלב: אני גם זכיתי לחבוש את ספסלי בית המדרש בישיבת "מרכז הרב".

זבולון אורלב: כשלמדתי בישיבת "נחלים" היה מנהג טוב שבחודש אלול היו שולחים אותנו לישיבות הגבוהות.

זבולון אורלב: אני הלכתי לישיבת "מרכז הרב" ברחוב הרב קוק, לא ברחוב צבי יהודה.

זבולון אורלב: החודש הזה הוא באמת חודש שמאוד מאוד נחרת בזיכרוני.

זבולון אורלב: הוא בוודאי היה אחד מההחלטות שהביאו אותנו אחרי זה ללכת ללמוד בישיבות גבוהות.

זבולון אורלב: למדתי בישיבת ההסדר ב"כרם דיבנה", וזה חלק מההשפעה של הישיבה.

זבולון אורלב: נתחיל עם הרב יהושע קמפינסקי שהוא מנהל תיכון "הרא"ה" ברמת גן.

הרב יהושע קמפינסקי: כבוד הרבנים, כבוד יושב-ראש הוועדה, ידידי חבר הכנסת זבולון אורלב, מנכ"ל משרד החינוך ד"ר שושני, אני מנהל תיכון "הרא"ה".

הרב יהושע קמפינסקי: אבל, אני חושב שאני בעצם מייצג את החינוך הממלכתי-דתי, ולא רק בגלל השם.

הרב יהושע קמפינסקי: הייתי אומר שאני לא מייצג את הממלכתי-דתי.

הרב יהושע קמפינסקי: כשאנחנו באים לדבר על משנתו של הרב קוק אני רוצה לדבר על שלוש נקודות שבהחלט אפשר ליישם אותן במערכת החינוך הממלכתית, הממלכתית-דתית, וגם החרדית, וזה היופי במשנתו של הרב קוק.

הרב יהושע קמפינסקי: אני אקרא אמירה אחת של הרב קוק כדי להראות את הדבר הזה: "ההתעניינות בצד הטוב של כל אחד ואחד מכסה ממנו באמת את כל הצדדים הרעים שרואה".

הרב יהושע קמפינסקי: פרופ' רוזנברג, מורי ורבי, דיבר על מושג חדש של "אניות" באות אל"ף.

הרב יהושע קמפינסקי: כלומר, טיפוח הפרט.

הרב יהושע קמפינסקי: זאת אומרת, להוציא את הטוב שבכל אחד ואחד.

הרב יהושע קמפינסקי: אני חושב שמערכת החינוך צריכה לייצר פס יצור אישי, ולא רק פס יצור פרטי.

הרב יהושע קמפינסקי: היום כשמדברים על מערכת חינוך, התלמידים והרחוב מדבר על בית חרושת של ציונים, וזה לא טוב.

הרב יהושע קמפינסקי: הרב קוק דיבר על הנושא של הטוב שבכל אחד ואחד.

הרב יהושע קמפינסקי: לכן, מערכת החינוך צריכה לטפל בנושא הפרטי, הנושא האישי, הנושא הייחודי שבכל אחד ואחד.

הרב יהושע קמפינסקי: בית ספר התיכון שלנו הוא אולפנה לבנות, ובמקביל למערכת הלימודית פיתחנו מערכת ערכית אינדיבידואלית.

הרב יהושע קמפינסקי: אנחנו קוראים לזה פרויקט "מעגלים" שבו כל תלמידה צריכה למצוא את עצמה באחד המעגלים במשך שש שנים שהיא נמצאת שם, זה בית ספר שש שנתי.

הרב יהושע קמפינסקי: זה יכול להיות מדרשה, זה יכול להיות שהיא חונכת כיתה, זה יכול להיות שהיא מדריכה ב"בני עקיבא", זה יכול להיות מש"צית בשל"ח.

הרב יהושע קמפינסקי: על כל פנים, גם תלמידה שהיא חלשה בלימודים פתאום מוצאת שיש בה כוחות.

הרב יהושע קמפינסקי: "האלוקים עשה את האדם ישר, והמה חישבו להם חשבונות", טיפוח הפרט, הנושא הזה של האניות, הוא זה שיכול לגרום לפריחה חינוכית בכיתה, בבית הספר ובמערכת החינוך – זה יסוד אחד.

הרב יהושע קמפינסקי: האם זה רק לממלכתי-דתי?

הרב יהושע קמפינסקי: האם זה רק ציונות-דתית?

הרב יהושע קמפינסקי: אני חושב שזה שייך גם לממלכתי, וגם לחינוך חרדי, וזה הרב קוק.

הרב יהושע קמפינסקי: על הנקודה השנייה דיבר מורי ורבי הרב אריאל, וגם היא קשורה לעניין הזה של ההתעניינות הטוב בכל אחד.

הרב יהושע קמפינסקי: מהנושא של הפרט אני עובר לנושא של הכלל.

הרב יהושע קמפינסקי: ההתנגדות היא חלק מתהליך.

הרב יהושע קמפינסקי: יש קבוצות ייחודיות בעם ישראל, יש חשיבה אידיאולוגית שונה, יש דעות שונות אם זה דעות פוליטיות או דעות אחרות.

הרב יהושע קמפינסקי: אבל, ישנו הנושא ההקשבה לכל קבוצה – כל אחד יש בו נקודה של אמת.

הרב יהושע קמפינסקי: אנחנו מאוד מאוד משתדלים לפתח את העניין הזה בבית הספר אצל התלמידות בכל נושא ובכל עניין.

הרב יהושע קמפינסקי: אין דבר כזה שהאמת מונחת אצל כל אחד.

הרב יהושע קמפינסקי: יש אחד שזה 80% אמת, ויש אחד שזה 20% אמת שלו.

הרב יהושע קמפינסקי: אבל, האמת היא אמת קולקטיבית.

הרב יהושע קמפינסקי: התנגדות למשהו זה לא אחד נגד שני, אלא זה אחד שצריך לפתח את השני.

הרב יהושע קמפינסקי: ההתעניינות בצד הטוב של כל אחד ואחד הוא נושא כללי שאנחנו מאוד מפתחים אותו.

הרב יהושע קמפינסקי: האם זה שייך לציונות דתית?

הרב יהושע קמפינסקי: זה שייך לציונות בכלל – איך היינו נראים, איך עם ישראל נראה כאשר ישנה אחדות.

הרב יהושע קמפינסקי: אני אומר אחדות ולא אחידות.

הרב יהושע קמפינסקי: ראש הישיבה הרב שפירא דיבר על היסוד השלישי במשנתו של הרב קוק.

הרב יהושע קמפינסקי: שוב, אני אומר, זה לא שייך רק לציונות הדתית, זה לא שייך רק לציבור החרדי, אלא זה שייך לכולם.

הרב יהושע קמפינסקי: הרב קוק הוא זה שטיפח את הרעיון שבישיבה צריך ללמוד מחשבת ישראל.

הרב יהושע קמפינסקי: אני חושב שלא יכול להיות מצב שנער ונערה שמסיימים תיכון לא ילמדו מחשבת ישראל.

הרב יהושע קמפינסקי: אפשר לקרוא לזה תרבות ישראל, או מוסר, או בכל מיני שמות.

הרב יהושע קמפינסקי: צריך שיהיה טיפוח של מחשבת ישראל, כי במחשבת ישראל יש גם את ההקשבה ההדדית.

הרב יהושע קמפינסקי: הרי כל המשנה וכל הגמרא זה רבי יוסי אומר כך, ורבי אומר כך, ואוהבים אחד את השני.

הרב יהושע קמפינסקי: טיפוח של לימוד אמונה, של לימוד מחשבת ישראל, של ציונות בכלל, הוא דבר ששייך לא רק לציונות דתית.

הרב יהושע קמפינסקי: זה נכון שזה בא מבית מדרשה של הציונות הדתית.

הרב יהושע קמפינסקי: אני חניך "המדרשיה", אני חניך ישיבת ההסדר ב"כרם דיבנה", ובאמת בתוכנית הלימודים שלנו למדנו הרבה מאוד מחשבת ישראל.

הרב יהושע קמפינסקי: אנחנו מטפחים מאוד את העניין הזה גם בבית ספרנו.

הרב יהושע קמפינסקי: אני חושב שהדבר הזה נותן את אותותיו לנער ונערה שיוצאים מבית הספר.

הרב יהושע קמפינסקי: לסיום, אני רוצה לדבר על רחוב הרא"ה.

הרב יהושע קמפינסקי: נכון, אני נמצא בתיכון הרא"ה ברמת-גן.

הרב יהושע קמפינסקי: זכינו ברמת גן לרב אריאל שהוא באמת ממשיך ממש משנתו של הרב קוק, וזה משפיע על כל בתי- הספר.

הרב יהושע קמפינסקי: אני רוצה לומר שכמה פעמים יזמתי יחד עם הרב אריאל רב שיח בבית-ספר תיכון ממלכתי.

הרב יהושע קמפינסקי: ישבנו שעה מול תלמידים ודברנו בנושאים שונים בענייני דת, חברה ומדינה, ובאמת זכינו.

הרב יהושע קמפינסקי: יש כבוד הדדי גדול בציבור המנהלים, גם באגף החינוך, וגם בעירייה, בהקשבה הדדית ברמת גן.

הרב יהושע קמפינסקי: ובאמת, רחוב הרא"ה הוא רחוב מרכזי ברמת גן, ויש לזה משמעות רבה מאוד.

הרב יהושע קמפינסקי: אני רוצה לציין שגם לישיבת ההסדר ברמת גן יש סיסמא מאוד מיוחדת, וזה מאוד מאוד משפיע.

הרב יהושע קמפינסקי: בעשור האחרון היא עשתה מהפיכה.

הרב יהושע קמפינסקי: הסיסמא שלהם היא בסיסמתו של הרב קוק: להאיר את העיר.

הרב יהושע קמפינסקי: הייתי מסיים בשני משפטים שהרב קוק מאוד טיפח אותם.

הרב יהושע קמפינסקי: הוא אמר: "כולך יפה רעייתי, ומום אין בך", אם נראה את הטוב אצל כל אחד נגיע לשלמות, כמו שאומר רבי יהודה הלוי: "והעלה אור שמשה, ונסו הצללים".

הרב יהושע קמפינסקי: כשהשמש עולה החושך מסתלק.

הרב יהושע קמפינסקי: תודה רבה.

זבולון אורלב: ישר כוח הרב יהושע קמפינסקי, ובהצלחה בהמשך ניהולך הראוי והיפה והמצליח באולפנית תיכון הרא"ה ברמת גן.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: הרב מאיר אליטוב מנהל בית ספר היסודי הרא"ה בשדרות, בבקשה.

מאיר אליטוב: ברשות יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת ידידי זבולון אורלב, ברשות הרבנים, כולם דיברו על משנתו של הרב קוק ואני אדבר כיצד אני והצוות שלנו שילבנו את תורתו של הרב קוק בבית הספר.

מאיר אליטוב: אני אספר קצת על עצמי.

מאיר אליטוב: לפני שלוש שנים הגעתי לבית הספר הרא"ה בשדרות היישר מקנדה אחרי שליחות של הסוכנות היהודית.

מאיר אליטוב: היום הראשון שלי בבית הספר היה ב"צבע אדום".

מאיר אליטוב: ברגע שהחניתי את רכבי היה "צבע אדום", ואז אתה מייד רואה איך כל האנשים מחפשים את המסתור.

מאיר אליטוב: תהיתי באמת לאן אני מגיע?

מאיר אליטוב: כיצד אני צריך לפעול?

מאיר אליטוב: משמיים סידרו שבאותו ערב הייתי בשיעור כלשהו.

זבולון אורלב: מר הרצל בן ארי, יש לי בשורה טובה עבורך.

הרצל בן ארי: אלוף העולם.

זבולון אורלב: מר בן ארי פנה אליי לפני שבועיים, ואני רוצה שזה ייכנס לפרוטוקול.

זבולון אורלב: אתמול היתה לי ישיבה עם לשכת מנכ"ל משרד החינוך, והבאתי לפניו את הבקשה שלכם להמשיך את ההסעות בקרני שומרון אף על פי שהן לא נכנסות בכללים הרגילים, רק בגלל עניין הביטחון.

זבולון אורלב: הבקשה אושרה.

הרצל בן ארי: ישר כוח, תודה רבה.

זבולון אורלב: מר אליטוב, תמשיך בבקשה.

מאיר אליטוב: אם כן, שמעתי שיעור במה שהזכיר מרן הרב יעקב שפירא.

מאיר אליטוב: ב"מאמר הדור" כותב הרב שהוא יותר עונה לאיזה יהודי מהישוב ששואל אותו מה לעשות עם הדור החדש שבועט בכל.

מאיר אליטוב: הרב עונה אכן שצריך לקרב את הדור: "לעולם תהיה ימין מקרבת ושמאל מרחקת".

מאיר אליטוב: אנחנו יודעים יפה מאוד ששמאל יותר חלשה מימין.

מאיר אליטוב: לקחתי את הדברים האלה ואימצתי אותם בתוך בית-הספר.

מאיר אליטוב: כשהגעתי לבית הספר לא מצאתי את תמונת הרב.

מאיר אליטוב: שאלתי גם מי יודע מה ראשי התיבות של המילה הרא"ה, וחוץ מצוות המורים אף אחד לא ידע, לצערי.

מאיר אליטוב: היום אני יכול לומר שתמונתו של הרב מתנוססת בגדול בשערי בית-הספר.

מאיר אליטוב: אנחנו מקיימים חברותות עם תלמידי שתי ישיבות ההסדר: גם מהישיבה וגם מהשלוחה.

מאיר אליטוב: הם מגיעים אלינו לבית-הספר לפחות פעמיים בשבוע ולומדים עם התלמידים מתורתו של הרב.

מאיר אליטוב: אנחנו משתדלים להשריש את תורתו של הרב עד כמה שאנחנו יכולים, ואנחנו מקרבים את התלמידים לדברי הרב.

מאיר אליטוב: המטרה העיקרית שלנו היא כמו שכותב הרב: "מטרת החינוך היא ליישר את האדם, להביא אותו לצורתו המתוקנת".

מאיר אליטוב: אחד הדברים המיוחדים אצלנו בבית-ספר שהוכנס לפני שלוש שנים הוא נושא המוסיקה, ואנחנו רואים ברכה בדבר הזה.

מאיר אליטוב: כולנו יודעים שהרב אומר שהמוסיקה מעלה את האדם למעלות הכי גבוהות באמונה.

מאיר אליטוב: אנחנו מתפללים שהקדוש ברוך הוא ייתן לנו הרבה כוח להמשיך לעשות על פי תורת הרב שלאורו אנחנו הולכים.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: ישר כוח, הרב מאיר אליטוב.

זבולון אורלב: שתהיה באמת גם כן ברכה והצלחה בהמשך עבודתך החינוכית הטובה והראויה, ושבית הספר בשדרות לא ידע "צבע אדום".

מאיר אליטוב: אמן.

זבולון אורלב: אנחנו עכשיו מכבדים את הרב יעקב פילבר, הרב יענקה.

זבולון אורלב: צריך להדגיש בהקשר שלנו שהרב פילבר הוא מייצר סדרתי של מוסדות חינוך.

זבולון אורלב: הוא הקים את הישיבה לצעירים בירושלים הידועה בשם ישל"צ, בית ספר "נועם".

זבולון אורלב: מה שחשוב מאוד לענייננו כחלק מתפיסה של הרב קוק הוא שהם לא בתי-ספר מחוץ לגדר, אלא הם בתי-ספר בתוך החינוך הממלכתי-דתי.

זבולון אורלב: לצערנו, אנחנו רואים תופעה בחינוך הציוני-דתי שיש כאלה שלא מסתדר להם בדיוק הפסיק הזה עם הפסיק של מישהו אחר, או הנקודה לא נמצאת במקום הנכון כדברי פרופ' רוזנברג, ואז הולכים ומקימים בתי-ספר פרטיים מחוץ לאחריות הלאומית ומחוץ לאחריות הממלכתית.

זבולון אורלב: דווקא צריך לשבח ולומר שכל המוסדות שהם רואים לעצמם לשאת את הדגל של משנת הרב קוק הם מוסדות שנכנסים בתוך האחריות הכללית של עם ישראל ושל מדינת ישראל.

זבולון אורלב: הדוגמה של רשת "נועם" היא דוגמה ממש מצוינת.

זבולון אורלב: הרב יעקב פילבר הוא גם סופר חשוב.

זבולון אורלב: אני לא יכול להעביר שבת מבלי הספרים שלו.

הרב יעקב פילבר: כדרך הנימוס, ברשות ידידי יושב-ראש הוועדה זבולון אורלב, וכל המשתתפים הנכבדים.

הרב יעקב פילבר: כשמישהו מדבר בסוף הוא לא יכול שלא לחפוף לדברים שנאמרו לפניו.

הרב יעקב פילבר: אבל, אני הכנתי את הדברים אתמול כך שגם את הדבר הזה אני מביא בחשבון.

הרב יעקב פילבר: החברה הישראלית אינה מקשיבה מפני שכל קבוצה שבה חיה בבועה חברתית רעיונית.

הרב יעקב פילבר: מה לנו דוגמה מוחשית יותר לכך מאשר הבית הזה שאנו שרויים בו?

הרב יעקב פילבר: בית שמורכב ממפלגות, ומפלגה כשמה קבוצת אנשים המפולגים מקבוצות אחרות.

הרב יעקב פילבר: הפילוג הזה העסיק רבות את הרב קוק, ואת עמדתו על הפילוג הציבורי ועל הפילוג במערך החינוכי אנסה לתמצת בדקות הספורות שניתנו לרשותי.

הרב יעקב פילבר: על הפילוג הציבורי – וכאן הזכיר זאת כבר הרב גיסר – כתב הראי"ה: "שלושה כוחות מתאבקים כעת במחננו".

הרב יעקב פילבר: אגב, הוא לא אומר שלוש מפלגות, שלוש קבוצות, אלא הוא קורא לזה כוחות כי הוא רואה אותם כדבר אחד.

הרב יעקב פילבר: כל אחד ואחד מבטא כוח מסוים.

הרב יעקב פילבר: כאן הוא מפרט את שלוש הכוחות: הקודש, האומה, האנושיות, ובהמשך המאמר הוא מפרט אותם יותר.

הרב יעקב פילבר: את הקודש מזהה עם האורתודוקסיה הטוענת בעד התורה והמצוות.

הרב יעקב פילבר: את האומה הוא מזהה עם הלאומיות הלוחמת בעד כל דבר שהנטייה הלאומית שואפת אליו וחפצה לחדש את חייה הלאומיים של האומה.

הרב יעקב פילבר: את האנושיות הוא מזהה עם הליברליות הדורשת את התוכן האנושי הכללי.

הרב יעקב פילבר: אם כן, אלו שלושה כוחות שפועלים בעם ישראל, והוא מציין שהאומה הישראלית צריכה את שלושתם גם יחד.

הרב יעקב פילבר: הוא פונה: "כל אחד הנוטה לאחד משלוש הקבוצות הללו כמובן צריך לעסוק בטיפוחם ושכלולם של הכוח המיוחד לו.

הרב יעקב פילבר: אבל, יחד עם זאת, עליו להכיר בעין יפה גם את התפקיד החיובי של הקבוצות האחרות".

הרב יעקב פילבר: וכשאנו מדברים על יחסים שבין קבוצה לקבוצה יכולות להיות כמה אפשרויות.

הרב יעקב פילבר: האחת היא שקבוצה אחת נלחמת בחברתה.

הרב יעקב פילבר: לצערנו, זה מצוי הרבה.

הרב יעקב פילבר: השנייה היא שאחת חיה בצד חברתה בבחינת חיה ותן לחיות.

הרב יעקב פילבר: השלישית היא קואליציה של שיתוף פעולה כשכל אחת עומדת על דעתה ומתפשרת עם חברתה.

הרב יעקב פילבר: הרביעית הטובה ביותר היא שכל אחד מנסה גם ללמוד את הטוב שיש בחברתה.

הרב יעקב פילבר: אבל, לדעתו של הרב קוק לא די בכל אלו.

הרב יעקב פילבר: לא די להכיר בעין יפה את התפקיד החיובי של האחר, אלא לדעתו יש ללכת צעד אחד קדימה, "הצעד הזה הוא להיות פתוח לקבל גם את הביקורת שהכוח האחר מטיח בכוח החביב לו, מפני שיש לפעמים בדברי שלילה להעמיד את הכוח האחר על מידתו הראויה, ולהאצילו מהחיסרון המסוכן של ההפרזה החד-צדדית".

הרב יעקב פילבר: כלומר, כשאדם מתמקד רק בכוח שלו, וחושב שכל האמת היא אצלו יש בזה גם דברים שליליים.

הרב יעקב פילבר: ולכן, הביקורת שמוטחת כלפיו מצדדים אחרים היא יכולה לאזן את העמדה הזאת.

הרב יעקב פילבר: זה לגבי השקפתו הציבורית, וכמובן שזה טיפה מן הים.

הרב יעקב פילבר: מכאן אני עובר לעניין החינוכי.

הרב יעקב פילבר: בראשית בואו לארץ-ישראל כותב הרב קוק, הוא רואה כי תקומת היהדות בארץ-ישראל דורשת גישה חדשה אשר תתאים לתנאים החדשים שנוצרו עם התרחבות היישוב.

הרב יעקב פילבר: כלומר, התרחבות היישוב החדש בארץ-ישראל דורשת מאיתנו גישה החדשה.

הרב יעקב פילבר: הדרכים להטבת המצב הם רבים, אבל את היסוד הראשי הוא רואה בחינוך.

הרב יעקב פילבר: בהתייחסו לעניין החינוך – והזכיר את זה כבר הרב גיסר – הוא כותב: "עלינו לסכם שלושה דרכי חינוך".

הרב יעקב פילבר: הוא מוצא בחברה הישראלית בארץ שלוש דרכי חינוך: אחד זה החינוך של היישוב הישן, אחד זה חינוך דתי מחודש, מה שהיום נקרא ממלכתי-דתי, והשלישי הוא החינוך הממלכתי.

הרב יעקב פילבר: כלומר, החינוך החילוני.

הרב יעקב פילבר: כאן הוא מוסיף ואומר: "אותה מחשבה שחושבים אחרים להשריש שהיישוב צריך להיות מחונך בחינוך בעל גוון אחד", כלומר שכל החינוך היהודי בארץ צריך להיות בעל גוון אחד – "עליה מוכרחים אנו להילחם".

הרב יעקב פילבר: כלומר, אנחנו צריכים להילחם כנגד המחשבה הזאת.

הרב יעקב פילבר: "שונים הם המעמדים הרוחניים והחומריים, שונים הם הכישרונות, ושונה מוכרח להיות החינוך".

הרב יעקב פילבר: וכאן הוא מתייחס לכל אחת מדרכי החינוך.

הרב יעקב פילבר: על החינוך של היישוב הישן הוא כותב: "חינוך זה למרות האור הרב והתוך התמציתי הקשור בו, הוא כנוס הרבה בקדושתו הפנימית, ודוחה ממנו כל שכלול חדש בכל צורה שהיא.

הרב יעקב פילבר: ולכן, אין הוא יכול להיות תשובה חינוכית לילדי היישוב החדש".

הרב יעקב פילבר: ומסיבה זו מסקנתו היא, וכך הוא כותב: "אין לי דרך אחרת כי אם לחזק את ידי החינוך הנותן חלק לידיעות העולם החיים, המדריך את הילדים ברוח צהלת החיים, בעוז ואומץ לב, ובניקיון וסלסול ה- - -".

הרב יעקב פילבר: ברוחב דעתו אין הרב קוק נותן דעתו רק לחינוך הדתי, אלא הוא מתייחס גם לחינוך החילוני, וכך הוא כותב: "אין אנו פטורים מפיקוח נמרץ גם בעד אותה ה- - - שבתי-הספר עם כל השלילה שיש בהם כלפי הדת והיהדות הנאמנה, צריכים אנו עד כמה שאפשר לדאוג אולי נוכל להכניס שמה איזה זיק של אור, לגרש על כל פנים באיזו מידה את ההדיוטיות הגמורה, ואת הנוכריות שהם ממלאים את לב חניכיהם".

הרב יעקב פילבר: לסיכום, משנתו של הרב קוק היתה האחדות הכוללת, כפי שהזכיר הרב אריאל, לראות את הטוב שיש בכל חלק, ולשאוף לאחד את כל החלקים לבניין השלם של האומה בארצה.

זבולון אורלב: תודה רבה, ישר כוח גדול.

זבולון אורלב: כשעלה בדעתי לציין בכנסת 75 שנה לפטירתו של הרב, עשיתי את זה בפרוצדורה פרלמנטארית כאשר העלאתי הצעה רגילה לסדר היום במליאת הכנסת.

זבולון אורלב: שם נותנים לדובר לדבר כעשר דקות.

זבולון אורלב: ידעתי שאיננו תלמיד חכם גדול במשנת הרב קוק, יש גדולים ממני, ויש לי עוד הרבה מה ללמוד, ואז החלטתי לפנות לרב יוחנן פריד.

זבולון אורלב: אמרתי לרב יוחנן שאנחנו הולכים לעשות מבצע, גם להעלות הצעה לסדר במליאה, וגם לאחר מכן לקיים דיון בוועדה.

זבולון אורלב: אמרתי לו שאני מוכן לעשות את זה, ושאלתי אם הוא יוכל לעזור לי.

זבולון אורלב: הרב פריד, קודם כל, אני מודה לך.

זבולון אורלב: יש לך הרבה זכויות בקיום הישיבה הזאת בדובריה ובתכניה.

זבולון אורלב: אני מכבד אותך גם כן לומר דברים משלך.

הרב יוחנן פריד: תודה.

הרב יוחנן פריד: כשהגעתי לישיבת "מרכז הרב" לפני 52 שנה, בשנת תשי"ט, נאמר לי על-ידי הרב צבי יהודה שלישיבה אין דלת יציאה, יש רק דלת כניסה.

הרב יוחנן פריד: מאז אני שם, בדלת הכניסה הזאת, ואני רוצה לאחל לכנסת שגם היום כאשר היא פתחה את דלת הכניסה לרב קוק במעמד ממלכתי מכובד זה – ותודה לך, זבולון, על יוזמת הישיבה, על ניהולה, ועל עשייתה – היא תהיה רק דלת כניסה, ולא תהיה דלת יציאה, כי מכאן ואילך אנחנו נמשיך ללמוד את כתבי הרב קוק ואת עולמו של הרב קוק.

הרב יוחנן פריד: על כך תודה ליושב ראש, תודה לחברי הכנסת שהשתתפו, וכדרכם של חברי הכנסת שילמדו גם תורה שבכתב מהפרוטוקולים את מה שהם החמיצו בדברים כאן.

הרב יוחנן פריד: אני מקווה מאוד שבאמת חברי הכנסת ילמדו מיושב ראש הוועדה להקדיש לדברים הרוחניים כביכול את הזמן הפנוי או הלא פנוי שלהם.

הרב יוחנן פריד: אני חושב שיושב ראש הוועדה הוא דוגמה בולטת לאיש חינוך שהוא איש מעשה.

הרב יוחנן פריד: נדמה לי שעולמו של הרב קוק מחבר בין הרוח ובין החומר, ובין הרוח ובין המעשה, וממנו למדנו שלשני הדברים יש ערך וסגולה.

הרב יוחנן פריד: על כך אני רוצה להודות לו, ולחברי הכנסת שטרחו ויטרחו עוד בהמשך.

הרב יוחנן פריד: כמובן שאני רוצה להודות לדוברים.

הרב יוחנן פריד: אני פניתי לכל אחד מהם ביוזמה הזאת בשמו של חבר הכנסת אורלב, והם נענו ברצון רב והסכימו והשכילו להבין עד כמה ישנה משמעות לעצם קיומה של הישיבה הזאת כדלת כניסה להמשך ולעשייה.

הרב יוחנן פריד: אני רוצה להודות גם לאנשי משרד החינוך והתרבות על מחלקותיהם, וליושב ראש מועצת החמ"ד, למינהל החינוך הדתי, לסגנית היושב ראש מינהל החינוך הדתי, וליושב ראש מועצת החמ"ד, למנהל האגף לתרבות תורנית מר שמריהו הרמן שאני מקווה מאוד שעוד נכונו לכולנו עלילות ומעשיות בדברים הללו.

הרב יוחנן פריד: לא אומר מעל הכול, אבל באמת מחום מאוד מיוחד גם לצוות "בית הרב קוק", למנהלו אברהם טייץ היושב כאן, וכל היושבות בשולי כביכול החדר הזה שעושות יום יום, יום ולילה כפשוטם של דברים, מלאכה קדושה של הבאת עולמו של הרב קוק לציבור הרחב לכל ענפיו.

הרב יוחנן פריד: ההבהרה המדויקת כי ישיבת "מרכז הרב" בראשות הרב שפירא מחנכת לתלמידי חכמים, מקבלת את המשמעות הציבורית שלה על-ידי עשייתו של "בית הרב".

הרב יוחנן פריד: אם לישיבת "מרכז הרב" יש לה פנייה פנימה לגידולם של תלמידי חכמים, רבנים, מורים, רבנים, ר"מים, מחנכים, הרי "בית הרב" רואה בראש ובראשונה את החשיבות שלו להביא את הדבר הזה אל ציבורים רחבים באמצעות אותם לומדים שלמדו בעבר, ואלה שגם היום עוסקים בעשייה ובכתיבה.

הרב יוחנן פריד: פינה מאוד מיוחדת לפרופ' שלום רוזנברג שהשכיל לפרוץ את דלת הכניסה באוניברסיטה.

הרב יוחנן פריד: אבל, אחרי שהוא פורש לגמלאות אני לא יודע מי ימשיך את דרכו שם בעולם האוניברסיטאי- האקדמי בתחום הזה של עולמו של הרב קוק.

הרב יוחנן פריד: אנחנו רואים בישיבה הזאת חלק מכל העשייה של ציון שנת ה-75 לפטירתו של הרב קוק.

הרב יוחנן פריד: משדרות בדרום ועד קריית שמונה עוסקים יום יום בדבר הזה, וכמובן שהתכוונתי למנהלי בתי- הספר ולראש הישיבה בקריית שמונה, הרב הראשי של קריית שמונה הרב דרורי.

הרב יוחנן פריד: גם בישיבות במרכז, ברמת גן, ובמקומות אחרים, עוסקים בדברים האלה.

הרב יוחנן פריד: כידוע, הרב אריאל והרב קמפינסקי.

הרב יוחנן פריד: אבל, אנחנו חושבים שיש ערך מיוחד - ונדמה לי שלא כאן המקום, אלא אם כן יושב-ראש הוועדה יקיים דיון נוסף - לשאלה הבסיסית כיצד מביאים את תודעת הרב קוק למרכז המפה בישראל?

הרב יוחנן פריד: במצב הנוכחי "בית הרב קוק" ועולמו של הרב קוק נחשב כדבר אחד מיני רבים, במקרה טוב.

הרב יוחנן פריד: נדמה לי שהדברים שנאמרו כאן הוכיחו עד כמה הוא במרכז התודעה, המחשבה, העשייה, ועד כמה הוא ומשנתו ראויים להיות.

הרב יוחנן פריד: נדמה לי ששנת ה-75 היא הזדמנות נאותה להביא אותו למרכז המפה, כמובן שגם כל שנה ושנה היא נאותה.

הרב יוחנן פריד: אם העולם הממלכתי הפוליטי היושב בבית הזה יבין את המשמעות של הדברים האלה, יתרגם אותה, ויראה עד כמה הרב קוק שייך לכולם ואיש איננו מתייחד בבעלות עליו, אלא כולם שותפים לו, ורוצים לראות בעולמו הרוחני, יהיה זה אך ורק לברכה בכל מערכות ישראל.

הרב יוחנן פריד: בראשי פרקים כנושאים למחשבות ולדיונים, אני רוצה לומר שיושבת לשמאלי כאן הגברת תמר טוכלר שנאבקת בעשר אצבעותיה ובכל לבבה לשמור על בית הרב קוק ביפו.

הרב יוחנן פריד: בחדר הזה ישבו אנשים ודיברו על הדברים הללו.

הרב יוחנן פריד: היום הזה הוא הופך להיות סחורת נדל"ן במובן הפשוט ביותר והנלוז ביותר של המילה, עד כדי כך שיש כאלה שכתבו לחבר הכנסת אורלב מכתב שבו נאמר:

הרב יוחנן פריד: מה פתאום קוראים למקום הזה, לבית הכנסת "שערי תורה", בית הכנסת של הרב קוק?

זבולון אורלב: אתה טועה, תבעו אותי למשפט על זה.

הרב יוחנן פריד: גם אותי באותה תביעה.

הרב יוחנן פריד: הלוא זה דברים שהשכל הישר לא מסוגל להבין אותם, אני כבר לא מדבר על היושר.

הרב יוחנן פריד: לכן, אני חושב שהביקורים בבית הרב ביפו ובירושלים הם חיוניים.

הרב יוחנן פריד: חבר הכנסת אורלב, לכן אני חושב שראוי שתצא מהוועדה הזאת קריאה שתוכניות לימודים בבתי הספר הממלכתיים והממלכתיים-הדתיים והעצמאיים והחרדים למיניהם ישכילו להכניס משהו, פירורים.

הרב יוחנן פריד: הרב אמסלם יכול להיות מורה דרך לרבים כיצד להביא את הדברים האלה.

הרב יוחנן פריד: אלה ציבורים רחבים שהם שייכים אליו באשר הוא הרב קוק.

הרב יוחנן פריד: כמו כן, הרחבת הנושא לעולם התרבותי.

הרב יוחנן פריד: אני חושב שלאגף לתרבות תורנית במשרד החינוך ראוי שתינתן האפשרות, גם את התקציבית וגם המעשית, להביא את הדברים האלה לעולם התרבותי כי זה בנוף התרבותי.

הרב יוחנן פריד: אני אסיים במשפט אחד של "הנזיר".

הרב יוחנן פריד: רב דוד "הנזיר" זכר צדיק לברכה היה רגיל לומר בשם הרב שהוא כתב את ספריו "אורות הקודש" בשביל הנוף.

הרב יוחנן פריד: הרב קוק שייך לנוף, ועל כך זכותו, ועל כך חובתנו.

הרב יוחנן פריד: תודה רבה.

הרב יוחנן פריד: יושב פה מר שמעון ז'יטניצקי שהוא איש ציבור שמקדיש את זמנו החופשי, ורואה בזה חשיבות רבה.

הרב יוחנן פריד: כמוהו ישנם עוד רבים שרוצים.

הרב יוחנן פריד: אם הבית הזה יקרא לדבר הזה הם ירגישו שיש שכר לפועלם.

זבולון אורלב: ישר כוח, תודה רבה.

זבולון אורלב: אני רוצה לסכם למרות שמאוד קשה לסכם כזאת ישיבה.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר שהוועדה ציינה היום 75 שנה לפטירתו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק זצ"ל, כיוון שתורתו ומורשתו יש בהם כדי להנחיל למדינת ישראל ולעם ישראל את תורת ארץ-ישראל המיוחדת כפי שהוא קרא למדינת ישראל "אתחלתא דגאולה".

זבולון אורלב: העקרונות שציונו כאן בישיבה, או עיקרי העקרונות שצוינו כאן בישיבה באשר לראייתו את חשיבות הקשר לארץ-ישראל, חשיבות של ישוב הארץ שלמענה הוא גם פסק על "היתר-המכירה", העקרונות של אהבת כלל ישראל, ואי אבחנה או יציאה נגד פילוגים ונגד פיצולים, הראיה שהקודש צריך שייבנה על יסוד החול, כל אלה כמו גם עקרונות נוספים שנציין אותם לאחר מכן יותר מאוחר כשיוחנן יעזור לי, הם מחייבים את מערכת החינוך להתייחס אליהם לא רק בחינוך הממלכתי-דתי – אני בהחלט מסכים, הרב יוחנן – אלא גם בהחלט בחינוך הממלכתי.

זבולון אורלב: הוועדה תמשיך לסייע לכל המפעלים הרבים שמציינים את שנת ה-75 שנה לפטירתו, וכפי שציינתי בתחילת הישיבה - הרב יחיאל וסרמן נאלץ לעזוב – גם את הפעילות המאוד מאוד ענפה בקרב קהילות בעולם.

זבולון אורלב: אני רוצה להודות גם כן לכל הרבנים החשובים, ולכל חברי הכנסת.

זבולון אורלב: אני מוכרח לומר שמספר חברי הכנסת שהשתתפו בישיבה הפתיע אותי לטובה.

זבולון אורלב: עברו כאן וגילו התעניינות שמונה חברי כנסת, ויחסית לישיבת ועדה זה הרבה.

זבולון אורלב: צריך לקחת בחשבון שמדובר בעשרה חברי כנסת יהודים, ושלושה ערביים.

זבולון אורלב: מתוך עשרה יהודים, המספר של שמונה חברי כנסת הפתיע אותנו מאוד מאוד לטובה.

זבולון אורלב: אני משוכנע שלישיבה הזאת תהיה לה גם השפעה מעל ומעבר לישיבה הזאת.

זבולון אורלב: אני גם רוצה להודות לראש הישיבה.

זבולון אורלב: תודה רבה, הישיבה נעולה.