ועדת המשנה לפריפריה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 4, 2010-02-02 14:00

מירי רגב: אני פותחת את ישיבת ועדת המשנה של ועדת הכספים לנושא הפריפריה.

מירי רגב: הנושא של שיקום שכונות הוא נושא שמן הסתם מעבר להיותו חשוב, הוא גם נושא שמאוד קרוב ללבי.

מירי רגב: אני אמנם לא באה משכונת שיקום שכונות, אבל באתי משכונת הרכבות בקריית גת, שם נולדתי ושם גרתי.

מירי רגב: אני מכירה את ההווי ואת החיים בשכונה שמאכלסת עולים שאז הגיעו מארצות שונות, כאשר בעיקר הגיעו לשם עולי מרוקו, הודו ועיראק.

מירי רגב: אם כן, אני מכירה את ההוויה של לגור במקום הזה עם החסרונות ועם היתרונות שיש במקום כזה.

מירי רגב: לצערי נוצר מצב שיש הרבה מאוד אתרי שיקום שכונות בארץ וכאשר אני מסתובבת בין האתרים, אמנם חל שיפור במבנה הפיזי, וזה גם לא רציני, אבל עדיין רואים את הקשיים של האנשים, את העוני במקום ואת המתאם בין ההצלחה של אותם אנשים למקום בו הם מתגוררים.

מירי רגב: כאשר אני רואה שאנשים שיוצאים משיקום שכונות מצליחים ויש להם תעודת בגרות והם מגיעים לאוניברסיטה, כולי מלאת גאווה ושמחה כאילו מדובר בהצלחה גדולה, למרות שזה לא צריך להיות אחד מבין מספר כל כך גדול של אנשים אלא זאת צריכה להיות הזכות השווה של כל האנשים, לחיות בצורה מכובדת.

מירי רגב: הדיון היום הוא דיון ראשוני ומטרתו לשמוע מה נעשה בתחום שיקום השכונות, היכן הפערים בשיקום השכונות ואיך אנחנו לא ממשיכים להנציח את אותן שכונות שימשיכו להיות שכונות סלאמס ושכונות של מצוקה אלא להפך, ליצור מצב בו אותם אנשים משתלבים כראוי בחברה הישראלית.

מירי רגב: כמובן שהנושאים שיועלו כאן, לאחר שנסכם אותם ונראה שאנחנו זקוקים לתוספת תקציב או להיבטים כאלה ואחרים, אני אעלה אותם למליאת ועדת הכספים ולמשרד הבינוי והשיכון.

מירי רגב: בכלל, כל סוגיית הדיור, לקחתי על עצמי והקמתי את השדולה למען הדיור בכנסת, שדולה שלא הייתה קיימת קודם לכן, וזאת מתוך כוונה גם לסייע לזוגות צעירים בכל מה שקשור לדירה ראשונה ולאפשר דיור הולם לכל אחד מהמגזרים.

מירי רגב: אנחנו נתחיל לשמוע סקירות.

מירי רגב: יש לי כוונה ללמוד את הסוגיה ולראות איך אנחנו מקדמים אותה.

מירי רגב: אני מציעה שנפתח עם משרד הבינוי והשיכון.

אריאלה רבדל נדקוב: אנחנו הבאנו מצגת של הפיזי ושל החברתי.

קריאה: אין לנו מחשב.

מירי רגב: הייתם צריכים להודיע מראש.

אריאלה רבדל נדקוב: יש לנו גם את המצגת כתובה ואני אתן לכם אותה.

שבתאי שגב: שיקום השכונות הוא גם פיזי וגם חברתי.

מירי רגב: נכון.

מירי רגב: אנחנו נדבר גם על הפיזי וגם על החברתי.

מירי רגב: אנחנו נתחיל עכשיו עם הפיזי.

מירי רגב: תאמרו לי כמה שכונות כאלה יש בארץ, מה המצב שלהן, כמה תושבים מתגוררים בהן ואם תוכל לתת לי הסבר לגבי מה שקורה עם השכונות עצמן לבין פינוי-בינוי והאם מדובר באותן שכונות.

מירי רגב: אנחנו נעבור שלב שלב עד שנבין היטב את הסוגיה ואת הפתרונות שלה.

שבתאי שגב: נתתי לכם את המצגת.

שבתאי שגב: שיקום שכונות התחיל ב-1977, אז הכריז ראש הממשלה מנחם בגין על הפרוייקט הזה.

שבתאי שגב: הפרוייקט הזה נשען על שתי רגליים: הפרוייקט הפיזי והפרוייקט החברתי.

שבתאי שגב: במשרד הבינוי והשיכון, יש שני אגפים שעוסקים בנושא – האגף הפיזי והאגף החברתי.

שבתאי שגב: האגף החברתי, הגברת רבדל היא מנהלת האגף, ואני עוסק באגף הפיזי מיום לידתו, לפני שלושים שנים.

שבתאי שגב: שכונות השיקום נולדו בעצם מגלי העלייה בשנות ה-50 כאשר העולים הגיעו לקריית גת, והרבה מהם הגיעו גם לירושלים, כך שבעצם בשנת 1952 הוכפלה האוכלוסייה.

שבתאי שגב: בכל השכונות שאנחנו רואים ביישובי הפיתוח, הבעיה הייתה להקים קורת גג קשיחה לעולים שהגיעו ונכנסו למקום ולכן עשו בנייה מהירה, וכך צמחה אור יהודה, כך צמחו השכונות בקריית גת, כך צמחו הקטמונים בירושלים, וכך נווה דוד בחיפה, המעברה בבת ים וכולי וכולי.

שבתאי שגב: חיסלו את המעברה ובנו מהר מאוד.

שבתאי שגב: היה מחסור תקציבי, ורצו קודם כל לבנות קורת גג קשיחה לעולים, לתת להם את האפשרות להתגורר בבתים ולא בפחונים, לא באוהלים ולא בבדונים.

שבתאי שגב: הגל השני היה הקמת יישובי הפיתוח אותם התחילו לבנות בשנות ה-60.

שבתאי שגב: גם אז היה מחסור תקציבי ובנו מהר מאוד, ויש שכונות שאפילו קראו להן שכונות תותח כי ירו את הבתים כמו בתותח ובנו אותם בלי תשתיות, בלי ניקוז, בלי דלתות, והבנייה הייתה בסטנדרט נמוך מאוד.

שבתאי שגב: זאת בעצם ההתחלה של שכונות השיקום.

שבתאי שגב: כאשר אנחנו התחלנו את הפרוייקט, איתרנו משהו כמו 210 שכונות מצוקה.

שבתאי שגב: טיפלנו ב-150 אבל לא הסתיים הטיפול בהן וזאת בגלל המחסור התקציבי בשנת 2007, אז שר השיכון היה מאיר שטרית והוא אמר שאין כסף, אין מספיק כסף, ואנחנו לא אפקטיביים בתוך השכונות כיוון שאין לנו תקציב והוא החליט לצמצם את פרוייקט השיקום הפיזי ל-37 שכונות.

מירי רגב: 37 שכונות, מתוך כמה?

שבתאי שגב: מתוך 80-84 שכונות.

שבתאי שגב: אנחנו השהינו את הפעילות בכל השכונות האחרות.

מירי רגב: אתה מדבר על פעילות פיזית בלבד.

שבתאי שגב: אני מדבר על הפעילות הפיזית.

שבתאי שגב: בפעילות החברתית לא הייתה הקפאה.

שבתאי שגב: אז הייתה החלטת ממשלה שאומרת שב-37 השכונות האלה אנחנו נפעל במשך חמש השנים הבאות ונסיים שם את החלק הארי של השיקום.

שבתאי שגב: נגדיל את התקציבים ונסיים שם את השיקום.

שבתאי שגב: לדאבוני ולצערי לא רק שהתקציבים לא גדלו אלא התקציבים קטנו מאוד.

שבתאי שגב: תפתחי ותראי את הגרף שציירתי.

מירי רגב: משרד האוצר הרוויח עכשיו מיליארד וחצי משיווק קרקעות, כך שאולי הוא יכול להעביר אותם למקום כלשהו.

שבתאי שגב: הלוואי.

שבתאי שגב: משרד האוצר יודע מה המצב.

שבתאי שגב: אני חושב שהגרף הזה מסביר יפה מאוד את התהליך של הצמצום התקציבי.

מירי רגב: אנחנו התחלנו ב-450.

שבתאי שגב: לא, זה היה מזמן.

שבתאי שגב: בתחילת הפרוייקט 1997 עד 1984, אלה היו השנים הראשונות של הפרוייקט, הממוצע השנתי שלנו היה משהו כמו 450 מיליון שקלים.

שבתאי שגב: הייתה ירידת מדרגה ל-180 מיליון שקלים בשנים 1985 עד 1998, ומשנת 1999 והלאה יש ירידה דרסטית איטית כך שבשנת 2009 הייתה ירידה גדולה מאוד והשנה התבשרנו, לפני שבועיים-שלושה, שיש קיצוץ של עוד 17 מיליון שקלים בתקציב שיקום השכונות.

מירי רגב: זאת אומרת, תקציב שיקום השכונות נמצא עכשיו ב-14 מיליון שקלים.

מירי רגב: זה המספר?

שבתאי שגב: כן, זה המספר.

מירי רגב: 14 מיליון שקלים?

שבתאי שגב: כן.

מירי רגב: זה התקציב של שיקום שכונות פיזי?

שבתאי שגב: כן.

שבתאי שגב: זה מה שאני יודע היום.

שבתאי שגב: אם לא יהיה שינוי, בעצם סוגרים את הפרוייקט.

מירי רגב: אמרנו שאם נסגור את הפרוייקט, נסגור גם את האנשים שנמצאים בו.

מירי רגב: זה יקל על כולם.

מירי רגב: זה יקל על משרד האוצר ועל כל החברה כי למה אנחנו צריכים כאב ראש של שיקום שכונות.

מירי רגב: 14 מיליון שקלים זה מה שיש לנו בשנת 2010.

מירי רגב: זה התקציב.

שבתאי שגב: לפי שעה.

מירי רגב: זה התקציב כרגע.

אריאל לוין: הוא אומר שזה עשוי לרדת.

מירי רגב: השנה לא יכולים להוריד לנו עוד 17 מיליון.

מירי רגב: מזה אי אפשר להוריד כי נישאר במינוס.

מירי רגב: אני מציעה שמשרד האוצר, בגלל שרוצים להוריד 17 מ-14, נשאר מינוס, נמסה כל אחד.

מירי רגב: בגלל שאתם בשיקום שכונות ולא עזרתי לכם, אנחנו ניתן לכם מס על זה שאתם עניים ושאתם בשיקום שכונות.

מירי רגב: אתם עוד תרוויחו עליהם.

מירי רגב: למה לא לעשות עליהם מס?

ראובן קוגן: זאת בעיה של מדיניות מסים.

מירי רגב: אנחנו הולכים להוריד מסים על אלכוהול.

מירי רגב: אולי לא נוריד את המסים על האלכוהול, אבל בסדר, נדבר על זה.

מירי רגב: הבנתי.

מירי רגב: 14 מיליון שקלים, זה מה שיש לנו כרגע בשיקום שכונות.

שבתאי שגב: אם זה 14 מיליון שקלים, זה אומר משהו כמו 200 אלף שקלים לשכונת שיקום.

שבתאי שגב: זה אפילו לא גרעינים בשבת.

מירי רגב: הורדנו היום את המס על גרעיני דלעת ורוצים להוריד את המס על הוויסקי.

מירי רגב: נוסיף שם עוד כמה תחנות של מפעל הפיס שאוהבים לשים בשכונות מצוקה, ומה יהיה רע?

מירי רגב: עושים הגרלות ועוד הגרלות וישתו קצת ויסקי, יאכלו קצת גרעיני דלעת והם מסודרים.

מירי רגב: תסביר לי מה אומר השיקום הפיזי.

מירי רגב: ה-14 מיליון שקלים אלה מיועדים ל-37 שכונות שיקום בלבד שתכף נראה מה זה כולל, מתוכן 50 שכונות הן בשיקום החברתי אבל לא בפיזי.

שבתאי שגב: יש 200 שכונות.

שבתאי שגב: אנחנו הפעלנו ב-150 שכונות.

שבתאי שגב: חלק מה-150, משהו כמו 50 שכונות, סיימנו פחות או יותר.

שבתאי שגב: ה-100 האחרות, אלה שהקפיאו אותן, ההשהיה שהייתה, 80 שכונות הקפיאו בשנת 2007, יש עוד 50 שכונות שעדיין לא נגענו בהן מהתחלה.

שבתאי שגב: מעולם לא נגענו בהן.

מירי רגב: בכמה שכונות כרגע אנחנו לא נוגעים?

שבתאי שגב: היום יש לנו משהו כמו 150 שכונות.

מירי רגב: בהן לא נוגעים.

שבתאי שגב: כן.

שבתאי שגב: ב-50 שכונות אף פעם לא נגעו.

שבתאי שגב: 150 שכונות היו בפנים, 50 פחות או יותר הסתיימו, והיום אנחנו נמצאים ב-37.

מירי רגב: מי הזוכים שכלולים ב-37?

מירי רגב: למה דווקא ה-37 האלה?

שבתאי שגב: כאשר השר ביקש מאתנו לצמצם את מספר השכונות, בנינו מערכת קריטריונים מבוססים על 42 משתנים, ודירגנו את השכונות לפי המשתנים האלה – חברתי, כלכלי, חינוך, סוציו אקונומי, מדדים של הלשכה לסטטיסטיקה וכולי.

שבתאי שגב: דירגנו את השכונות וחתכנו לפי המדרג הזה.

שבתאי שגב: אלה שהיו הכי מסכנים, אותם השארנו והשאר נמצאים בהשהיה.

מירי רגב: ה-37 שכונות שהן בתוך שיקום שכונות, מה אתה מקציב לכל שכונה ומה זה אומר שיקום פיזי?

שבתאי שגב: חבל שאי אפשר להראות את המצגת.

מירי רגב: אי אפשר.

מירי רגב: מה שאי אפשר, אי אפשר.

שבתאי שגב: תיארתי קודם מה קרה ומה הבעיה בשכונת שיקום.

שבתאי שגב: הבעיות בשכונות שיקום הן כלהלן: ראשית, בנייה ברמה נמוכה, העזובה בשכונות האלה היא גדולה, הבתים במצב גרוע, ואנחנו צריכים לתקוף את הנושא הזה של שיפוץ וחידוש המבנים.

שבתאי שגב: שנית, בשכונות השיקום הייתה בעיה גדולה מאוד של דירות קטנות לעומת דירות גדולות.

שבתאי שגב: זאת אומרת, אם בשכונה רגילה יש יותר דירות גדולות ופחות דירות קטנות, בשכונת שיקום היו הרבה דירות קטנות ומי גר בדירה קטנה?

שבתאי שגב: או זוג צעיר או קשיש.

שבתאי שגב: הקשיש, אתה אומר לו שנשקיע בשכונה, הוא אומר שאותו זה לא מעניין.

שבתאי שגב: הקשיש יוצא, במקומו נכנס זוג צעיר או קשיש אחר.

שבתאי שגב: אם נכנס זוג צעיר, הזוג הצעיר אומר שהוא ישקיע בשכונה, בפיתוח, בגנים וכולי?

שבתאי שגב: לא מעניין אותו כי הוא קצת יתעשר, הוא מתרחב ויוצא מהשכונה.

שבתאי שגב: כך בשכונת השיקום תמיד יש אוכלוסייה חלשה.

שבתאי שגב: ראינו את הדבר הזה ואמרנו שנעשה פרוייקט הרחבת מבנים.

שבתאי שגב: זאת אומרת, לקחת את הבתים הקטנים ולהרחיב אותם.

שבתאי שגב: בשנות קיומו של הפרוייקט, הרחבנו משהו כמו 38 אלף יחידות דיור בשכונות שיקום.

מירי רגב: אלה שגרו בדירות קנו את הדירות?

שבתאי שגב: אלה שגרו בשכירות, קנו את הדירות והרחיבו.

שבתאי שגב: אלה שהדירות היו שלהם, הם הרחיבו בסיוע של פרוייקט השיקום.

שבתאי שגב: הסיוע היה כזה שנתנו להם את התכנון, את הארגון, מענקים, הלוואות ומענקים והם הרחיבו את הדירות.

שבתאי שגב: תכף אני אראה לך תמונות ותראי מה עשינו.

מירי רגב: אני רואה.

מירי רגב: אני רואה בית לפני שיפוץ, וזה ממש מזכיר לי את הבית שלי בקריית גת.

שבתאי שגב: זה הבית לפני השיפוץ וזה הבית אחרי השיפוץ.

שבתאי שגב: הבית הזה הוא בלוד.

מירי רגב: כן, אלה האוניות.

מירי רגב: בדיוק דבר כזה.

שבתאי שגב: זה בדימונה.

שבתאי שגב: כמה בתים.

מירי רגב: זה יפה.

שבתאי שגב: זה בנושא הרחבת דיור.

שבתאי שגב: אנחנו גם טיפלנו בנושא של הקשישים שגרים בשכונה, אלה אנשים שכמעט ואין להם שום אמצעים.

שבתאי שגב: יש קשישים שאפילו לא היו להם מים חמים, לא היה להם במה להתרחץ, ואנחנו שיפצנו את הדירות של הקשישים.

שבתאי שגב: כל שנה אנחנו משפצים את הדירות של הקשישים ועד היום עשינו משהו כמו 32 אלף יחידות דיור לקשישים.

שבתאי שגב: תכף נראה מה עשינו.

שבתאי שגב: הנושא האחרון הוא הנושא של תשתיות ציבוריות.

שבתאי שגב: למשל, אור יהודה כל שנה הייתה מוצפת.

שבתאי שגב: טירת הכרמל יושבת שם במדרון מתחת לשכונות השיקום וכל שנה היא מוצפת.

שבתאי שגב: כפר סבא הייתה שכונת יוספטל שהייתה מנותקת לגמרי מהעיר ואפילו הייתה קרובה לגבול.

שבתאי שגב: אמרו מה הסיבה שהשכונה כל כך מידרדרת, והסתבר שהיא מידרדרת מפני שהיא מנותקת מהעיר.

שבתאי שגב: לא הייתה תאורה, השכונה הייתה מבודדת.

שבתאי שגב: בנינו שם את השדרה המרכזית ואז השכונה התפתחה והיום היא אחת השכונות הטובות.

שבתאי שגב: בסוף נדבר על הנושא של תמ"א 38, שיקום וחיזוק נגד רעידת אדמה.

שבתאי שגב: אני רוצה להתעכב בגרף הזה בו את מסתכלת עכשיו.

שבתאי שגב: שיפוצים חיצוניים.

שבתאי שגב: אם בימים הטובים – לפני עשר שנים – אז היינו עם תקציב של 200 מיליון שקלים, 180 מיליון שקלים, היינו מבצעים 5,000 יחידות דיור בשנה, שיפוץ של הדירות האלה, היום אנחנו מגיעים ל-1,600 דירות ובשנה הבאה בטח נגיע ל-500 דירות, אם זה יהיה התקציב.

שבתאי שגב: זה אומר ירידה דרסטית.

שבתאי שגב: אגב, אם את מכירה, זה בתלפיות בירושלים.

מירי רגב: בחלק מהרחובות נראים בתים, חבל על הזמן, ובחלק מהרחובות זה עדיין לא נראה משהו, אבל אין מה לעשות, זה בטח תלוי באופי הבניין ובמיקומו.

שבתאי שגב: נכון.

שבתאי שגב: בירושלים הבית הוא מאבן, בתל אביב הוא לא מאבן.

שבתאי שגב: אם נסתכל גם כאן על הגרף של ההרחבות, בימים כתיקונם היינו מגיעים ל-1,900-2,000 הרחבות.

שבתאי שגב: מאז הורידו את המענקים וביטלו אותם ----

מירי רגב: אתה מדבר על מענקי מקום?

שבתאי שגב: על מענקים בסיוע.

שבתאי שגב: אם תושב שכונת שיקום היה מרחיב את הדירה במשהו כמו 20-25 מטרים, העלות של זה היא בערך 80-90 אלף שקלים, ואני מדבר במחירים של היום.

שבתאי שגב: 50 אלף שקלים מהסכום הזה הוא היה מקבל כהלוואה ממשרד השיכון ו-40 אחוזים מה-50 אלף שקלים – זאת אומרת, 20 אלף שקלים – היו מענק.

שבתאי שגב: זה נתן לו דחיפה רצינית וזה נתן תמריץ לאנשים להרחיב.

שבתאי שגב: מי שמשקיע מאה אלף שקלים בדירה שלו מהונו הפרטי ועושה מאמצים, הוא רוצה לחיות שם.

שבתאי שגב: הוא רוצה שהשכונה תהיה טובה, הוא רוצה לדאוג לילדים שלו, הוא רוצה לדאוג לבתי הספר, הוא ישמור על הקיים.

שבתאי שגב: הפרוייקט הזה מת לגמרי.

שבתאי שגב: אנחנו הגענו עכשיו למצב של 70 הרחבות מתוך 1,900 שהיינו עושים בהתחלה.

שבתאי שגב: כל זה נגמר בגלל שביטלו את המענקים וההלוואות להרחבות.

שבתאי שגב: זה היה התמריץ העיקרי של הדיירים לעשות את ההרחבות.

שבתאי שגב: אגב, מי שביצע את ההרחבה, באור יהודה יש למשל פרוייקט שלם, זה משנה לגמרי את השכונה.

שבתאי שגב: האוכלוסייה עליה דיברתי קודם, האוכלוסייה החזקה שרצתה לברוח מתוך השכונה, שלא רצתה להישאר בשכונה, אם זה קשיש או זוג צעיר שהדירה הייתה קטנה לו, נתנו לו פתרון.

שבתאי שגב: ברגע שהוא מרחיב את הדירה, יש לו פתאום דירה של ארבעה חדרים והוא משקיע והוא עושה את זה לבד, הוא הקבלן, הוא רוצה לשמור על מה שיש לו.

איתן כהן: היום אתם מרחיבים בקטמונים.

שבתאי שגב: בקטמונים לא היו כל כך הרבה הרחבות.

איתן כהן: היום יש.

איתן כהן: בקטמון ח' ו-ט'.

שבתאי שגב: לא.

שבתאי שגב: שם לא עשינו הרחבות אלא רק שיפוץ.

שבתאי שגב: שם היו בלוקים ענקיים.

שבתאי שגב: בנושא של שיפוץ דירות של קשישים, כאן אין לי כמעט טענות לאוצר מפני שכאשר התחלנו כאן, את רואה את הגרף הזה של דירות הקשישים והיו הרבה קשישים שלא טופלו.

שבתאי שגב: עכשיו אנחנו מטפלים פחות או יותר באוכלוסייה המצטרפת, אבל זה כמעט הסוף.

שבתאי שגב: אין לי בעיה תקציבית אבל זה גם כסף קטן.

שבתאי שגב: 100 אלף שקלים לשכונה, אתה פותר את הבעיה.

שבתאי שגב: הנושא של תשתיות ציבוריות כמעט ומת.

שבתאי שגב: כשאני אומר תשתיות, מדובר בגנים, בשבילים, במדרכות, בתאורה, בניקוז, בגן ציבורי וכולי.

שבתאי שגב: בשכונת שיקום היה מחסור בגנים ציבוריים שלא היו שם בכלל.

שבתאי שגב: אנחנו פיתחנו את הנושא הזה.

מירי רגב: מה היה התקציב לתשתיות הציבוריות?

שבתאי שגב: התשתיות הציבוריות היו 30-40 אחוזים מסך כל התקציב.

שבתאי שגב: אם יש לי 200 אלף שקלים לשכונה, מי יכול לעשות משהו?

מירי רגב: בעצם מה שקורה היום זה שתשתיות ציבוריות אין בכלל.

שבתאי שגב: כמעט ואין.

מירי רגב: בגלל שאת מעט הכסף שיש, אתם איכשהו מנסים לעשות לשיפוץ הבתים.

שבתאי שגב: היום עם 14 מיליון שקלים, אני אומר לך במלוא האחריות – ואני מכיר את הנושא – שכלום לא נעשה.

שבתאי שגב: אי אפשר לעשות כלום בסכום הזה.

מירי רגב: נסגור את שיקום השכונות.

שבתאי שגב: זאת בעצם המסקנה.

אבי גור: אפשר לעשות תיעוד של הפרוייקט הכי יפה במדינת ישראל בעשרים השנים האחרונות.

שבתאי שגב: תיעוד.

שבתאי שגב: נעשה תיעוד.

איתן כהן: בתרבות הדיור נותנים מענקים לשיפוצים?

שבתאי שגב: אתה משווה את תרבות הדיור לעניין הזה?

שבתאי שגב: בתרבות הדיור עושים גירודים של הגירודים.

איתן כהן: גם את זה כבר אין להם.

שבתאי שגב: כיוון שהתקציב הצטמצם וכיוון שיש את נושא רעידות האדמה, יש לנו את האנשים שלנו בשטח ואני לפחות החלטתי שאנחנו יכולים לתרום מאוד בנושא של תמ"א 38.

שבתאי שגב: לקחתי את ראובן לאשדוד כדי לראות את הבית הזה.

מירי רגב: לפחות ראובן מחובר לשטח.

מירי רגב: הוא גם היה אתי בסיור בנצרת עלית.

שבתאי שגב: תמ"א 38 נותנת זכויות לבנייה על הגגות, תוספת של יחידות דיור.

שבתאי שגב: לארגן את האנשים כדי שיעשו את התוספת הזאת, זה תהליך מסובך.

שבתאי שגב: כיוון שלנו יש את האנשים בשכונות השיקום והיום פחות מועסקים, רתמתי אותם לעניין הזה.

שבתאי שגב: יש כאן תמונה יפה של בית.

שבתאי שגב: אם אתה מוסיף למעלה קומה, נגיד יש בית של 4 קומות, אתה מוסיף קומה ושתי דירות למטה, שש יחידות דיור, היזם שמקבל את זכויות הבנייה האלה מוכר את הדירות החדשות ותמורת זה הוא משפץ את הבית ובונה ממ"ד ומקלט.

מירי רגב: זה אומר לקחת שכונה של שיקום שכונות, לתת לקבלן תמריץ לשפץ אותה בתנאים ובהטבות, ואז בעצם הוא מכניס לאותה שכונה, ברגע שהשכונה נראית יותר טוב, גם אוכלוסייה יותר חזקה.

שבתאי שגב: אלא שיש כאן בעיה.

שבתאי שגב: הבעיה היא שבשכונת שיקום מחירי הדירות הם כל כך נמוכים שלקבלן לא משתלם.

שבתאי שגב: אנחנו אמרנו בפרוייקט שיקום שכונות שאם אנחנו משפצים יחידת דיור, עלות השיפוץ של יחידת הדיור לנו, למשרד השיכון, היא בערך 20 אלף שקלים ליחידה אחת, בואו ניתן את זה כסובסידיה לדיירים, אם הם יעשו את הנושא של תמ"א 38 ויבנו.

שבתאי שגב: זה בינתיים עובד באשדוד כי שם מחירי הדירות הם פחות או יותר גבוהים ומאפשרים לקבלן גם למכור וגם להרוויח.

שבתאי שגב: במקומות אחרים יש בעיה בנושא הזה.

שבתאי שגב: אנחנו מנסים עכשיו בנתניה, אולי בלוד נצליח, בקריית ים, בבת ים אנחנו על סף בנייה של הדבר הזה.

שבתאי שגב: אני רוצה להדגיש את התרומה של פרוייקט שיקום השכונות.

שבתאי שגב: היום, כדי לעשות את הדבר הזה, לארגן את הדיירים, תארי לך לארגן בלוק של 24 דיירים כאשר לכל אחד יש רצון אחר, רק לעשות את האבחון של הדבר הזה – זה מאוד מסובך וקשה מאוד.

שבתאי שגב: האנשים שלנו רכשו כבר את האמון של הדיירים במשך עשרות השנים האלה ואיכשהו אנחנו מצליחים להזיז דברים.

מירי רגב: תודה.

מירי רגב: אני רוצה התייחסויות של עוד גורמים.

מירי רגב: כמי שמלווה את התוכנית הזאת מאז הקמתה, כאשר אתה צריך לשים את האצבע, איפה כרגע הבעיה העיקרית ועל מה צריך ללכת ולשים את הדגש?

מירי רגב: כסף?

שבתאי שגב: בדיוק.

מירי רגב: כמה כסף?

שבתאי שגב: אנחנו צריכים להגיע לרמה שהיינו לפני שש-שבע שנים, רמה של 200 מיליון שקלים לשנה.

שבתאי שגב: זה התקציב הדרוש לשיקום.

מירי רגב: זה הכל?

מירי רגב: זה התקציב של שיקום?

מירי רגב: 200 מיליון שקלים לשנה?

שבתאי שגב: אם תעלי לי מ-14 מיליון ל-200 מיליון, אנחנו נוכל לעשות משהו.

קריאה: כמה הרחבות אתה עושה בכסף הזה?

שבתאי שגב: זה מיקס.

שבתאי שגב: זה הרחבות וזה עוד דברים.

מירי רגב: זה תשתיות, שיפוצים והרחבות.

שבתאי שגב: תשתיות, הרחבות, שיפוצים וקשישים.

שבתאי שגב: כל ארבעת הנושאים האלה.

שבתאי שגב: אם נקבל סכום של 200 מיליון שקלים, עבורי אלה חלומות באספמיה.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: אריאלה, בבקשה, בקצרה.

אריאלה רבדל נדקוב: אני רוצה להתייחס לנקודה אחת ששבתאי העלה כי חשוב שתבינו אותה.

אריאלה רבדל נדקוב: אנחנו עשינו ביחד עם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה עבודה על השכונות שקיימות בשיקום שכונות.

אריאלה רבדל נדקוב: אנחנו בחנו את השכונות לפי 42 משתנים והגענו למסקנה ברורה שלפחות ב-50 אחוזים מהשכונות, סיימנו בהן את התפקיד.

אריאלה רבדל נדקוב: אנשים הגיעו למעמד ולרווחה כלכלית שאין הצדקה שנישאר שם.

אריאלה רבדל נדקוב: ההחלטה של השר שטרית מתבססת על הדבר הזה.

אריאלה רבדל נדקוב: היא גם כלכלית במהותה כי היו ם חסרים תקציבים, אבל בעיקרה היא לא מצוצה מהאצבע, היא לא סתמית, אלא היא נעשתה על בסיס של מחקר שעשינו אותו עם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

אריאלה רבדל נדקוב: אנחנו בודקים את עצמנו עכשיו מחדש במחקר הזה, אם הוא נכון או לא נכון.

אריאלה רבדל נדקוב: על סמך הדבר הזה אנחנו המלצנו כצוות בין מוסדי – שיקום שכונות פועל על פי צוות בין מוסדי משותף לחמישה משרדים היום: משרד החינוך, משרד הרווחה, משרד הבריאות, משרד השיכון ולפני שנתיים צירפו את משרד הקליטה משום שהיום עולים מהווים אחוז מאוד גבוה בשכונות שיקום.

אריאלה רבדל נדקוב: מדובר בעולים גם מאתיופיה וגם מחבר העמים.

אריאלה רבדל נדקוב: לכן הצטרף המשרד לקליטת העלייה לנושא והוא היום חבר בוועדה.

אריאלה רבדל נדקוב: אנחנו פועלים כצוות בין מוסדי, כל המשרדים שותפים בו, אני יושבת ראש הצוות וכל משרד יש לו את התשומות שלו, את הסעיף התקציבי שלו בתחום החברתי.

אריאלה רבדל נדקוב: משרד הרווחה אחראי על נושא של כוח אדם, עובדים קהילתיים, עובדים שכונתיים, רכזי הון אנושי.

אריאלה רבדל נדקוב: משרד הבריאות אחראי על תקציבים לבריאות, לפעילות מיוחדת לקידום בריאות בקרב תושבי השכונות.

אריאלה רבדל נדקוב: משרד החינוך אחראי על נושא של – עכשיו מיקדנו משום שהתקציב שלנו גם שם הצטמצם בצורה מאוד דרמטית.

מירי רגב: מה התקציב שלכם?

אריאלה רבדל נדקוב: התקציב הכולל של כל המשרדים היום עומד על משהו בסדר גודל של 49 מיליון שקלים כאשר לפני שנתיים משרד החינוך היה עם 29 מיליון שקלים לבד והיום הוא עומד על 13.5 מיליון שקלים.

אריאלה רבדל נדקוב: אנחנו עמדנו על תקציב – כאשר נכנסתי לתפקיד לפני שבע שנים – בסכום של 32 מיליון שקלים והיום יש לי 5.5 מיליון שקלים.

אריאלה רבדל נדקוב: משרד הבריאות הצטמצם במידה מסוימת.

אריאלה רבדל נדקוב: הצמצומים העיקריים חלו בתקציב שיקום חברתי, לא שיקום פיזי.

מירי רגב: מה זה שיקום חברתי?

מירי רגב: מה ההבדל בין זה לחינוך?

אריאלה רבדל נדקוב: אני אסביר.

אריאלה רבדל נדקוב: לכל משרד יש את התחומים שלו שהוא אחראי עליהם.

אריאלה רבדל נדקוב: משרד החינוך למשל, אנחנו עושים פעילות, אנחנו מפתחים ביחד עם משרד הבריאות את כל הנושא.

אריאלה רבדל נדקוב: מה ששמידט היום גילה, אנחנו כבר עושים עשרים שנים, מרכזים לגיל הרך בשכונות שיקום.

אריאלה רבדל נדקוב: אלה תקציבים של משרד הבריאות ומשרד החינוך.

אריאלה רבדל נדקוב: אנחנו עושים במשרד החינוך הרבה מאוד עבודה עם אגף שח"ר על מעברים מגן לבית הספר היסודי, מבית הספר היסודי לחטיבת הביניים, מחטיבת הביניים לבגרות והרבה מאוד השקעה לבגרות כדי להגדיל את מספר המגיעים לבגרות.

אריאלה רבדל נדקוב: אנחנו עושים עם משרד הבריאות עוד נושא שהוא מאוד חשוב.

אריאלה רבדל נדקוב: גילינו שבכל העולם, ולא רק בישראל, מסתבר שהבריאות, המניעה, כל תהליך המניעה בתחום הבריאות חלש מאוד, יש מחלות של נשים שכבר כמעט ולא נמצאות אבל נמצאות בצורה מאוד רחבה ובנפיצות מאוד גדולה של המחלות האלה בקרב תושבות שיקום שכונות.

אריאלה רבדל נדקוב: בנושא של לב, יש אחוז הרבה יותר גבוה.

מירי רגב: תני לי דוגמה של מחלה בה לוקות נשים.

אריאלה רבדל נדקוב: סרטן.

שבתאי שגב: לגברים אין סרטן?

אריאלה רבדל נדקוב: לא.

אריאלה רבדל נדקוב: אצל נשים הרבה מזה זה גם בגלל מזון.

קריאה: גילוי מאוחר כי אין מודעות.

אריאלה רבדל נדקוב: נשים מתבגרות, כל הנושא של סידן, חילוף חומרים, תופעות מאוד קשות שגילו בקרב נשים.

אריאלה רבדל נדקוב: יש תמותה יותר גבוהה בממוצע פר אלף נשים בשכונת שיקום מאשר בשכונה אחרת.

אריאלה רבדל נדקוב: יש מחלות של גברים, בעיקר בתחום של לב בשכונות שיקום ונפיצות יותר גבוהה מאשר באזורים אחרים.

אריאלה רבדל נדקוב: אנחנו עשינו עבודה מאוד גדולה עם משרד הבריאות בעניין הזה, בעקבות גילויים שגילינו בחוץ לארץ והיינו בטוחים שבארץ זה לא קיים אבל לצערי הרב זה כן קיים.

אריאלה רבדל נדקוב: עם העובדים של משרד הרווחה אנחנו עושים פעילות בשני דברים כאשר האחד הוא כל הנושא של מנהיגות ומעורבות תושבים והעצמה של תושבים, והשני, כל הנושא של קידום לתעסוקה, הכשרה מקצועית.

אריאלה רבדל נדקוב: יש לנו רכזי תעסוקה מטעם משרד הרווחה.

אריאלה רבדל נדקוב: משרד השיכון שם תקציב מאוד גדול גם לקורסים וגם למלגות כדי שהאנשים יוכלו ללמוד מקצועות כדי שיוכלו לצאת לעבודה ו/או ישפרו את המעמד המקצועי שלהם.

אריאלה רבדל נדקוב: יש לנו תוכנית אחת נוספת שאנחנו עושים אותה עם המועצה להשכלה גבוהה ומדובר בקידום להשכלה גבוהה.

אריאלה רבדל נדקוב: קיבלנו כספים גם לנושא הזה וגם אנחנו שמים כספים.

אריאלה רבדל נדקוב: יש לנו רכזים בכל אחת משכונות השיקום – רכז תעסוקה, עובד קהילתי, עובד שכונתי ורכז הישגים בהבדל אחד גדול, כי הוא עובד ב-37 שכונות ואני עובדת ב-84 שכונות.

אריאלה רבדל נדקוב: כדי לעבוד ב-84 שכונות, זה אומר שבבת ים, שם אני עובדת בשלוש שכונות, אני סופרת אותן כאחת.

אריאלה רבדל נדקוב: בתל אביב, שם אני עובדת בחמש שכונות, אני סופרת אותן כשכונה אחת.

אריאלה רבדל נדקוב: בעצם אם אנחנו בודקים פר שכונה באמת, אנחנו נמצאים במשהו שהוא קרוב ל-97 שכונות ממש בכל רחבי הארץ.

אריאלה רבדל נדקוב: אם את לוקחת את תל אביב, שם יש הרבה מאוד שכונות, אם את לוקחת את בת ים שגם שם יש הרבה שכונות, ואם את לוקחת מקומות נוספים, אנחנו מגיעים לקרוב ל-97 שכונות.

אריאלה רבדל נדקוב: אנחנו עשינו את המדרג.

אריאלה רבדל נדקוב: אני אומרת לך שבאמת אני שלמה עם העניין הזה.

אריאלה רבדל נדקוב: בחלק ניכר משכונות השיקום לא עשו השהייה בחברתי אלא עשו השהייה בפיזי.

מירי רגב: את יודעת שאחד משפיע על השני.

מירי רגב: כאשר השכונה נראית מוזנחת, את יודעת שאף אחד לא ירצה לגור שם.

מירי רגב: אפילו זוג צעיר יעדיף לעבור לגור אצל אימא שלו מאשר לגור בשכונה כזאת.

אריאלה רבדל נדקוב: אני רוצה שתבואי לראות שכונה שאנחנו חושבים שאנחנו צריכים לצאת ממנה, איך היא נראית לעומת שכונה שאנחנו חושבים שצריכים להישאר בה.

אריאלה רבדל נדקוב: שכונה שאנחנו חושבים שצריך לצאת ממנה, אולי היא לא הרצליה פיתוח, אבל היא נראית טוב מאוד.

אריאלה רבדל נדקוב: לעומת זאת, שכונה שאנחנו רוצים להישאר בה, היא נראית פיזית רע, התושבים שלה נמצאים בהרבה מאוד היבטים בכי רע, ואני מדברת גם על אנשים מבוגרים.

מירי רגב: איפה את מזהה את הפערים כרגע?

אריאלה רבדל נדקוב: אנחנו מזהים את הפערים בחינוך, פערים מאוד משמעותיים.

מירי רגב: חינוך, זאת אומרת שאנשים לא מגיעים לבגרויות.

אריאלה רבדל נדקוב: אחוז הסטודנטים שמצטרפים בהשוואה לשכונה בינונית וחזקה.

אריאלה רבדל נדקוב: מספר הסטודנטים, אחוז הבגרויות לעומת שכונה חלשה.

אריאלה רבדל נדקוב: יש פער מאוד גדול וזה מדהים לראות כמה זה חזק.

אריאלה רבדל נדקוב: בתחום של בריאות, אני מוכרחה לומר לך שיש פער משמעותי.

אריאלה רבדל נדקוב: אנחנו עשינו מחקר עם משרד הבריאות בנושא הזה ואנשים בשכונות שיקום יותר חולים מאשר אנשים בשכונות אחרות וזה חד משמעית.

אריאלה רבדל נדקוב: אנשים שם מתים יותר מהתקפי לב.

אריאלה רבדל נדקוב: כמו שאמרתי, יש לנו תקציב נוסף חברתי של משרד השיכון ואתו אנחנו משלימים את הפעילות של המשרדים השותפים.

מירי רגב: התקציב הכולל הוא 49 מיליון.

אריאלה רבדל נדקוב: כן.

אריאלה רבדל נדקוב: של כל המשרדים.

אריאלה רבדל נדקוב: בתוך התקציב הזה יש תקציב לשיקום והתקציב הזה כמעט איננו קיים אלא הצטמצם.

מירי רגב: כלומר, גם משרד השיכון צמצם את התקציב הזה.

אריאלה רבדל נדקוב: מאוד.

אריאלה רבדל נדקוב: התקציב במשרד החינוך ובמשרד השיכון, אלה שני התקציבים שצומצמו הכי הרבה בצורה כזאת שבעצם אם היום אני רוצה לעשות את הנושא של פיתוח תעסוקה, פיתוח תושבים וקידום להשכלה גבוהה, כמעט ואין לי כסף.

אריאלה רבדל נדקוב: אני חושבת שבשיקום שכונות צריך לעשות שני דברים: האחד, לצמצם את מספר השכונות שנמצאות בשיקום מהשכונות שסיימו, אלה שלדעתנו סיימו את העבודה.

שבתאי שגב: בחברתי.

אריאלה רבדל נדקוב: בחברתי.

אריאלה רבדל נדקוב: אני מדברת על החברתי.

אריאלה רבדל נדקוב: דבר שני שאני חושבת שצריך לעשות זה שיש שכונות שאינן בשכונות שיקום ואלה שכונות חלשות, שם מתגוררים שני מגזרים עיקריים – לא יהודים באופן כללי וחרדים.

אריאלה רבדל נדקוב: אלה שכונות שאנחנו כמעט לא נמצאים בהן.

מירי רגב: אצל החרדים והערבים.

אריאלה רבדל נדקוב: לא רק ערבים.

אריאלה רבדל נדקוב: לגבי הדרוזים והבדואים קיבלנו תוכנית חברתית מיוחדת שאנחנו מפעילים אותה ואנחנו משלימים את מה שאנחנו לא עושים בשיקום שכונות.

אריאלה רבדל נדקוב: האוכלוסייה הערבית, אין לה תוכנית דומה.

אריאלה רבדל נדקוב: אנחנו עובדים בשלוש או ארבע מקומות כמו אום אל פאחם, נצרת הערבית, ג'יפה ורהט.

מירי רגב: את אומרת שמבחינתך צריך לצמצם את מספר השכונות.

אריאלה רבדל נדקוב: צריך לצמצם את מספר השכונות ולהכניס את השכונות שנמצאות בחוץ, שצריכות להיכנס, אלה שבאות משלושת המגזרים שעכשיו דיברתי עליהם.

אורלי לוי אבקסיס: למה לא להרחיב את התוכנית?

אריאלה רבדל נדקוב: אם מישהו מכיר את הפרוייקט הזה, היא מכירה אותו.

אריאלה רבדל נדקוב: אבא שלה היא עתיר זכויות בפרוייקט הזה.

שבתאי שגב: אבא שלה הולך בטיילת שבנינו מהבית שלו עד בית הכנסת.

אריאלה רבדל נדקוב: עתיר זכויות בעניין הזה.

אריאלה רבדל נדקוב: הוא אחד מהאנשים שתרמו לנושא הזה יותר מכל אדם אחר.

אריאלה רבדל נדקוב: אני מוכרחה להזכיר באותה הזדמנות חגיגית שני אנשים שכבר הלכו לעולמם, אחד הוא את ראש הממשלה מנחם בגין זכרונו לברכה, ואת הפרופסור יגאל ידין זכרונו לברכה.

אריאלה רבדל נדקוב: שני אנשים שתרמו הרבה מאוד לפרוייקט הזה.

אריאלה רבדל נדקוב: את פרופסור שמשוני שהיה הראשון בתפקיד שלי, שגם הוא נפטר לא מכבר.

מירי רגב: אני רוצה לשמוע את משרד הפנים.

שמעון בר שמעון: אנחנו עוסקים בנושא לא באופן ישיר אלא באופן יותר עקיף.

שמעון בר שמעון: מבחינת המסגרת, תמ"א 35 ומדיניות התכנון הארצית, אנחנו רואים ערך חשוב בקידום שכונות ושיקום עירוני.

שמעון בר שמעון: אנחנו כמובן משתדלים לתת עדיפות לתוכניות מהסוג הזה בוועדות השונות.

שמעון בר שמעון: הוזכרה כאן תמ"א 38 בהקשר לרעידות האדמה.

שמעון בר שמעון: צריך לומר שאפשר להוסיף יותר ממה שציינת אבל לא במסגרת תמ"א 38 אלא במסגרת עריכת תוכנית.

שבתאי שגב: כן, אבל עוברות ארבע שנים כדי להכין תמ"א.

שמעון בר שמעון: תמ"א 38 מקצרת את ההליכים.

מירי רגב: משרד הרווחה.

אסתר דורון: גם אנחנו קוצצנו בשנת 2005 מ-260 תקנים ל-182 תקנים.

אסתר דורון: עוד לא ירדנו לגמרי כי אצלנו בתוך המשרד עושים את הקיצוץ יותר הדרגתי וסופגים את זה, אבל גם התקציב מלפני 2005 היה בסביבות מיליון שקלים ועכשיו אנחנו עומדים על 839.

אסתר דורון: זה אומר שהביצוע כמובן מצטמצם בצורה משמעותית.

מירי רגב: מה הביצוע?

מירי רגב: במה זה בא לידי ביטוי במשרד הרווחה?

אסתר דורון: אנחנו בעיקר מתמקדים במשרות.

אסתר דורון: בהכנה לתעסוקה, העובדים הם ממסגרת הרווחה.

מירי רגב: אתם מדברים בעיקר על משרות.

אסתר דורון: כן, עם הפעלה קטנה סביב הנושאים האלה.

אסתר דורון: אם בממוצע היה משהו כמו 3 עובדים לפני חמש שנים, עכשיו מדובר בשני עובדים.

אסתר דורון: זה בפריסה ארצית למרות שיש מקומות שיש יותר ויש מקומות בהם יש עובד אחד.

אסתר דורון: זה פוגע בפעילות.

אסתר דורון: אני רוצה לומר אמירה אישית.

אסתר דורון: יש משהו מעבר לשיקום שכונות שאני לא חושבת שאנשים ערים לו.

אסתר דורון: גם בשכונה שזה לא קיים, השכונות ליד, חלק מההשפעה של דברים שקורים, קורים גם שם.

אסתר דורון: אם מסתכלים על זה ממבט של זמן, לשיקום שכונות הייתה השפעה מאוד רצינית על צריכה תרבותית, לאו דווקא בשכונות שם היה שיכון אלא בשכונות ליד.

אסתר דורון: הייתה השפעה הרבה מעבר וזה לא קורה הרבה שלתוכנית יש השפעה מעבר לנקודת הזמן בו היא מטפלת.

אסתר דורון: זה קשור בין היתר לכך שיש מסה של מקומות שונים.

אסתר דורון: האפקט הרבה יותר משמעותי אבל התוכנית חייבת להיות כי בלעדיה היא לא תגיע לשום מקום.

מירי רגב: האוצר.

מירי רגב: אני רוצה לשמוע את ההתייחסות שלכם לגבי הקיצוץ בתקציב ברמה הפיזית וגם ברמה החברתית, ולאן אנחנו הולכים עם העניין הזה.

מירי רגב: הגענו עכשיו ל-14 מיליון שקלים וזה התקציב שיש כרגע לפרוייקט שיקום שכונות.

מירי רגב: איך אתם רואים את שיקום השכונות?

מירי רגב: איך אתם רואים את הפעילות שלכם ככלי לצמצום הפערים החברתיים?

מירי רגב: מה אתם עושים בנושא?

ראובן קוגן: אמרה אריאלה בצדק שחלק מההפחתה בתקציב זה לא בגלל שמישהו החליט לקצץ אלא בגלל שהמדינה מתפתחת וצומחת גם ממקורות אחרים ולא רק בגלל שעושים שיקום שכונות.

אורלי לוי אבקסיס: מתי בפעם האחרונה היית בשכונת מצוקה?

אורלי לוי אבקסיס: שכונות מסוימות לא מתפתחות אלא הן מתחת לקו העוני והילדים נשארים ללא תרבות, ללא סבסוד של חוגים והמתנ"סים עומדים שם כפיל לבן במקרה הרע ובמקרה הטוב כאכסניה לחוגים פרטיים לבעלי אמצעים.

אורלי לוי אבקסיס: אתה אומר שהמדינה מתפתחת ולכן לא צריך שיקום שכונות.

מירי רגב: תכף נסכם את זה ונקווה שנגיע לאיזושהי החלטה ביחד.

ראובן קוגן: ההפחתות בתקציבים של שיקום שכונות, כמו הפחתות בכלל תקציב המדינה, הפחתות רוחביות למעט הסוגיה של קיצוץ 2009-2010, שאני אתייחס אליה.

ראובן קוגן: ההפחתות בתקציבים של שיקום שכונות לא משקפים את ההשקעה אפילו של משרד השיכון בנושא הזה של שיקום פיזי לפחות, כי למשרד השיכון יש תוכנית שסוכמה ב-2009 בסכום של 300 מיליון שקלים על מיקוד מאמץ שעיקרו לחולל שינוי באותם ישובים ובאותן שכונות הזקוקים לשיקום.

ראובן קוגן: בדיוק על אותו עיקרון של צמצום שכונות מ-80 ל-37, בא המשרד בשנת 2009 וביקש מהאוצר לעשות תוכנית שהיא הרבה יותר ממוקדת מכך, לשים יותר כסף על פחות נושאים וכך נולדה התוכנית של 300 מיליון שקלים וכרגע היא בתכנון הסופי.

ראובן קוגן: אני מאמין שבמהלך 2010, אלה דברים שיתחילו להתבצע ונוכל לראות גם את התוצאות.

אריאלה רבדל נדקוב: תגיד את מספר השכונות שאנחנו מדברים עליהן בתוכנית כדי שהוועדה תדע את התמונה במלואה.

ראובן קוגן: מדובר בעשרה ישובים.

שבתאי שגב: שמונה מהן שיקום שכונות.

אריאלה רבדל נדקוב: שמונה, מהן שיקום שכונות לעומת 93.

ראובן קוגן: אני לא קבעתי את המספר.

אריאלה רבדל נדקוב: בשיקום שכונות 10 ישובים בסך הכל, מתוכם שמונה בשיקום שכונות.

ראובן קוגן: זאת הייתה החלטת מנכ"ל באיזה שכונות להשקיע ובאיזה ישובים.

ראובן קוגן: זאת לא הייתה החלטת האוצר אלא ועדה שהקים המשרד, ועדה פנימית עם כל האגפים והגיעו לקריטריונים על פיהם בחרו את הישובים.

ראובן קוגן: אם יש השגות על עבודת המשרד, אני מאמין שאפשר לפתור את זה בתוך המשרד.

ראובן קוגן: לגבי תמ"א 38, בהחלט רעיון מבורך.

ראובן קוגן: יש בעיות עם תמ"א 38.

ראובן קוגן: משרד הפנים כאן תומך בתמ"א ואני כחבר בוועדת העורכים של התמ"א אומר שזה לא פשוט לבוא ולשכנע לתת זכויות נוספות לתמ"א 38 ולהפוך אותה ליותר כלכלית.

ראובן קוגן: אנחנו כרגע קיבלנו עבודה כלכלית כאשר משרד השיכון הזמין עבודה כלכלית בעניין הזה והגיע למסקנה שתוספת של עוד קומה מעבר למה שכתוב היום בתמ"א תרחיב מאוד את הכלכליות של התמ"א עצמה, בערך פי חמש.

ראובן קוגן: כלומר, מ-100 אלף יחידות דיור נכון להיום, לכ-465-500 אלף יחידות דיור בכלל הארץ.

ראובן קוגן: זה צריך לעבור את ועדת העורכים ואת מוסדות התכנון הנוספים.

מירי רגב: מתוכנן קיצוץ נוסף בשיקום שכונות, מעבר ל-14 מיליון שאישרתם להם?

ראובן קוגן: אני לא מתכנן קיצוצים.

ראובן קוגן: אם הממשלה תחליט לקצץ, יהיה קיצוץ.

מירי רגב: אתה לא מתכנן את הקיצוץ, אני יודעת, אתה לא מבצע אותו, אבל האוצר נותן הצעה לקיצוץ.

מירי רגב: האם ההצעה שלכם, במסגרת הדיור, היא להוריד עוד קצת תקציבים מהמעט שנשארו לשיקום שכונות?

ראובן קוגן: דווקא הכוונה שלי היא להוסיף ואני אסביר גם למה.

מירי רגב: לפעמים האוצר מפתיע אותנו.

ראובן קוגן: ההפחתה האחרונה של 17 מיליון שקלים בשיקום שכונות פיזי, במסגרת הקיצוץ בתקציב 2009-2010, שני האחוזים הנוספים, נבעה מתוך איזשהו אילוץ שנבע מחוסר תיאום בין משרד האוצר למשרד השיכון.

ראובן קוגן: בלחץ הזמן, מאחר שהתקציב של שיקום שכונות היה המקור הגמיש לצורך העניין בלוחות הזמנים שהיו, נעשתה כל ההפחתה, כמעט כל ההפחתה של סעיף 70 במשרד השיכון, שם מאוחסן שיקום שכונות פיזי וההפחתה נעשתה מהתקציב של שיקום השכונות.

אורלי לוי אבקסיס: כי זה היה לכם מול העיניים והייתם צריכים לקצץ?

ראובן קוגן: אמרתי שזה היה מתוך אילוץ זמן וחוסר תיאום בין המשרדים.

ראובן קוגן: הנושא הזה עלה במליאת כאשר שר השיכון היה כאן והציג את תקציב משרדו.

ראובן קוגן: ביקש יושב ראש הוועדה חבר הכנסת גפני לתקן את הסוגיה הזאת ואני אמרתי שאין לי שום התנגדות, המשרד יגיש את פריסת הקיצוץ מחדש ולכן נוכל להחזיר את רוב הכסף מתוך ה-17 מיליון שקלים לשיקום השכונות.

מירי רגב: אתה אומר לנו שתחזרו מ-14 ל-17?

ראובן קוגן: לא.

ראובן קוגן: תוספת של 17.

מירי רגב: ל-14 מיליון תוספת של 17 מיליון.

מירי רגב: כלומר, סך הכל לשיקום שכונות פיזי יהיה 31 מיליון שקלים?

ראובן קוגן: זה התקציב.

ראובן קוגן: זה בסיס התקציב.

מירי רגב: זה מה שאתה אומר?

ראובן קוגן: אני אומר שמאחר שכל ההפחתה נעשתה מהתקנה של שיקום שכונות, אם פורסים את הקיצוץ בצורה כזאת שמפחיתים רק את החלק של שיקום שכונות, שזה 2 אחוזים או 2,5 אחוזים, תלוי בפריסה, בעצם חלק גדל מה-17 מיליון שקלים שקוצצו מוחזרים לתוך התקנה.

מירי רגב: מתי?

ראובן קוגן: אני אמשיך את הסיפור.

ראובן קוגן: אמרתי שאין לי שום בעיה לעשות את זה וזה גם נכון לעשות.

ראובן קוגן: ביקשנו מהמשרד להגיש את פריסת הקיצוץ מחדש אבל לצערי עד היום לא קיבלנו את ההצעה.

ראובן קוגן: נאמר לי שכרגע מתקיימים דיונים בין שר השיכון לשר האוצר בנושא הזה.

ראובן קוגן: אני מאמין שברגע שהדיון הזה יסתיים, אני אוכל לקבל את הפריסה.

אורלי לוי אבקסיס: גם זה לא יפתור את הבעיה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שכל התפיסה כאן היא מאוד מעוותת, ותסלח לי, אבל בעצם התשובה שלך, קיבלתי תשובה להרבה דברים ולהרבה מאוד נושאים, בעיקר לאור החשיבה של פקידי האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: קוראים להם פקידי האוצר, כך נוהגים לומר, אבל אני רוצה לומר שפקידי האוצר הם גם עושים את משנתו של מי שאמור להיות בראשם, ומעניין שכל פעם שנכנס שר אוצר חדש, המשנה נשארת.

אורלי לוי אבקסיס: זאת משנה או של פקידי האוצר או של שר האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר שרי האוצר מתחלפים, המדיניות לא משתנה.

אורלי לוי אבקסיס: מה שלי הפריע במיוחד זה שאמרת שהיינו צריכים לקצץ ומה שהיה הכי קרוב ומה שהיה הכי נגיש, בו קיצצנו.

אורלי לוי אבקסיס: מזל שלא היו שם בתי חולים וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לומר שכאשר אנחנו מסתכלים על פרוייקט שיקום שכונות, והיום מה שאנחנו רואים עם בני הנוער – אני יושבת ראש השדולה לילדים ונוער בסיכון – זאת תוצאה של אותם קיצוצים שהולכים ומתווספים מדי שנה בשנה ודווקא באותו פרוייקט.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר אני מדברת על אותו פרוייקט, אני מדברת על סבסוד החוגים מסביב.

אורלי לוי אבקסיס: עת אני הייתי ילדה, אני גדלתי בבית שאן ובית שאן הייתה כולה בתוך פרוייקט שיקום שכונות, כמו טבריה, כמו קריית שמונה, כמו ערים אחרות.

אורלי לוי אבקסיס: הייתה לי שיחה עם ציון פיניאן – הוא היה מנהל פרוייקט בטבריה - ואמר שכאשר הוא ראה את התקציב השנתי הזה, הוא שאל אם זה התקציב לכל הארץ אבל זה היה התקציב רק לטבריה.

אורלי לוי אבקסיס: חברים, היום אנחנו באים ואומרים שהנוער נמצא על הגדרות, הנוער נמצא בסכנה כי הוא בורח מהיכן שהוא, כי לרוב הילדים האלו יש הורים שהיום עסוקים בהישרדות כלכלית.

אורלי לוי אבקסיס: הם יוצאים החוצה, לפעמים הם לא מצליחים לחזור הביתה בזמן, הם צריכים לשלם את המשכנתא והם לא יכולים לממן חוגים כאשר המתנ"סים היום הפכו להיות איזשהו בסיס לחוגים פרטיים.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר אני עוברת בבית שאן, אני רואה מה קורה עם רוב החוגים, אלא אם יש איזשהו פילנתרופ שלקח על עצמו לעשות איזשהו משהו.

אורלי לוי אבקסיס: המדינה היא לא פילנתרופיה אלא המדינה מחויבת לאותה אוכלוסייה והמדינה צריכה להבין שככל שהיא משקיעה בהווה, כך היא תקטוף את הפירות בעתיד.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מסתכל על ה-17 מיליון שקלים שחסכת, אבל אתה תשלם הרבה ואומר לך למה.

אורלי לוי אבקסיס: לא אתה אלא אתה וכל אחד מאתנו, כי זה יגיע אלינו גם אם משפחתנו תהיה חזקה וניתן חוגים לילדים שלנו אבל הילדים שלנו ייפגשו עם אותם ילדים שמבחינה חברתית מרגישים מנודים, מרגישים שהחברה דחתה אותם, והם ממורמרים, מרחב הקנאה יתרחב ואתה מסתכל על השכן שלך שהצליח ושיכול לתת לילדים שלו את אותם דברים שהוא לא יכול לקבל.

שבתאי שגב: זאת מילה של אבא שלך.

שבתאי שגב: אני זוכר לפני שלושים שנה את המשפט הזה על מרחב הקנאה.

אורלי לוי אבקסיס: למדתי משהו.

אורלי לוי אבקסיס: זה באמת משהו ששמעתי ואני רואה אותו בעיקר במקומות קטנים.

אורלי לוי אבקסיס: חשוב לי לומר שאת אותם אנשים תפגוש בחוף הים, אתה תפגוש אותם בכניסה למועדונים, כאשר הם גם לא יוכלו להיכנס למועדונים, תפגוש אותם כאשר באיזשהו אופן הם יטשטשו את המציאות שלהם עם הטיפה המרה ואחר כך יש לזה כל מיני אפקטים.

אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת שאני נשמעת קיצונית, אני יודעת שאני מדברת כאן על אפוקליפסה מפחידה, אבל זאת המציאות וזאת המציאות שאנחנו ערים לה בכל יום.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי המלצה.

אורלי לוי אבקסיס: אני ממליצה לגייס כמה שיותר אנשים מהקואליציה ומהאופוזיציה ואנחנו נכפה על הממשלה הזאת לקחת אחריות על אותם ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: שיחזירו את החוגים, שיחזירו את הסבסוד לחוגים.

אורלי לוי אבקסיס: לא יכול להיות שהיום המתנ"סים שקמו במטרה להיות מרכזים קהילתיים שאמורים לתת את אותם שירותים לאוכלוסייה החלשה, הפכו להיות כלי שרת של אוכלוסייה חזקה.

אורלי לוי אבקסיס: לא יכול להיות הילדים האלה יימצאו יושבים על הברזלים או יסתובבו בגני שעשועים כאשר פדופילים אורבים להם פה ושם, ולצערי דברים כאלה גם קרו כך שאני לא סתם נותנת חזון מפחיד אלא זאת המציאות בה אנחנו חיים.

אורלי לוי אבקסיס: מי שלא מסתובב בשכונות מצוקה, לא יודע מה קורה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מדבר על התפתחות של מדינה אבל אני לא יודעת על איזה התפתחות אתה מדבר.

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת מדברת אתך בגובה העיניים.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא יודעת על איזה התפתחות אתה מדבר.

אורלי לוי אבקסיס: רוב המקומות בהם היה שיקום שכונות ושיפר את המצב, שיפר מצב של חיים של אנשים ולא רק באופן חזותי אלא במה שקורה בבית.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר אתה שותף למראה החזותי, אתה גם שומר ומשמר כי אתה רואה חלק מתוך אותה עשייה.

מירי רגב: אף אחד לא רוצה להגיע לבית מוזנח.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: אתה גם לא יכול להביא את החברים הביתה כי מה תראה להם על הדרך?

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שזה משהו שצריך להיות בגדר מדיניות והאוצר יצטרך לתת כאן כסף.

אורלי לוי אבקסיס: אולי אנחנו צריכים לנהל מאבק הרבה יותר רועש והרבה יותר גדול, אבל אנחנו היום משלמים על אותם ילדים, אלא שאתם שמים את זה בעקיפין ונותנים את הכסף לרווחה, לביטוח לאומי, לפנימיות אליהן הולכים אותם ילדים כי הם הפכו להיות עבריינים ונמצאים במוסדות כלשהם.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מממן את אותו מימון שנתת לכתחילה על מנת להציל ילדים היום, על מנת לכלוא אותם או לתת להם שמרטף.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שכל התפיסה היא מעוותת ובגלל התפיסה המעוותת הזאת כספים יוצאים אבל לא למקומות הנכונים.

עובד חוגי: אני יושב ראש ועד שכונה בדרום תל אביב ופעיל שכונות בערך 25 שנים.

עובד חוגי: אני משכונת תל חיים אבל נולדתי בשכונת התקווה.

עובד חוגי: דרך אגב, רציתי לשאול האם שכונת התקווה יצאה מפרוייקט השיקום.

שבתאי שגב: היא בהשהיה.

אריאלה רבדל נדקוב: בפיזי היא בהשהיה, אבל לא בחברתי.

עובד חוגי: זאת אומרת, אם שכונת התקווה נמצאת בהשהיה, אני מבין היכן אנחנו עומדים.

עובד חוגי: אני רוצה שאנשים כאן יבינו במה מדובר.

עובד חוגי: כאשר אומרים שכונה, מה חושבים האנשים?

עובד חוגי: אלף תושבים, 500 תושבים, אבל שכונה בדרום תל אביב מונה סדר גודל של 15 אלף תושבים ומעלה.

עובד חוגי: שכונת התקווה מונה כ-17 אלף תושבים, כפר שלם מונה כ-19 אלף תושבים, שפירא, קריית שלום עם סדר גודל כזה של תושבים.

עובד חוגי: יש כאן עוד סוגיה שאף אחד לא העלה אותה וזה לא כסף.

עובד חוגי: אני פונה אל משרד הפנים.

עובד חוגי: כל העובדים הזרים, כל המשת"פים, כל הפליטים, את כולם מפנים לשכונות מצוקה.

מירי רגב: ברור.

מירי רגב: שיקלקלו את הנוף בקיסריה?

עובד חוגי: במקום להביא אוכלוסייה חזקה כדי להרים את השכונות האלה כלפי מעלה, מה אתם מביאים?

עובד חוגי: אוכלוסייה קשה יותר שלא מכירה את השפה, שצריכה להתמודד עם בעיה של כלכלה שהיא יותר גרועה מזו של הבן אדם שגר שם, אותו אדם שאנחנו אמורים לשקם.

קריאה: אתיופים.

עובד חוגי: לא, לא אתיופים.

עובד חוגי: תבוא לדרום תל אביב ותראה מה קורה שם.

אריאלה רבדל נדקוב: בשכונת שפירא בתל אביב כמעט ואין ישראלים.

שבתאי שגב: חילקו שם כל דירה ל-14 יחידות וגרים בהן עובדים זרים.

עובד חוגי: תלכו לשכונת התקווה, תיכנסו לבית הספר שם, לא תאמינו למה שתראו.

עובד חוגי: עם כל הכבוד, אם לא תתנו מענה לנושא הזה, חבל על כל שקל.

עובד חוגי: כאן אני כביכול בא לכיוון האוצר.

עובד חוגי: אם לא תשנו את המדיניות הזאת, חבל על כל שקל.

מירי רגב: אנחנו נבוא לשם לסיור מתוקשר כדי להראות מה באמת קורה בשכונות.

עובד חוגי: תבואו תראו בעיניים.

אורלי לוי אבקסיס: בואו למתנ"סים.

מירי רגב: אנחנו נערוך סיור אליו נזמין את שר האוצר, את שר השיכון והבינוי, את שר הרווחה.

מירי רגב: יארח אותנו עובד חוגי ונערוך סיור בשכונה כדי לראות מהי שכונת מצוקה היום.

מירי רגב: נראה מי נמצא שם וכמה תושבים מתגוררים במקום.

עובד חוגי: כנסו לבית ספר ותראו איך הוא נראה.

אבי גור: זה הפרוייקט של הצוות הבין משרדי המוצלח ביותר במדינה שקיים כרגע ויכול בגמישות גדולה מאוד להתחיל לפעול כבר מחר בבוקר.

אבי גור: זה חשוב כי רק צה"ל אני חושב יכול להתחרות בגוף כזה.

אבי גור: הם עושים עבודה טובה בקטע של שיקום חברתי, הם עושים עבודה מצוינת בקטע של ילדים ונוער והעובדה היא שהרבה ילדים הצליחו בזכות זה להגיע להישגים וכמו שנאמר כאן עזבו את השכונה.

אבי גור: גם בקטע של מבוגרים, יש להם הצלחה בנושא של השכלת מבוגרים.

אבי גור: אני גם יודע שמשרד החינוך יהיה מוכן לתת את חלקו בנושא הזה.

אורלי לוי אבקסיס: דיברת אתם?

אבי גור: כן.

אבי גור: יש גם הצלחה בנושא של עבודה, מציאת עבודה וכניסה לעבודה.

אבי גור: יש גם תוצאות טובות מול גופים אחרים בעולם ואני עוקב אחרי הגוף הזה כבר מ-1990.

אבי גור: זה גוף שמתנהל עם תחזית מול ביצוע ברבעונים.

אבי גור: אין הרבה גופים שמסוגלים לתת את התוצאות האלה כבר מחר.

מירי רגב: חברים, כמו שאמרתי, הדיון הוא דיון ראשון ולא דיון אחרון.

אריאלה רבדל נדקוב: שכונת התקווה היא שכונה קשה.

אריאלה רבדל נדקוב: לעומת השכונות שהשאירו במסגרת ה-37, היא הרצליה פיתוח.

עובד חוגי: לכו לשכונת הארגזים.

מירי רגב: אל תדאגי, אנחנו נתאם את הסיור אתכם.

אריאלה רבדל נדקוב: יש מקומות שמהווים בושה למדינת ישראל שהם קיימים.

מירי רגב: אני רוצה להודות לחברתי חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס שעושה רבות ומטפלת בנושא הזה.

מירי רגב: אנחנו ביחד הולכות להרים את כל הסוגיה הזאת ולרתום כמה שיותר חברי כנסת לנושא הזה, ואנחנו לא נרפה.

מירי רגב: אנחנו לא נרפה משום שאני חושבת שבעידן של היום אנחנו לא יכולים להיות במצב שיש שכונות שיקום שהן סלאמס, שכונות שיקום שהעוני נמצא שם, ושכונות שיקום שלא מצליחות להוציא אנשים עם תעודת בגרות שתאפשר להם הזדמנות כלשהי לחיות חיים מכובדים, להתגייס לצבא, למצוא מקום עבודה ולחיות בצורה מכובדת.

מירי רגב: זה הבסיס עליו אני גדלתי אבל בוודאי אני מצדיעה כאן לראש הממשלה בגין שהתחיל בכל נושא שיקום השכונות וכפי שאמרנו כאן, גם דוד לוי שהמשיך ופעל בעניין הזה.

מירי רגב: אני אומרת את זה היום כאן כי זאת בושה וחרפה שהיום אנחנו נמצאים במצב שיש יותר ויותר שכונות מצוקה ואנחנו לא מטפלים בהן.

מירי רגב: לומר שהעניין החברתי הוא מספיק – הוא חשוב אבל הוא לא מספיק – אבל העניין הפיזי הוא לא פחות חשוב כי אנשים לא רוצים להגיע למקום מוזנח, אנשים רוצים שתהיה להם גינה שהם יוכלו להיות שם עם הילדים ולא גינה בה נמצאים מסוממים, וסליחה על הביטוי, ואנשים ששותים אלכוהול כל הזמן.

מירי רגב: אני אומרת לכם שלא לחינם אמרתי שגם מוסיפים שם תחנת פיס שאומרת להם לבוא ויהמרו כי הם ירוויחו.

מירי רגב: אולי הם יזכו פעם אחת, יזכו באשליה, ולאחר מכן יבזבזו את הכסף.

מירי רגב: אנחנו שומרים ומנציחים את הפערים האלה ובוודאי לא יכול להיות שהמצב הזה ימשיך.

מירי רגב: אני אומרת לכם גם כחברה בוועדת הכספים, וגם חברת כנסת שהיום נמצאת בקואליציה ובממשלה שאמורה לשלוט, אני אומרת לכם שהדבר הזה לא יכול להיות.

מירי רגב: זה דבר שלא יכול להיות.

מירי רגב: צריך באופן מיידי, ראובן, להעלות את הסכום מ-14 מיליון ל-17 מיליון שקלים.

מירי רגב: קודם כל לתת את ה-17 מיליון שקלים.

מירי רגב: אני אומרת שאנחנו צריכים ללכת על ה-200 מיליון.

אבי גור: ראובן יכול להיות שגריר שלך לסכום הרבה יותר גבוה.

אורלי לוי אבקסיס: מורידים חצי אחוז במע"מ ובאים לספר כאילו הביאו איזושהי בשורה, כאשר הבן אדם הפשוט לא רואה אפילו חמש אגורות.

מירי רגב: בוודאי.

מירי רגב: הוא לא נהנה מזה.

אורלי לוי אבקסיס: זה מראה את סדרי העדיפויות של האוצר.

מירי רגב: גם הורדת מס הכנסה.

מירי רגב: חצי האחוז מע"מ לא מזיז לאלה שיש להם וההטבה הזאת לא מגיעה לידי ביטוי אצל אלה שאין להם.

מירי רגב: ראובן, אני באמת חושבת שיש לך רגישות גדולה לנושאים האלה.

מירי רגב: שלום לך הרב גפני.

מירי רגב: ראובן, אני חושבת שיש לך רגישות מאוד גדולה.

משה גפני: שיקום שכונות בסדר?

מירי רגב: לא.

משה גפני: למה לא? הם אנשים טובים.

מירי רגב: הם אנשים טובים, כולם אנשים טובים אבל הם רוצים לחסל את שיקום שכונות וגם את האנשים בשיקום שכונות.

מירי רגב: זאת הבעיה שלנו.

מירי רגב: זאת הבעיה העיקרית שלנו.

מירי רגב: תודה לך הרב גפני.

מירי רגב: ראובן, בוא תהיה השליח במשרד האוצר בהיבט הזה.

מירי רגב: אנחנו נצטרך לראות איך אנחנו מגדילים את הסכום ל-200 מיליון שקלים.

מירי רגב: אני לא חושבת שזה סכום גדול אלא זה סכום קטן בנושא של שיקום שכונות.

מירי רגב: מה זה 200 מיליון שקלים?

מירי רגב: זה סכום קטן.

מירי רגב: אנחנו יכולים להגיע לסכום הזה.

מירי רגב: אנחנו נקיים סיור מתוקשר אליו נזמין את התקשורת ואת הנציגים הרלוונטיים, כדי לראות איך פועלים היום בשיקום שכונות.

מירי רגב: ניקח שכונה בה אנחנו פועלים כדי שלא נדבר על שכונות בהן אנחנו לא פועלים וזאת כדי להראות את ההבדלים, כדי להראות מה קורה בשיקום שכונות בהן אנחנו פועלים ומה קורה בשיקום שכונות בהן אנחנו לא פועלים, במה שונים האזרחים האלה לעומת אלה, למה אנחנו לא מגיעים אל כולם, למה אנחנו לא מממשים את המחויבות שלנו כממשלה לטפל באותם אזרחים שנמצאים במצוקה הזאת.

מירי רגב: חודש מהיום אנחנו נקיים דיון מעקב אחר העניין הזה.

מירי רגב: אנחנו נקיים דיונים קבועים בסוגיות האלה ובלי שום קשר אני אשב עם הצוות שלכם בנפרד במשרד שלי כדי ללבן ולהדגיש כמה נושאים נוספים.

מירי רגב: אני רוצה להודות לכולם.