ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 293, 2010-02-01 10:40

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר היום קרן הסיוע לנפגעים מהעלאת גיל הפרישה.

משה גפני: הקרן הייתה אמורה לקום בעקבות העלאת גיל הפרישה.

משה גפני: אני מבקש להעלות את הנושא הזה לסדר היום, אבל למען האמת אומר שביקש ממני חבר הכנסת חיים אורון לקיים את הדיון בנושא.

משה גפני: אני מבקש ממך להציג את הנושא.

שלי יחימוביץ': אדוני, תוכל לומר לנו אם אתה מתכוון לקיים דיון בעניין בנק לאומי?

משה גפני: לא.

אמנון כהן: הצעה לסדר.

אמנון כהן: כתבתי לך מכתב בנושא.

משה גפני: אני אעשה את זה בשבוע הבא.

שלי יחימוביץ': יהיה דיון בשבוע הבא?

משה גפני: אני מקווה.

אמנון כהן: נושא בנק לאומי הוא נושא חשוב.

אמנון כהן: כל אחד מתערב שם.

משה גפני: זה קריטי לקיים דיון השבוע?

משה גפני: אני לא יכול לקיים ישיבה היום כי צריך להזמין את האנשים.

אמנון כהן: לא, זה לא קריטי.

משה גפני: צריך לדבר עם הנגיד.

שלי יחימוביץ': בינתיים כל הגורמים הבוחשים בקדרה לא קופאים על שמריהם.

שלי יחימוביץ': כל אחד בוחש שם וכל אחד מביא חוות דעת.

משה גפני: אני מעריך את זה שאת חרדה לעניין הזה.

משה גפני: דיברנו על זה כבר לפני שבועיים נדמה לי ואז עלה כאן החשש כאילו אנחנו מתערבים.

שלי יחימוביץ': חס וחלילה.

שלי יחימוביץ': אנחנו נדאג שהם לא יתערבו.

משה גפני: אני הולך לומר את מה שאמרת לי.

שלי יחימוביץ': אנחנו לא נבוא עם מועמד משלנו כמו כל הגורמים.

משה גפני: לא כללתי את הנושא בסדר היום של השבוע.

אמנון כהן: כי אתה לא מתייחס לפניות שלי.

משה גפני: זה לא נכלל בסדר היום בגלל החשש שעלה כאן אילו יש התערבות, אבל מסתבר שאת ככל הנראה צודקת.

משה גפני: אנחנו צריכים כן להתערב בעצם העובדה שלא ניתן להתערב.

שלי יחימוביץ': אני רוצה שתאמר שוב את המשפט האחרון שאמרת: את צודקת.

משה גפני: אני אומר את זה הרבה פעמים.

משה גפני: יש פעמים שאני לא אומר, למשל בחוק של בתי הדין, שם אני לא אומר שאת צודקת.

שלי יחימוביץ': גם שם אני צודקת.

משה גפני: לא.

משה גפני: על כל פנים, ככל הנראה, בעקבות ההתפתחויות שאירעו בשבוע האחרון או בשבועיים האחרונים, אני מקווה לשים את זה בתחילת שבוע הבא בסדר היום.

משה גפני: אנחנו נדון בזה, אבל אני אבקש שהנגיד יבוא.

משה גפני: הנגיד הוא הכתובת המרכזית במשרד האוצר.

שלי יחימוביץ': יבואו לכאן הנציגים של הבנק?

משה גפני: ודאי.

משה גפני: של כל הצדדים.

שלי יחימוביץ': כולל נציגי האוצר.

משה גפני: אמרתי.

שלי יחימוביץ': היועץ המשפטי לממשלה?

משה גפני: החדש?

שלי יחימוביץ': כן.

שלי יחימוביץ': הם גורם משמעותי כאן.

משה גפני: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

חיים אורון: תודה על שהעלית את הנושא לדיון.

חיים אורון: אני חושב שנושא הדיון חשוב לגופו, קרן הסיוע לנפגעים מהעלאת גיל הפרישה, אבל אני כבר אומר שהדיון הזה הוא בן דוד של דיון צפוי על קרן הרבה יותר גדולה והיא הקרן של מפעלים במצוקה, ממנה לקחו חצי דמי חופשה מכל ציבור השכירים במסגרת ההסכם, עסקת החבילה, מלפני כמה חודשים.

חיים אורון: אני מאוד שמחתי שההסתדרות תרמה או העמידה הלוואה של 2 מיליון שקלים למפעל בנהריה, אבל בכל זאת שאלתי את יושבת ראש הוועד למה המדינה לא העמידה 2 מיליון שקלים שהרי העובדים כבר נתנו את המשכורת שלהם.

חיים אורון: אני לא רוצה להעלות כרגע את הדיון הזה למרות שאני מציע ליושב ראש שנעקוב אחרי הדברים.

משה גפני: למה באמת?

משה גפני: גם אני ראיתי את זה.

חיים אורון: יושבים כאן נציגי האוצר.

חיים אורון: לקרן עדיין אין תקנות ואין מסגרות והיא תקועה.

חיים אורון: מסבירים כל הזמן שייתנו לעסק להתנהל בלעדיה.

חיים אורון: ביקשתי כבר יותר מפעם אחת גם לדון בקרן הזאת, אבל כאן מדובר לכאורה במעשה אפוי, עוגה שראשיתה – סליחה על הדימוי – בהעלאת גיל הפנסיה ב-2005, וזה עורר ויכוח בפני עצמו ואני לא רוצה לחזור עליו כרגע, אבל היה ברור שהעלאת גיל הפנסיה, יש קבוצה שמבחינתה העלאת גיל הפנסיה מהווה מצב בלתי אפשרי ומדובר היה על אנשים שעובדים במקצועות שווקים שלא יכולים למשוך את תוספת השנים וגם כך הם לפעמים פורשים בגיל יותר מוקדם והעלאת גיל הפנסיה יצרה – אני לא רוצה להיכנס לכל התסבוכת – חור אקטוארי במימון הפרישה המוקדמת שהייתה קרן נפרדת.

חיים אורון: כמו שקורה במצבים כאלה, כאשר צריך לגייס את הרוב בכנסת, באו ואמרו שנפתור את העניין.

חיים אורון: באו לוועדה עם שתי קרנות, האחת לכל אלה שעשו פרישות מוקדמות בכל מיני גופים והיה צריך לממן את הפערים מגיל הפרישה המוקדמת עד 67, וזה לא זה, והייתה קרן של 600 מיליון שקלים לאנשים שהוגדרו כעוסקים במקצועות שוחקים כדי ליצור מנגנונים שיאפשרו להם להתגבר על המצוקה אליה הם נקלעו.

חיים אורון: כעבור שנה, ב-2006, הוקמה הקרן.

חיים אורון: המתכונת שהייתה היא הקמת עמותה משותפת לוועדת התיאום, אם אני לא טועה, ולממשלה.

חיים אורון: הקרן הייתה צריכה לגבש את הקריטריונים.

חיים אורון: היה ויכוח האם צריך מכרז או לא צריך מכרז, החשב הכללי התנגד, ובסוף היה פטור ממכרז והוקמה העמותה.

חיים אורון: יש לי כאן את כל המסמכים וההגדרה שהיא מאוד לא פשוטה לגבי מהו מקצוע שוחק – סחיבת מסעות כבדים באופן ממושך, עבודה הדורשת עמידה ממושכת, עבודה פיזית בתנאים אקלימיים קשים, עבודה בסביבת רעש ושחיקה בגין ירידת השמיעה, עבודה בתנאי חום ולחות.

חיים אורון: בקיצור, זה לא בית הבראה.

חיים אורון: זאת אומרת, אלה שמגיעים לסף הכניסה, הייתי ממשיך לקרוא, אלה לא אנשים שלאורך חיי העבודה שלהם חיו בסביבה מאוד נוחה ופתאום התחשק להם לעבור לסביבה אחרת.

חיים אורון: ההגדרה כאן כשלעצמה היא לא פשוטה ואני מתאר לעצמי שכאשר מישהו ייכנס לסף הזה, הוא יהיה זכאי למה שהקרן נותנת, הוא יעבור אותו.

חיים אורון: המתכונת אליה הגיעו בסופו של דבר הייתה צירוף של תשלומים חודשיים והסבה מקצועית ולזה היו המטרות.

חיים אורון: לכאורה הגיעו אל המנוחה ואל הנחלה, אבל אין מנוחה ואין נחלה.

משה גפני: מה זה הסבה מקצועית?

משה גפני: מה זה תורם?

פניה קירשנבאום: ולאן נכניס אותם לעבודה בגיל 64?

חיים אורון: לא מדובר באנשים בגיל 64 אלא מדובר באנשים שהם גם מעל גיל 50.

חיים אורון: מדובר באנשים מעל גיל 50.

שלי יחימוביץ': זאת הבעיה המרכזית.

חיים אורון: אני מבין שכאן הייתה אי הבנה.

חיים אורון: לא מדובר על מתן תשובה לשנתיים האלה אלא מדובר באנשים שצפוי שיצטרכו להחליף מקום עבודה ולא יכלו לצאת לפנסיה בגיל 65 או אנשים בגיל 60, כפי שהיה במצב הקיים, התקופה הוארכה ואמרו שנלך לקראתם ונמצא פתרון לבעיות שלהם.

חיים אורון: נדמה לי שסף הכניסה כאן הוא גיל 50 ואם אני טועה, תתקנו אותי.

חיים אורון: אם מישהו הבין כאילו אני מדבר על שנתיים, לא.

אורי אורבך: מה היה לפני?

שלי יחימוביץ': הייתה לך תקופה יותר קטנה בה היית בלי כלום.

חיים אורון: הקרן הזאת הייתה אחד ההישגים של המאבק על כן או לא העלאת גיל הפרישה.

חיים אורון: אל תחפש כאן תשובה של אחד לאחד בשאלה.

חיים אורון: אני מבין מה אתה שואל וזה נכון, כי לא הייתה קרן כזאת אבל כרגע יש קרן כזאת.

חיים אורון: מה שקרה, ואת זה הביאו לתשומת לבי, שבתקציב 2009-2010 אפילו לא מופיעה הקרן הזאת.

חיים אורון: אין יותר את הקרן הזאת ואין שום דבר.

פניה קירשנבאום: כבר שנתיים מדברים על זה.

חיים אורון: היא הייתה מופיעה כסעיף תקציבי אבל לא היו תקנות ומאחר שלא היו תקנות, לא היו יכולים לבצע אותה.

חיים אורון: יש כאן מבנה שלם.

חיים אורון: יש כאן צוות היגוי בראשות יושב ראש ההסתדרות, החשב הכללי או מי מטעמו, יושב ראש ועדת התיאום, מנכ"ל משרד התעשייה וההחלטות צריכות להתקבל פה אחד.

חיים אורון: כל המבנה הפורמלי קיים, הקריטריונים קיימים, למי כן וגם הכלים אתם רוצים לפעול קיימים אבל יש בעיה אחת, שכרגע הכל עומד.

חיים אורון: לכן הפנייה שלי היא לשמוע ממשרדי הממשלה למה זה תקוע ולומר להם שיבצעו החלטה שהכנסת תאשר אותה.

חיים אורון: תפעילו את הקרן וההנחה היא שיש קליינטים.

חיים אורון: למה אמרתי שזה הבן דוד של הדיון על הקרן האחרת, כי גם הקרן האחרת, בדברים מהסוג הזה, כאשר יש על הכנסת לחץ גדול ממציאים משהו, אומרים משהו ואומרים שפותרים בעיה, 2 מיליארד שקלים למפעלים במצוקה, נביא כסף נוסף, ורק אל תתנגדו לזה, אבל.

שלי יחימוביץ': שיטת המקל והגזר ואנחנו נשארים עם המקל בלי הגזר.

חיים אורון: אותו הדבר היה כאן.

חיים אורון: אחר כך התברר שמדובר בסיפורים של תקנות.

חיים אורון: בקיצור, אין הבנה שזה כלי חשוב שצריך לתפעל אותו, שצריך להפעיל אותו.

חיים אורון: אגב, העלויות הן לא בשמים אלא 60 מיליון שקלים בשנה.

חיים אורון: זה כמו הסיפור עם 2 מיליון שקלים שהצילו את המפעל בנהריה.

משה גפני: על מה 60 מיליון שקלים, על הקרן הזאת או השנייה?

חיים אורון: הקרן הזאת היא 600 מיליון שקלים לעשר שנים ויש תקציב של 60 מיליון שקלים בשנה.

משה גפני: היה מדובר על 3 מיליארד.

חיים אורון: לא.

חיים אורון: ה-3 מיליארד זה עבור הקרן למפעלים במצוקה.

אבי ברק: לא, אדוני טועה.

אבי ברק: 3 מיליארד זה הבסיס מתוכו שתיים פסיק משהו מימן את הפרישות המוקדמות.

אבי ברק: נשארו 600 מיליון.

חיים אורון: הפרישות המוקדמות, גם שם חסר כסף.

חיים אורון: זה היה הנושא של אנשים בפרישה מוקדמת שקרנות הפנסיה לא יכלו לממן אותם ונוצרה ועדה בראשות שופט.

אבי ברק: השופט גולדברג זכרו לברכה.

משה גפני: אני רוצה לשמוע את התייחסות משרד האוצר.

משה גפני: את יכולה לומר לנו בקצרה היכן זה עומד?

ריקי ארמן: במשך תקופה ארוכה לא הייתה הסכמה בינינו לבין ההסתדרות לבין ההתאחדות על האופן בו תופעל הקרן ומה יהיו הקריטריונים שלה.

ריקי ארמן: בחודשיים האחרונים, בשבועות האחרונים, אנחנו נכנסנו לדיון עם ההתאחדות ועם ההסתדרות.

שלי יחימוביץ': עכשיו?

שלי יחימוביץ': לאחרונה?

ריקי ארמן: בחודשיים האחרונים.

פניה קירשנבאום: אחרי ארבע שנים.

ריקי ארמן: כן, לאחרונה.

משה גפני: מה קרה לאחרונה שלא היה לפני שנה?

חיים אורון: ארבע שנים.

משה גפני: קודם לפני שנה.

משה גפני: אחרי כן נלך ארבע שנים אחורנית.

משה גפני: מה קרה לאחרונה?

משה גפני: שמעתם שהולכים לקיים על זה דיון בוועדה?

ריקי ארמן: לא.

ריקי ארמן: המשא ומתן היה תקוע.

ריקי ארמן: פנו לממונה על התקציבים שאמר שהוא רוצה ללמוד את הנושא והוא אכן למד את הנושא ושוב נכנסנו למשא ומתן.

שלי יחימוביץ': עברו כבר ארבע שנים.

שלי יחימוביץ': הוא בטח למד אותו מאוד ביסודיות.

ריקי ארמן: אנחנו מקווים להגיע להסכמה בתקופה הקרובה, בחודשים הקרובים.

ריקי ארמן: אני רוצה לומר לגבי הנושא התקציבי.

ריקי ארמן: אנחנו מודעים למחויבות הזאת ואנחנו נעמוד בה, ב-60 מיליון שקלים בשנה.

ריקי ארמן: זאת אומרת, הכסף יועמד לנושא הזה וזאת התחייבות שלנו.

משה גפני: שאלה טכנית, סתם, כדי שאני אבין את העבודה שלנו.

משה גפני: כאשר הכנתם את תקציב 2009 ו-2010, את התקציב הדו שנתי, לקחתם בחשבון שתגיעו אתם להסכמה או שלא תגיעו אתם להסכמה?

משה גפני: מכיוון שבתקציב זה לא מופיע.

שלי יחימוביץ': מהיכן תיקחו את הכסף?

משה גפני: לא, הם יודעים לקחת, אבל מה חשבתם בהכנת התקציב?

משה גפני: שמה יקרה עם זה?

משה גפני: יש כאן פרוטוקול מ-2003 בו אומר גלעד ריקלין, זוכרת שם כזה באגף התקציבים?

שלי יחימוביץ': כבר התחלפו כמה דורות באגף התקציבים.

משה גפני: יכול להיות שהיום הוא בהתאחדות התעשיינים.

משה גפני: אני לא יודע מי זה.

משה גפני: אני לא זוכר שם כזה.

משה גפני: בכל אופן, שם הוא אומר לוועדת הכספים באופן חד משמעי שתקציב הסיוע שמיועד לוועדה הוא 3 מיליארד שקלים פרוס על 12 שנים, 3 מטרות לסיוע, והוא באופן נחרץ וחד משמעי בשנת 2003 אומר לוועדת הכספים, ואני מניח שהוא אמר את זה מכיוון שאז עלה גיל הפרישה.

משה גפני: זאת אומרת, מה שאמר קודם חבר הכנסת אורון זה נכון.

חיים אורון: מעניין מה אני אמרתי בדיון ההוא.

משה גפני: את יודעת להסביר, אחרי שיש התחייבות כזאת מפורשת לוועדת הכספים, כאשר מאשרים את העלאת גיל הפרישה ונקבע גם בחוק, יש סעיף בחוק שמדבר על כך שהשר יקבע בצו סכומים שיינתנו כסיוע מאוצר המדינה לפי אמות מידה שיקבע אותו צו לפתרון קשיים כספיים ממשיים הנובעים מהעלאת גיל הפרישה לפי הוראות חוק זה.

משה גפני: זאת אומרת, זה היה ברור, לא עומד בכלל לדיון, שצריך את העניין הזה להסדיר והנה אתם מביאים תקציב דו שנתי ואתם מבקשים מהוועדה לאשר אותו והכסף הזה לא מופיע בכלל, וזה בניגוד לחוק ובניגוד להתחייבות.

אורי אורבך: בשנים הקודמות זה היה?

משה גפני: אני לא יודע.

שלי יחימוביץ': כן.

שלי יחימוביץ': היה סעיף והוא לא נוצל.

ריקי ארמן: להבנתי בעבר הנושא תוקצב אבל הכסף לא נוצל בגלל שלא הגיעו להסכמה.

ריקי ארמן: אני אדגיש את מה שאמרתי.

ריקי ארמן: אנחנו מודעים למחויבות הזאת ומבחינה תקציבית נעמוד בה.

ריקי ארמן: מה שנותר זה בעצם לממש את הקריטריונים.

חיים אורון: מה במחלוקת?

משה גפני: תכף נשמע את התאחדות התעשיינים.

משה גפני: מה האוצר אומר שהוא במחלוקת?

משה גפני: לי הייתה הרגשה שזה משהו מאוד בשל.

אבי ברק: הם לא יודעים.

אבי ברק: הם שאלו אותי מה המחלוקות ואני אמרתי להם מה הם חושבים שהן המחלוקות.

משה גפני: הם שאלו אותך מה הם חושבים?

אבי ברק: הם לא ידעו כי התחלפו אצלם האנשים.

שלי יחימוביץ': נכון שאנחנו כאן צופים פני עתיד ולא מכים על חטא, אבל כן צריך להתייחס להחלטה, להורתו ולידתו של החטא הזה והיא העלאת גיל הפנסיה.

שלי יחימוביץ': מי שהעלה את גיל הפנסיה, אמנם חשב על מצב קרנות הפנסיה מבחינה אקטוארית, אבל שכח שיש מאחורי זה בני אדם.

שלי יחימוביץ': הוא פשוט שכח את זה.

שלי יחימוביץ': בגדול יש לנו שתי קבוצות נפגעים שכל אחת מהן גם מתחלקת לכמה קבוצות.

שלי יחימוביץ': קבוצה אחת הם אותם מקצועות שוחקים שלא פרשו לפנסיה מוקדמת.

שלי יחימוביץ': אנחנו דיברנו כאן על פרי הגליל.

שלי יחימוביץ': לכו לפרי הגליל, תראו נשים זקנות, עניות, בלי שיניים שעומדות בכל הקריטריונים האלה שחבר הכנסת אורון דיבר עליהם – לחות, רעש, עבודה בעמידה, ממלאות קופסאות במלפפונים ובכרוב – והן חיכו בכיליון עיניים לרגע הזה בו הן יפרשו לפנסיה, ואז באה התוכנית להבראת המשק ב-2003 והעלתה להם את גיל הפנסיה בשנתיים.

שלי יחימוביץ': יש לנו את הקבוצה הזאת של המקצועות השחוקים של עבודה פיזית קשה שפשוט ימשיכו לעבוד מאוד מאוד קשה עד שהם יזכו לפנסיה אבל מאידך יש לנו באמת את הקבוצה השנייה שהיא לאו דווקא במקצועות שוחקים ואת זה צריך לזכור.

שלי יחימוביץ': הקבוצה הזאת מתחלקת לפנסיה התקציבית שהיו מוגנים גם כאשר פיטרו אותם קודם, והיו זכאים לפנסיה כבר מרגע הפיטורים, ולפנסיה הצוברת שאם הם פוטרו בגיל 55 כי הם כבר לא היו רלוונטיים יותר למעסיק שלהם או כי עלות ההעסקה שלהם הייתה גבוהה מדי, הם פשוט הופקרו.

שלי יחימוביץ': מה שקרה זה שברגע שהעלו את גיל הפנסיה, השנים האלה של המדבר פשוט תפחו בצורה לא אנושית.

שלי יחימוביץ': כלומר, האיש הזה פוטר, הוא לא היה כשיר לעבודה עד גיל 67 בעיני מעסיקו, והוא כבר נעשה עובד יקר בשלב הזה והיה עדיף לפטר אותו מבחינת כדאיות כלכלית ולהביא במקומו עובד צעיר וזול, אז הוא נשאר פשוט יותר שנים בלי כלום.

חיים אורון: זה ה-2,4 מיליארד שקלים.

חיים אורון: הקבוצה הזאת כן מומשה.

חיים אורון: ה-2,4 מיליארד שקלים מומשו על ידי השופט.

חיים אורון: מה שלא מומש זה ה-600 מיליון.

חיים אורון: חסר שם כסף אבל בגדול שם הכסף הוצא וחולק.

שלי יחימוביץ': אנחנו עדים לשיטה ידועה בה יש מקל ויש גזר ומכים בך עם המקל ואומרים לך לחכות כי גם יהיה גזר אבל בסוף הגענו לגזר ואין גזר.

שלי יחימוביץ': לבושתי, אני מודה, רק עכשיו ראיתי את זה בלהט ההסכמים הקואליציוניים המופלאים שנחתמו.

משה גפני: מה ראית?

שלי יחימוביץ': בהסכם הקואליציוני, עם הקמת הממשלה הנוכחית, בסעיף 33, בהסכם הקואליציוני בין סיעת הליכוד לבין סיעת העבודה, כתוב: "הממשלה תחתום בסמוך למועד כינון הממשלה על ההסכם בעניין הקרן למקצועות שוחקים ותפעל בתחילת פעילות הקרן כבר במהלך שנת התקציב 2009 לרבות ביצוע העברה תקציבית מיידית".

שלי יחימוביץ': זה כתוב בהסכם הקואליציוני.

שלי יחימוביץ': אני מתכוונת לקחת את זה כמובן ולדבר עם הגורמים הרלוונטיים.

משה גפני: זה מדבר על הקרן?

שלי יחימוביץ': כן.

שלי יחימוביץ': הממשלה תחתום.

חיים אורון: אלה ה-600 מיליון.

חיים אורון: המקצועות השוחקים.

שלי יחימוביץ': כן, כתוב.

שלי יחימוביץ': "קרן למקצועות שוחקים ותפעל לתחילת פעילות הקרן כבר בשנת התקציב 2009".

שלי יחימוביץ': ומה קיבלנו בתמורה?

שלי יחימוביץ': מחיקה גמורה של הסעיף התקציבי.

מגלי והבה: איזה עוד סעיפים לא מילאו בהסכם שלכם?

שלי יחימוביץ': אני עוברת על זה.

שלי יחימוביץ': אומרים לי שזה בסך הכל הסכם קואליציוני.

שלי יחימוביץ': זה חמור ביותר.

שלי יחימוביץ': העובדה גם שהסעיף הזה אושר כבר, זה מראה שמישהו פשוט ביקש בשקט להעלים אותו ולהוריד אותו מסדר היום כי לאף אחד אין כוונה לממש אותו.

משה גפני: את רוצה לומר לי שבמפלגת העבודה לא היה מי שדרש את מימוש ההסכם הזה?

שלי יחימוביץ': כן.

שלי יחימוביץ': אי אומרת את זה בריש גלה ואני מתכוונת לתקן את העוול הזה.

אורי אורבך: השאלה למה זה בהסכם.

שלי יחימוביץ': אמר כאן חבר הכנסת אורון שאחרי שהם ילמדו את הנושא בתום ארבע וחצי שנים, כדי ליישר את ההדורים, אנחנו מגיעים למצב בו אין סעיף תקציבי ואז יאמרו לנו שאין ברירה וצריך קיצוץ פלט כדי ליישם את ההסכם הקואליציוני כי חייבים לעמוד בהסכמים קואליציוניים.

משה גפני: העיתונים אחרי כן יכתבו נגד ההסכמים הקואליציוניים בלי לראות את הסעיפים.

שלי יחימוביץ': אני ממש מודה לחבר הכנסת אורון על שהעלה את הנושא.

שלי יחימוביץ': זה קריטי וחשוב.

שלי יחימוביץ': אני מציעה שגם ניקח את הנושא תחת חסותנו ולא נרפה ממנו.

שלי יחימוביץ': אם צריך עוד כמה חודשים ללמוד את הנושא?

שלי יחימוביץ': ארבע שנים הם כבר לומדים אותו והם צריכים עוד ארבעה חודשים?

שלי יחימוביץ': מה יש כאן ללמוד?

משה גפני: אני עכשיו הולך להילחם על ההסכם הקואליציוני של מפלגת העבודה.

משה גפני: זה מתחיל להיות מעניין.

שלי יחימוביץ': אז אתה תראה שהגישה שלך אוניברסלית.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אני לא צריך להראות את זה.

משה גפני: זאת האמת.

שלי יחימוביץ': נמחא לך כפיים כולנו.

אורי אורבך: מה קרה עם הכסף שלא נוצל?

שלי יחימוביץ': שום דבר.

אורי אורבך: נשרף.

שלי יחימוביץ': כן.

חיים אורון: זאת לא קרן במובן של הקרן ההיא.

אבי ברק: לא צוברת.

משה גפני: חבר הכנסת אורבך, אני אומר לך באמת, אתה יודע, אני מאוד מעריך אותך ובאמת אני גם חבר שלך, אבל אם לא היית בכנסת ולא היית שומע את הדיון, באמת, כמייצג של עולם התקשורת, אם לא היית שומע את הדיון הזה ולא היית מודע לעניין הזה, היית שומע שהרב גפני אומר שצריך ליישם את ההסכם הקואליציוני של מפלגת העבודה, ואתה היית עושה ממני צחוק, חבל על הזמן כי מה לגפני ולהסכם הקואליציוני של מפלגת העבודה, כל ההסכמים המושחתים האלה.

משה גפני: הבעיה היא שאת הסעיפים הטובים לא מיישמים אלא מיישמים את הסעיפים הלא טובים.

אורי אורבך: השחיתות כאן שזה בכלל בהסכם.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אלה הם חיינו.

שלי יחימוביץ': אל תגזימו.

שלי יחימוביץ': זאת לא שחיתות שזה בהסכם.

שלי יחימוביץ': זאת לא שחיתות.

שלי יחימוביץ': בהסכם אתה מנסה לעגן משהו שכבר הוחלט בהחלטת ממשלה.

שלי יחימוביץ': זאת שחיתות?

משה גפני: זה חוק.

שלי יחימוביץ': ועוד משהו שהוא טוב.

שלי יחימוביץ': יש כאן עוד טמטום אחד.

שלי יחימוביץ': יש כאן לא רק חוסר אנושיות אלא יש טיפשות כלכלית.

שלי יחימוביץ': הרי אותם אנשים שלא נופלים בהסדר הזה, הרי הם כן מקבלים תשלומי העברה, הם כן מקבלים קצבאות מהמדינה, וגם אלה שנשארים לעבוד – אגב, בגלל שהוארך גיל היציאה לפנסיה – עלות ההעסקה שלהם יותר גבוהה מעלות העסקה של אנשים צעירים, כך שגם כאשר אתה בודק את זה כלכלית, מדובר בהחלטה גם מרושעת וגם מטופשת מבחינה כלכלית ועכשיו אנחנו אוכלים את פירות הביאושים.

אבי ברק: אני מלווה כאן את לשכת התיאום.

אבי ברק: הנושא הזה קשור לכל לשכת התיאום.

אבי ברק: אלה קבלנים, מלונאים, איכרים.

משה גפני: מה זאת אומרת אתה מלווה?

אבי ברק: אני מטעם לשכת התיאום.

אבי ברק: הנושא הזה קיים שש שנים.

אבי ברק: אני לא מתייחס להסכם הקואליציוני.

אבי ברק: אני מתייחס לשלושה מסמכים שנמצאים כאן, כאשר על שלושתם חתום שר האוצר באותה תקופה, ביבי נתניהו.

אבי ברק: המסמך הראשון מופנה לאברהם הירשזון שהיה יושב ראש ועדת הכספים ומסביר לו מה הולכים לעשות - זה היה הדיון המפורסם בוועדת הכספים – ומאשר את אותם שלושה מיליארד שקלים.

אבי ברק: אז היה מדובר על שלושה מיליארד שקלים מתוכם לגבי חלק נפתרה הבעיה או כמעט ונפתרה.

אבי ברק: הוא מדבר גם על ה-600 מיליון שקלים.

אבי ברק: אחר כך ההסכם המקורי וההסכם המתוקן.

אבי ברק: על שלושתם יש חתימות וזה הסכם וגם הייתה הקצאה תקציבית בשנים 2006 ו-2007, אותה הקצאה שלא נוצלה, ואני אסביר למה, ומצד שני בשנה או אולי בשנתיים האחרונות היא כבר לא קיימת אלא נעלמה.

אבי ברק: ההסכם אומר במפורש שהתפקיד של הכסף הזה הוא – ואני אקריא רק שתי הערות כדי שיהיה ברור במה מדובר – "לפתור בעיות שנובעות מהעלאת גיל פרישה כולל פרישה לפנסיה מוקדמת של אנשים במקצועות שוחקים" ולמעשה זה מה שנקרא פנסיה מוקדמת, לאנשים שאז עוד לא היו בני 64, ואחר כך נוסף במהלך המשא ומתן שנתחיל לעשות הסבות והכשרות לאנשים משנות ה-50 שלהם, למשל רצפים, טייחים בבניין, שאנחנו יודעים שתהיה להם בעיה למשוך את השנים עד גיל 67 ולכן נעשה להם הכשרות ככל שאפשר לעשות הכשרות.

אבי ברק: ההכשרות הם לא לבני 64-65 כי אותם אין למה להכשיר.

אבי ברק: אני לא יודע אם זה טוב שיופיע בפרוטוקול או לא, אבל אתם תחליטו, שני פקידים בכירים לשעבר באוצר, בכירים מאוד אפילו, אמרו לנו: אז יש הסכם, אז השר חתם – זה היה שר האוצר – אבל אנחנו חשובים שההסכם לא טוב ואתם לא תראו כסף.

אבי ברק: כך אמרו לנו בפירוש.

אבי ברק: אחד מהם גם חתום על מכתב שיש לי שהוא מודיע: "הנני להבהיר כי התקצוב של 600 מיליון שקלים יתוקצב משנת 2006 ואילך.

אבי ברק: במידת הצורך אפשר יהיה אפילו להקדים חלקו כבר בשנת 2005 על חשבון 2006".

שלי יחימוביץ': מי חתום על זה?

אבי ברק: אחד הפקידים לשעבר.

שלי יחימוביץ': מה שמו?

אבי ברק: אני מעדיף לא לומר את שמו.

שלי יחימוביץ': נדע איפה הוא עובד היום, אולי בוויסקונסין, אולי באחד הבנקים.

משה גפני: טוב, לא חשוב.

אבי ברק: הם ביקשו מאתנו להכין עמותה.

אבי ברק: הוקמה עמותה בהשתתפות ההסתדרות כמייצגת את הארגון הגדול ביותר של העובדים, וכל הארגונים הכלכליים, כולם, בהם יש מקצועות שוחקים.

משה גפני: ב-2005.

אבי ברק: ב-2005.

אבי ברק: הם ביקשו מאתנו כל הזמן לשנות כל מיני דברים בעמותה וכל מה שהם ביקשו, שינינו.

אבי ברק: ביקשנו אפילו מהממשלה להצטרף לעמותה אבל הודיעו שהם לא מעונינים אלא הם מעונינים רק לפקח.

אבי ברק: אז הייתה בעיה שהחשב הכללי אמר שהוא לא יודע איך מעבירים כסף לעמותה כזאת וחשבו על טיפול דרך משרד התעשייה שיהווה צינור להעברת הכסף.

אבי ברק: משרד התעייה ביקש שרוב הכסף יועבר לא לפנסיה מוקדמת אלא להסבה והכשרה, וגם לזה הסכמנו.

אבי ברק: כל דרישה וטענה, הסכמנו לה.

אבי ברק: גם הקריטריונים סוכמו למרות שכתוב שתהיה ועדה מקצועית פרופסיונאלית שלפי הקריטריונים שסוכמו, והם כאן מ-2006-2007, זאת רשימה לא סגורה, אפשר יהיה לפנות ולהוכיח לוועדה שמדובר במקצוע שוחק.

אבי ברק: כאשר הכל הסתיים, התחילו לתקוע את זה.

משה גפני: מתי זה הסתיים?

אבי ברק: בסוף 2007 כבר היה הכל סגור לחלוטין.

אבי ברק: יושב ראש ההסתדרות נכנס לתמונה כי הוא חשב שזה לא זז מספיק מהר והוא גם דרש את זה בהסכמים הקואליציוניים אחר כך.

אבי ברק: הוא ניסה לדחוף את העניין ונפגש עם כל מי שצריך.

אבי ברק: זה שראש אגף התקציבים רוצה ללמוד את זה, זה בגלל שהתחלנו את זה עם קובי הבר, המשכנו עם רם בלניקוב, ועכשיו יש ראש אגף תקציבים חדש.

אבי ברק: העברנו להם את כל החומר.

משה גפני: במעבר, מסוף 2007, אחרי שסוכם, למה זה לא התבצע?

אבי ברק: אגף החשב הכללי לא רצה להעביר את הכסף בתואנות שונות ומשונות.

משה גפני: למשל?

אבי ברק: רשימה שלמה של דברים.

אבי ברק: הקריטריונים לא הוסכמו על ידם, אבל הוכחנו שהם הוסכמו.

אבי ברק: אחר כך למשרד התעשייה גם כן יש דרישות כי רוצים שרוב הכסף לא ילך לפנסיה מוקדמת.

אבי ברק: כל מיני דרישות.

משה גפני: ומה קרה ב-2008?

אבי ברק: מתי היה ההסכם הקואליציוני?

משה גפני: ב-2009, אבל עזוב את ההסכם הקואליציוני.

משה גפני: נתעלם ממנו לרגע.

אבי ברק: ב-2008 למיטב זיכרוני עוד היה סעיף תקציבי בעניין אבל לא יכולנו לממש אותו.

שלי יחימוביץ': 24 במרץ 2009.

משה גפני: נעזוב את ההסכם.

משה גפני: ב-2008 התנהל איזשהו דיון ומשא ומתן בין האוצר לביניכם?

אבי ברק: כל הזמן היו פגישות, לפעמים יותר באינטנסיביות ולפעמים פחות.

אבי ברק: בפגישות היו גם שרגא ברוש ויודקה שגב מטעם לשכת התיאום, עופר עיני מטעם ההסתדרות, אנשי אגף התקציבים, החשב הכללי ואנשי משרד התעשייה.

אבי ברק: היה סיכום גם לפגישה והסיכום היה בראשותו של מנכ"ל משרד התעשייה הקודם.

אבי ברק: יש סיכום כולל איזו תקורה תהיה לקרן וכולל פרטי פרטים, אבל זה לא מומש.

אבי ברק: לפני חצי שנה פנינו לאוצר בדרישה.

אבי ברק: פנינו גם לראש הממשלה והראינו לו את חתימתו על גבי המסמכים.

אבי ברק: ראש הממשלה הבטיח שתוך שבועיים מנכ"ל משרדו ידאג לטפל בעניין.

אבי ברק: זה היה לפני חודשיים.

אבי ברק: ראינו שזה לא מתקדם.

אבי ברק: הייתה פגישה עם ראש אגף התקציבים החדש והצוות של משרד האוצר, הם שאלו אותי מה חילוקי הדעות שנותרו ושאזכיר להם.

משה גפני: מתי זה היה?

אבי ברק: ב-31 בדצמבר.

אבי ברק: הפגישה האחרונה הייתה ב-31 בדצמבר.

משה גפני: זה מה שריקי אומרת שיש התקדמות עכשיו.

אבי ברק: כן.

אבי ברק: הסיכום של הפגישה היה: קיבלנו את כל המסמכים, תודה רבה, תנו לנו עד שבועיים ואנחנו נחזור אליכם עם תשובה, נקיים דיון פנימי.

אבי ברק: ב-30 בינואר פנינו אליהם ושאלנו מה קורה עם זה, ואז הם אמרו: לא הצלחנו עוד לגבש את הכל, אנחנו צריכים לבדוק עוד כמה דברים.

אבי ברק: אז הודענו להם שהכנו בג"ץ.

אבי ברק: הודענו גם את זה לראש הממשלה ולשר האוצר ואנחנו כרגע התבקשנו לעכב את הבג"ץ עוד מספר ימים כי הם מקווים שהם יסגרו את הפרטים.

אבי ברק: ההתנהלות לאורך כל הזמן הייתה התנהלות שערורייתית, רשלנית, לא מקצועית, ואמו שאמרו אותם שני פקידים: כאשר אנחנו לא רוצים, לא תקבלו את הכסף.

שלי יחימוביץ': תגיד לנו מי היו הפקידים האלה.

שי חרמש: הם כבר לא שם.

שלי יחימוביץ': מה זה משנה?

אבי ברק: לא, אני לא נוהג לומר שמות של אנשים.

משה גפני: לא, אני גם לא מבקש.

משה גפני: הם לא נמצאים בשירות המדינה.

שלי יחימוביץ': אנחנו כאן פועלים בחלל ואף אחד לא אומר מה קורה.

משה גפני: אם בעיניך המציאות הזאת גם היום, לא אז, הם כבר לא נמצאים בשירות המדינה, עולה בדעתך שפקידים במשרד האוצר לא אומרים – אולי לך את פוחדים לומר אבל לאחרים הם לא פוחדים לומר את מה שהוא אמר עכשיו - שגם אם תסכם עם שר האוצר וגם עם תסכם עם ראש הממשלה, אנחנו לא נבצע.

משה גפני: פקידים אומרים את זה היום.

שלי יחימוביץ': זה מזעזע.

משה גפני: פקידים אומרים את זה היום.

משה גפני: אגב, אתמול הייתה מסיבת פרידה מרביב סובל במשרד האוצר וזה נאמר שם.

משה גפני: נכנס שם סגן שר האוצר ונאמר.

אבי ברק: מה שקורה בשטח בינתיים, הרי אנשים במקצועות השוחקים מגיעים לגיל הזה, ואז יש שתי אפשרויות, ואני עכשיו מדבר המעסיק לשעבר.

אבי ברק: אפשרות אחת במקומות שזה אפשרי, פשוט מפטרים אותם.

אבי ברק: אין לך מה לעשות, אתה בן 63-64, אתה כבר לא סוחב, אתה לא עושה את מה שצריך, מפטרים אותו, ואז הם נופלים בצורה כזאת או אחרת על תקציב העברות.

אבי ברק: אפשרות שנייה, במקומות שאתה לא יכול לפטר אותם, הם ממשיכים להיות שם ולקבל משכורת, התפוקה שלהם הולכת ופוחתת באופן טבעי כי גם היא הלכה ופחתה כבר בגיל הקודם של הפרישה וכולם יודעים על זה ויש על זה מחקרים וועדות, והם סותמים תקנים ולא מאפשרים לאחרים להיכנס, שנית, התפוקה יורדת והנושא הזה הוא מעיק מאוד.

אבי ברק: אני גם אומר ביקורת עלינו.

אבי ברק: חבל שניסינו מגעים וישיבות אלא היינו צריכים כנראה לפני שנתיים-שלוש לעשות את זה בצורה שונה, אבל מוטב שזה יהיה עכשיו.

משה גפני: מר ברק, תודה, היית ברור לגמרי.

פניה קירשנבאום: כל כך הרבה דברים נאמרו.

פניה קירשנבאום: בדרך כלל אני לא מהפמיניסטיות אבל דווקא בתחום הזה של הפנסיות כאשר לגברים העלו בשנתיים ולנשים העלו בארבע שנים, זה דבר כואב ואל תאמר שאין אפליה בעניין הזה.

פניה קירשנבאום: כידוע במקצועי אני אחות ויצא לי בדיוק לפני שבועיים להיפגש עם החברות שלי.

שלי יחימוביץ': אחיות מהוות דוגמה מצוינת.

פניה קירשנבאום: זה פשוט עצוב לראות.

פניה קירשנבאום: נשים בגיל 62 סוחבות חולים קשים.

פניה קירשנבאום: הן אומרות שהן רואות את עצמן יוצאות לפנסיה על אלונקה.

פניה קירשנבאום: הן פשוט לא מאמינות שהן יגיעו לפנסיה בגיל הזה.

פניה קירשנבאום: אנחנו יודעים שהמורות זה מקצוע שוחק, ואנחנו רוצים לטפח, אבל אחיות ולא רק אחיות אלא יש עוד מקצועות כאלה, זה פשוט ביזיון מה שעשינו לנשים האלה.

פניה קירשנבאום: זה פשוט ביזיון.

פניה קירשנבאום: אני חושבת שאם לא נטפל בזה, אנחנו כל הזמן מסתכלים על היום של מחר ואף פעם לא מסתכלים על היום שיהיה בעוד עשרים שנים ואנחנו כמדינה צריכים להסתכל על עצמנו, על המדיניות שלנו, ולראות מה יקרה בעוד עשרים שנים.

פניה קירשנבאום: הרי אורך החיים שלנו, אנחנו מקווים, הולך וגדל והשאלה מה קורה עם האנשים האלה בסופו של דבר.

פניה קירשנבאום: הם יישארו בלי משכורת ובלי פנסיה?

פניה קירשנבאום: כי ברגע שמפטרים אותם בגיל 55 או בגיל 56, הם לא מוצאים עבודה ואני שואלת מה קורה עם כל הסיפור הזה.

פניה קירשנבאום: הכסף הזה הוא עוד סכום קטן, זאת ממש נקודה אחת קטנה בים הזה שחייבים לטפל בו.

פניה קירשנבאום: תודה.

מגלי והבה: אדוני היושב ראש, שמענו דוגמה מיני רבות של התנהלות של כל הממשלות ושל כל הפקידים.

מגלי והבה: זה מכין אותנו לדיון שנשתתף בו בהמשך.

מגלי והבה: לא יכול להיות שאנחנו יודעים את הבעיה, מצביעים עליה ואין תשובה.

משה גפני: כולנו נילחם ליישם את ההסכם הקואליציוני עם מפלגת העבודה.

משה גפני: זאת תהיה ההחלטה.

שלי יחימוביץ': אגב, זה לא ההסכם הקואליציוני עם מפלגת העבודה אלא זאת החלטה שהתקבלה עוד ב-2003.

משה גפני: אבל זה לא רציני.

משה גפני: הסכם קואליציוני זה רציני.

מגלי והבה: אני רוצה להודות לחבר הכנסת אורון על העלאת הנושא.

מגלי והבה: הבעיה שלנו היא איך היום – ואלה שמחכים לתשובות מאתנו – דואגים לגבי האנשים האלה שנפגעו, שיש התחייבות שלטונית, שיש התחייבות של האוצר, שיודעים לאיזה מקור כספי התחייבו או על פתרון לסוגיה הזאת.

חיים אורון: זה מאוד פשוט.

חיים אורון: הפעם זה אפילו פשוט.

חיים אורון: הם הבטיחו חודש לבדוק, עברו שבועיים, שיבואו לכאן בעוד שבועיים עם סיכום ועם סעיף תקציבי.

חיים אורון: זה כל כך פשוט.

חיים אורון: לפי דעתי כאן זה נראה לי דבר די סגור אבל הם רוצים להעיר משהו, שיעירו משהו ושבועיים זה מספיק.

חיים אורון: זה לא הסכם עם הפלשתינאים אלא זה שמישהו רוצה לומר שהתקורה היא לא מיליון ו-200 אלא כמה תהיה התקורה לאדמיניסטרציה, בשנה הראשונה 3 מיליון, בשנה השנייה 2 מיליון, בשנה השלישית ואילך מיליון ו-200.

חיים אורון: הם רוצים לומר רק מיליון, תביאו מיליון ונגמור את העניין.

קריאה: עם מיליון אי אפשר לעשות כלום.

חיים אורון: מיליון, תקורה.

שלי יחימוביץ': למשרד הביטחון העברנו מיליארד בלי שום בעיה.

ציון פיניאן: הבעיה היא חמורה וכואבת, אבל הפתרון הוא פתרון פוליטי.

ציון פיניאן: יש הסכם וצריך לכבד את ההסכם.

ציון פיניאן: כל הנושא הזה יקום וייפול לפי הלחצים של מפלגת העבודה.

שלי יחימוביץ': אל תגיד את זה כי אז אתה מתנער מהכוח שלך כאן בוועדה.

ציון פיניאן: לא, אני לא מתנער.

ציון פיניאן: אני מצטרף ללחצים.

שלי יחימוביץ': אתה צריך להילחם על זה בלי הבדלי מפלגות.

ציון פיניאן: הרב גפני יודע שאני בעד קיום הסכמים.

משה גפני: נכון.

ציון פיניאן: גם אם זה כואב, אני בעד קיום הסכמים.

משה גפני: זה נכון, אבל את צודקת, חברת הכנסת יחימוביץ, שכאן צריכה להיות מלחמה כוללת.

חיים אורון: הפעם זה יותר פשוט.

ציון פיניאן: במשך תשעת החודשים שאני כאן, אני חושב שיצאתי הרבה מאוד נגד המפלגה שלי בנושא של קיום הסכמים.

משה גפני: נכון.

שלי יחימוביץ': אני לא יכולה לצאת נגד המפלגה שלי.

שלי יחימוביץ': לא נגד היושב ראש.

ציון פיניאן: כל מה שאני חתום עליו, אני צריך לקיים.

ציון פיניאן: נקודה.

משה גפני: נכון.

משה גפני: חבר הכנסת פיניאן הוכיח את זה פעמים רבות.

משה גפני: משרד התעשייה גם רוצה להתייחס לנושא?

חנה גד: אני רוצה להתייחס לצד של החשב הכללי.

חנה גד: אני אמנם יושבת במשרד התעשייה אבל אני נציגת החשב הכללי.

חנה גד: העיר כאן אבי ברק לעניין עמדת החשב הכללי, לזה שהוא עיכב את העברת הכסף וכולי.

חנה גד: עמדת החשב הכללי היא שאנחנו רוצים לדאוג שהכסף, שמטרתו של הכסף, אותם כספים שישבו בעבר בתקציבינו ולא הועברו, בין היתר לא הועברו בגלל בעיות שהיו מול ההסתדרות.

חנה גד: בעיה אקוטית שהייתה היא שהם רצו שאנחנו למעשה נעביר את כל ה-60 מיליון שקלים באותה שנה או אפילו על פני שנתיים ביום הראשון לקופת אותה עמותה.

חנה גד: החשב הכללי, תפקידו לדאוג שהכסף הזה יגיע ליעדו ומה שאומר החשב הכללי זה שברגע שתגדירו קריטריונים, תסכמו אותם עם משרד התעשייה, אנחנו נדע מי אוכלוסיית היעד, אנחנו נעביר את הכסף.

משה גפני: איפה זה עומד עכשיו מבחינת החשב הכללי?

חנה גד: החשב הכללי מעונין לקדם את זה.

משה גפני: מעונין, גם אני מעונין, אבל איפה זה עומד עכשיו?

משה גפני: הקריטריונים שגובשו ועליהם דובר, הם בסדר?

משה גפני: זה גם מה שאמר אבי ברק ומה שאמרה ריקי.

חנה גד: הם בסדר במובן הזה שאם עמדת ההסתדרות היא שאנחנו נעביר בגין ביצוע, בגין הוכחת פעילות, אנחנו תמיד נעביר כסף.

חנה גד: החשב הכללי בעיקרון, המדינה, לא מעביר כסף מראש בגין אי פעילות.

משה גפני: אני שואל על עכשיו.

משה גפני: מה שהיה פעם, היה.

משה גפני: עכשיו יש בעיה?

משה גפני: אתם מודעים לבעיה?

חנה גד: נכון להיום אנחנו לא רואים בעיה.

חנה גד: כרגע החשב הכללי, בתיאום עם מנכ"ל משרד התעשייה, מתכוונים לקדם את ההסכם הזה.

משה גפני: מתכוונים.

חנה גד: אין כרגע איזה נושא שיושב אצל החשב הכללי וממתין.

משה גפני: ריקי, את אמרת שאתם עומדים בפני סיום?

משה גפני: איפה זה עומד?

ריקי ארמן: כמו שאמרתי קודם, לפני מספר שבועות הייתה ישיבה עם ההתאחדות וההסתדרות.

ריקי ארמן: עומדת להיות ישיבה נוספת.

חיים אורון: מתי?

אבי ברק: לא ידוע.

ריקי ארמן: עומדת להיות ישיבה.

משה גפני: מתי?

ריקי ארמן: אני לא יודעת.

אבי ברק: לא ידוע לנו.

אבי ברק: הייתה צריכה להיות ב-19 בינואר ישיבה של האוצר והבטיחו לזמן אותנו.

אבי ברק: 19 בינואר עבר ולא הייתה ישיבה.

משה גפני: מה את אומרת?

ריקי ארמן: אני מקווה שנגיע להסכמות.

משה גפני: לא, על ה-19 בינואר.

משה גפני: עכשיו כבר לא מעניינות אותי ההסכמות.

ריקי ארמן: אני לא יודעת בדיוק.

פניה קירשנבאום: יש קריטריונים ויש את הכל, למה לא מעבירים את הכסף?

אבי ברק: העמותה חתומה, ההסכמים חתומים.

פניה קירשנבאום: נשלח אותם לעבוד בתנאים בהם עובדים האנשים האלה ואולי הם יבינו מה הם הקריטריונים ויסכימו.

פניה קירשנבאום: כל מי שיושב ליד השולחן עם עט ביד, הוא לא מבין מה הם הקריטריונים כי הוא אף פעם לא היה במצב הזה.

ריקי ארמן: צריך להגיע להסכמה על הקריטריונים ועל תשלום הכסף.

חיים אורון: אם אני קולט נכון את הדברים בדו-שיח שמתנהל, החשב הכללי לא נותן כסף מראש.

חיים אורון: יש פה שני סוגי כספים.

חיים אורון: קודם כל, מדובר ב-60 מיליון שקלים.

חיים אורון: יש כאן כסף של התקורה ואם לא תתנו אותו מראש, אין סיפור.

חנה גד: אין בעיה.

חיים אורון: אז יש את הכסף של התקורה.

חיים אורון: אחר כך נניח רשמו 14 רצפים לקורס של חשמלאים מתקדמים.

חנה גד: גם בזה אין בעיה.

חיים אורון: אז איפה הבעיה?

ריקי ארמן: אין עדיין הסכמה.

חנה גד: ברגע שיש 14 רצפים ויש קורס, החשב הכללי יוכל להעביר את הכסף.

חיים אורון: אז איפה הבעיה?

חיים אורון: למה דברים פשוטים מסתבכים עד כדי כך שכולם אומרים שנפוצץ את כל המערכת הממשלתית?

חיים אורון: למה אי אפשר לתת תשובות?

אבי ברק: הבעיה היא בפרטים הקטנים.

חנה גד: צריך לשאול את ההסתדרות האם יש אנשים כאלה שנרשמו לקורסים כאלה.

שלי יחימוביץ': הבעיה היא לא בפרטים הקטנים.

חיים אורון: איזו בעיה?

חיים אורון: תן דוגמה.

אבי ברק: לדוגמה 14 הרצפים.

אבי ברק: הם רוצים שאנחנו נביא רשימה של 14 רצפים, נעשה קורס ואז בתשלומים חודשיים כל פעם הם יעבירו לנו חלק מהכסף.

אבי ברק: זה נכון, כי אתם לא מוכנים להעביר אפילו סכום ראשוני כדי שנוכל לעשות פעילות.

אבי ברק: לא כל הכסף הוא לרצפים אלא יש גם כסף לפרישה מוקדמת.

אבי ברק: קראנו לזה דמי קיום והאנשים האלה צריכים דמי קיום, דמי מחיה.

אבי ברק: היה ויכוח על הגובה.

אבי ברק: הסכמנו גם להוריד את הסכום.

אבי ברק: יש סכומים שאנחנו צריכים כדי לתפעל.

חיים אורון: מרוב אתם תורידו את הכל, לא יימצא אף קליינט לזה.

חיים אורון: הרי זה מה שיקרה.

חיים אורון: בסוף יאמרו שיש כסף ולא משתמשים בו.

חיים אורון: ייתנו לבן אדם אלף שקלים בחודש והוא יאמר שהוא יזחל על ארבע אבל בעד אלף שקלים בחודש הוא לא יעבוד.

שלי יחימוביץ': יתנו למשל רק לרצף שמתמחה בקרמיקה.

חיים אורון: או שהם משנים את הדיסקט או שהם ממשיכים לחפש סיבות לא לעשות את זה.

חיים אורון: אני ראיתי אן את דמי הקיום ולא רציתי להעיר על זה.

חיים אורון: אני לא יודע איך מתקיימים עם זה.

חיים אורון: אלפיים שקלים.

שלי יחימוביץ': מה קורה עם זה עכשיו?

שלי יחימוביץ': עם דמי הקיום.

חיים אורון: אין עכשיו.

אבי ברק: כלום.

אבי ברק: אין דמי קיום.

אבי ברק: אין כלום.

אבי ברק: סיכמנו על דמי קיום בגובה של אלפיים שקלים.

שלי יחימוביץ': אגב, הם יקבלו רטרואקטיבית?

אבי ברק: שלילי.

חיים אורון: האדם לא עושה הסבה מקצועית ולכן הוא גם לא מקבל.

שרה זילברשטיין-היבש: אני רוצה להוסיף ולומר שיש גם בעיה עם אוכלוסיית היעד.

שרה זילברשטיין-היבש: אנחנו ב-2007 כבר פנינו אל משרד האוצר וציינו שבוועדת גולדברג נפלו הרבה מפעלים שלא התייחסו אליהם.

שרה זילברשטיין-היבש: לכן אותם אנשים לא קיבלו כיסוי.

שרה זילברשטיין-היבש: כמובן שמשרד האוצר לא התייחס לרשימה הארוכה של המפעלים שאנחנו העברנו.

שרה זילברשטיין-היבש: בסופו של דבר אני רוצה לציין שאותם אנשים שיצאו לפרישה מוקדמת והם מגיל 65 עד 67 ואין להם מחייה, בסופו של דבר הם חייבים לשלם את הביטוח הרפואי ואת דמי הביטוח הלאומי.

שרה זילברשטיין-היבש: זאת אומרת, הם חייבים לשמור על איזה שהן זכויות כי אחרת הם ייפגעו גם בגיל 67.

שרה זילברשטיין-היבש: גם לזה המדינה לא נתנה את הדעת.

שרה זילברשטיין-היבש: זאת אומרת, יש לנו בכוכבית 8840, מוקד לפניות ציבור, מאות אנשים ואפשר לומר אפילו יותר ממאות, שאין להם מחייה.

שרה זילברשטיין-היבש: רשמנו מפעלים שונים שהאנשים האלה נמצאים משנת 2004 ומ-2007 בחלל ואין להם כל הכנסה.

שרה זילברשטיין-היבש: אותם אנשים – כולם מדברים על תשלומי העברה – כדי לקבל תשלומי העברה, הם צריכים לגמור את כל החסכונות שלהם, למכור את הרכב שלהם ואז לזכות בתשלומי העברה.

שרה זילברשטיין-היבש: אני רוצה שתתייחסו לנקודה הזאת כי בסופו של דבר הקלות הזאת בה אנחנו אומרים שאם לא יקבלו כאן, יקבלו תשלומי העברה, זה דבר מאוד מאוד קשה.

שרה זילברשטיין-היבש: זאת אומרת, אנשים שעבדו 35 שנים חייבים להתרוקן לגמרי כדי לזכות בתשלומי העברה.

שרה זילברשטיין-היבש: גם אותן אוכלוסיות שאפילו לא ייכנסו לרשימה שלכם, צריכים להתייחס אליהן כי הרבה מאוד מהגורמים לא ייכנסו לרשימה שלכם וצריכים למצוא לזה איזשהו פתרון.

משה גפני: אני מבקש לקבל לוחות זמנים, גם מנציג החשב הכללי וגם מאגף התקציבים.

משה גפני: תאמרו מתי יושבים ומתי נקבעו הישיבות.

משה גפני: אני רוצה לקבל עוד היום לוחות זמנים.

משה גפני: אני רוצה לדעת מתי לפי הערכת

משה גפני: כם העניין הזה יסוכם.

משה גפני: הרי הדברים ברורים.

משה גפני: שמענו את כל הדברים ואנחנו כבר יודעים פחות או יותר מה צריכים להיות הקריטריונים אלא אם כן יש כוונה במשרד האוצר להערים קשיים באופן כזה שתעבור עוד שנה וישכחו מהעניין הזה ולא יעבירו כסף.

משה גפני: זאת אומרת, אם זאת הכוונה, אני מציע שתאמרו אותה באופן גלוי.

משה גפני: אם כנים דבריכם שאתם מתכוונים לסיים את העניין הזה מכיוון שבסופו של דבר זה גם עולה כסף לקופת המדינה ובאופן לא מכובד, בתשלומי העברה ובכל מה שנלווה לזה, ובאמת כולנו מבינים שמדובר בדברים שהם כמעט גובלים באי אנושיות.

משה גפני: במציאות הזאת של העלאת גיל הפרישה, במקצועות הללו, זה דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת.

משה גפני: מי מכם ישלח לי לוח זמנים כזה?

משה גפני: ריקי, את תעבירי לי לוח זמנים.

משה גפני: בתום המועד הזה, להערכתי זה צריך להסתיים תוך שבועיים-שלושה, אנחנו נקיים דיון כדי לשמוע על הסיכומים.

משה גפני: שבועיים-שלושה, זה נראה זמן סביר?

ריקי ארמן: אני לא יודעת לומר לך כרגע.

ריקי ארמן: אני צריכה לבדוק.

אבי ברק: לנו הבטחתם שבועיים בסוף דצמבר.

אבי ברק: כבר עבר חודש.

אבי ברק: אז עוד שבועיים-שלושה, לא יספיקו לכם?

משה גפני: אתה בינתיים לא יודע אפילו על מועד ישיבה נוספת.

אבי ברק: לא.

אבי ברק: לדעתי גם אין צורך בישיבה נוספת.

אבי ברק: הכל הועבר, כל החומר.

אבי ברק: אנחנו העברנו את החומר כי לא היה להם את הכל והם היו צריכים ב-19 בינואר לתת לנו תשובה אחרי דיון שלהם.

אבי ברק: אין על מה לשבת.

אבי ברק: מה יש עוד לשבת?

אבי ברק: אלא אם רוצים להתיש אותנו.

חיים אורון: אל תלך על זה, תדרוש ישיבה כי זה יהיה תירוץ עכשיו שאתם לא באים.

חיים אורון: תלך לישיבה סתם.

אבי ברק: אם הוועדה תקבע ישיבה של הוועדה.

חיים אורון: לא הוועדה.

חיים אורון: ישיבה שלהם.

חיים אורון: שלא יהיה תירוץ שאתם לא באתם.

אבי ברק: הם לא הזמינו.

אבי ברק: שיזמינו.

אבי ברק: אם נוזמן, נגיע.

חיים אורון: הרב גפני, תוסיף לסיכום עם העברה תקציבית.

חיים אורון: לא רק סיכום הדיון אלא גם העברה תקציבית.

חיים אורון: הרי בלי העברה תקציבית זה לא יתחיל לעבוד.

משה גפני: זה ברור לחלוטין.

חיים אורון: הברור צריך שייאמר.

משה גפני: הוא הולך להיאמר.

משה גפני: ברור לחלוטין – ואני מרוכז כולי בעניין הזה של הסיכום שכבר ארבע שנים הוא לא מסתיים – שברגע שיש סיכום, תצטרך להיות כאן העברה תקציבית.

משה גפני: הרי אין בתקציב המדינה, בוודאי לא ב-2010, תקציב לעניין הזה.

משה גפני: ברור שאם מגיע סיכום, הוא מגיע ביחד עם העברה תקציבית.

משה גפני: אני מתלבט ביני לבין עצמי, אני לא אוהב לריב עם האוצר, איך לנסח את ההחלטה באופן שלא תפגע בו, משום שהאמת היא שאם לא הייתי יושב ראש ועדת הכספים, הייתי מנסח את זה נורא ואיום, בגלל שאני חושב על האחות של פניה קירשנבאום שעובדת בבית החולים והיא בת 62, ואחרי שהעלו את גיל הפרישה ועד היום אין פתרון לעניין הזה, כאשר זה חוק וזאת התחייבות.

משה גפני: אני אנסח את העניין בזהירות ונהיה ממלכתיים בעניין הזה.

משה גפני: אני רוצה בתוך שלושה שבועות שיתקיים כאן דיון.

משה גפני: במשך שלושת השבועות האלה אני רוצה את הדיונים.

משה גפני: יתכן שאין צורך בדיון ויכול להיות שאתם יכולים לקבל החלטות בדרך הזאת, הכל על פי הקריטריונים.

משה גפני: אני מבקש, אם את יכולה עוד היום לשלוח לי לוח זמנים של פגישות או סיכומים או לא חשוב מה.

משה גפני: אם צריכה להיות פגישה, שתיעשה מיד פגישה.

משה גפני: אנחנו בעזרת השם בעוד שלושה שבועות נקיים דיון או נברך את משרד האוצר על כך שהוא מממש את העניין.

משה גפני: יכול להיות שנשלח מכאן ברכה גם לאהוד ברק על זה ההסכם הקואליציוני שלו.

משה גפני: יכול להיות, אבל אני לא מתחייב לגבי ההסכם הקואליציוני של מפלגת העבודה, אם ננקוט עמדה בעניין הזה.

משה גפני: יכול להיות שאנחנו נברך ויכול להיות שלא, אבל נשאיר את זה בינתיים לשיקול הדעת של הוועדה.

משה גפני: אגב, מתברר שאף אחד ממפלגת העבודה גם לא דורש את זה.

משה גפני: אלמלא חבר הכנסת אורון העלה את הנושא כאן וחברת הכנסת יחימוביץ לא הייתה מוציאה את זה מההסכם הקואליציוני, אף אחד בכלל לא היה יודע על כך.

שלי יחימוביץ': אלמלא אלי יריב היה מביא לי את ההסכם הקואליציוני עכשיו.

משה גפני: אין מילה בהסכם הקואליציוני של יהדות התורה.

שלי יחימוביץ': שלא מומשה.

משה גפני: לא, מה מומשה?

משה גפני: אחד הדברים הוא בתי הדין.

משה גפני: זה לא הנושא של מומשה.

שלי יחימוביץ': אתה אומר שאני היום סיכלתי סעיף בהסכם הקואליציוני שלכם?

משה גפני: לא, הוא יאושר בסופו של דבר.

משה גפני: אני הולך להגיע להסכמה.

משה גפני: יש לי עכשיו שבועיים ואני גם אסביר לך במה מדובר.

משה גפני: אני חושב שאנחנו יכולים להגיע להסכמה, אבל נניח רגע לעניין הזה.

משה גפני: סעיף כזה שלא ממומש, אנחנו נחליט בדיון הבא מה אנחנו עושים עם מפלגת העבודה.

משה גפני: אני מבקש, כאמור, לקבל את לוח הזמנים.

משה גפני: אני מבקש את הדיון שיתקיים בעזרת השם בעוד שלושה שבועות, אלא אם כן תאמרי לנו שסיכמו את זה קודם ואז נקדים את מועד הדיון כי אנחנו רוצים לברך אתכם.

חיים אורון: הסעיף לגבי מפלגת העבודה הוא מצומצם או רחב?

משה גפני: לגבי מפלגת העבודה, נדון בישיבה הבאה.

משה גפני: אני רוצה לומר לחברי הוועדה לגבי מה שהעלה חבר הכנסת חיים אורון.

חיים אורון: אני מציע להתחיל לעקוב אחרי קרן המצוקה, ואני אומר את זה ברצינות.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני מבקש לומר לחברי הוועדה שכאשר יש בקשות לדיון בוועדה, ברגע שבאמת מדובר בדיון שהוא דיון רציני ושיש צורך ציבורי להעלות אותו, אני מעלה אותו על אף סדר היום שבהרבה מאוד מהמקרים הוא עמוס מאוד.

משה גפני: אני מבקש לא לבקש דיון מהיר.

משה גפני: אני לא נעתר לבקשות לדיון מהיר.

משה גפני: לפעמים זה נכנס בתוך מערכת שהיא לא מתאימה ועל פי התקנון צריך להביא את זה.

משה גפני: אני גם רוצה לפנות ליושב ראש הכנסת.

משה גפני: זאת ועדה שחבריה – אני לא מדבר על חברים מחוץ לוועדה שמגישים דיון מהיר וכנראה בפעם הבאות גם לא איעתר לבקשה הזאת.

משה גפני: זה לא חילול שבת.

חיים אורון: יש עוד כמה דרגות.

משה גפני: אני יכול להביא דיון מהיר.

משה גפני: אמר לי יובל שטייניץ שהוא היה יושב ראש ועדת החוץ והביטחון, היו מביאים לו דיון מהיר, הוא היה נותן לחבר הכנסת המציע לומר את הדברים שלו בחמש דקות, לא היה מקיים על זה דיון, מגיע למסקנות ובזה גומר את העניין.

שלי יחימוביץ': זה לא הנוהג בוועדת הכספים.

משה גפני: זה לא הנוהג בוועדת הכספים ואני לא מתכוון לנהוג כך.

חיים אורון: אני מאוד מקווה שזה השיעור היחידי שתלמד משטייניץ.

שלי יחימוביץ': אני בטוחה שלא תלמד ממנו את השיעור הזה.

חיים אורון: שבזה תסתפק.

משה גפני: אני לא הולך לעשות את זה.

משה גפני: זה לא הטבע שלי.

משה גפני: אני רק פונה לחברי הוועדה.

שלי יחימוביץ': לא זאת הכוונה בדיון מהיר.

משה גפני: כאשר יש דיונים שהם דיונים חשובים, אני מייחס יותר חשיבות לבקשה של חבר הוועדה באופן רגיל מאשר בדיון רגיל שקובעת הנשיאות בגלל סיבות כלשהן.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב ראש, אני ביקשתי ממך לקיים דיון על פרטנר, על כך שראש הרשות לניירות ערך אומר שהוא לא יכול להתערב בגלל שזאת חברה דואלית.

משה גפני: אנחנו נדבר על העניין הזה וכנראה אני אקיים דיון.

שלי יחימוביץ': אמרתי לך שאני לא מגישה הצעה לסדר היום כי ביקשת שלא נגיש.

משה גפני: לא כל בקשה של חבר ועדה, אני יכול להיעתר לה באופן מיידי.

משה גפני: אמרתי את דבריי בעניין הזה.

חיים אורון: בקשה לדיון בקרן המצוקה מונחת על שולחנך.

משה גפני: בסדר.

חיים אורון: אני מציע לקיים את הדיון כדי שלא נגיע בעוד ארבע שנים לדיון מהסוג הזה.

חיים אורון: שם זה המון כסף וזה כסף שנגבה מהאנשים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני מבקש לעדכן את חברי הוועדה.

משה גפני: נפגשתי בשבוע שעבר עם שר האוצר.

משה גפני: אני אומר לכם שמה שפוגעים בו בתקשורת, זה לא לעניין.

שלי יחימוביץ': אני מסכימה אתך.

משה גפני: זה סתם.

ציון פיניאן: עברו קווים אדומים.

משה גפני: כן.

משה גפני: אני ממש מסתייג ממה שעושים לו בתקשורת.

משה גפני: הדברים שעמדו על סדר היום הם הנושאים שהיו בוועדה.

משה גפני: היה הנושא של התקציב הדו שנתי, ואני אמרתי לו שדעתנו היא שאנחנו מתנגדים לתקציב דו שנתי ואני לא חוזר בי מעמדתי הזאת.

חיים אורון: הוא אמר לך שהוא רוצה לבוא להסביר.

משה גפני: הוא אמר שהוא רוצה לבוא לוועדה בכלל, כי הרי קבענו שכל רבעון הוא יבוא, אבל הוא בדעתו שהתקציב הדו שנתי הוא נושא נכון.

משה גפני: אני חולק עליו ואני גם אמרתי לו את זה.

משה גפני: אנחנו סיכמנו שאנחנו נמשיך לדבר על העניין הזה.

משה גפני: דיברתי אתו לגבי מה שעלה כאן בוועדה על הנושא של מענקי האיזון.

משה גפני: אמרתי לו שלא יכול להיות בשום פנים ואופן שמגישים כזה תקציב, אחרי שהיה סיכום בשנה שעברה, בשנת התקציב שעברה, ב-2009, שזה יעמוד לפחות על מה שזה עמד בשנת 2009 ומגיע לכאן תקציב של מיליארד ו-800 מיליון של מענקי איזון, שזה דבר נורא ואיום.

משה גפני: אני מעריך שבתוך שבוע-שבוע וחצי יבוא לכאן שר האוצר.

משה גפני: אני מעריך שהוא יבוא לתקן את הדבר הזה.

משה גפני: הוא גם הסביר לי למה זה קרה, בעיות ממשרד הפנים, אבל לא משנה, אני לא נכנס לפרטים האלה.

משה גפני: זה לא יישאר במיליארד ו-800 מיליון אלא זה יחזור ואנחנו נצטרך לדון.

פניה קירשנבאום: למה יחזור?

פניה קירשנבאום: ל-3 מיליארד?

משה גפני: לא, מבחינתו לא.

משה גפני: מבחינתנו כן.

משה גפני: המיליארד ו-800, מה שהיה כאן, שהבאנו את הרשימה של מענקי האיזון שהורידו את שלומי ב-60 אחוזים או שהורידו את כרמיאל לאפס, זה לא יהיה.

שלי יחימוביץ': אני כבר יודעת מה יהיה.

שלי יחימוביץ': הוא ישב כאן וידבר שעתיים על התקציב הדו שנתי וכמה זה דבר נפלא ופורץ דרך, ואיזה שבחים הוא קיבל מהבנק העולמי, אבל בואו לא נשתף פעולה עם הדברים האלה, ואני באמת לא נגדו באופן אישי.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שעושים עליו סיבובים יותר מדיי.

משה גפני: לא, זה לא בסדר.

שלי יחימוביץ': אם הוא בא לכאן, הוא צריך לבוא עם תשובות לשאלות קונקרטיות שעומדות על סדר היום של החברה הישראלית.

משה גפני: דיברתי אתו על זה.

שלי יחימוביץ': מענקי האיזון, שוק ההון, הרגולטורים בשוק ההון.

משה גפני: דיברתי אתו על זה והוא מסכים.

משה גפני: באופן עקרוני הוא מסכים.

שלי יחימוביץ': תתנה אתו שלא יהיו מצגות.

שלי יחימוביץ': בלי מצגות.

משה גפני: את זה לא התניתי אבל אני מוכן להתנות ולפי דעתי הוא גם יסכים.

שי חרמש: בשם השר אני יכול להודיע לך שתקבל 2.4.

שלי יחימוביץ': לא נכון.

שלי יחימוביץ': אני ממש לא בטוחה שה-2.4 זה סגור.

שלי יחימוביץ': זה לא מובן מאליו.

משה גפני: מה שאני אומר לחברי הוועדה זה שהנושאים שעלו כאן, אני מעלה את זה ואני גם מתכוון להעלות חלק מהדברים גם עם ראש הממשלה, אבל עם שר האוצר בשבוע שעבר, זה מה שהיה.

משה גפני: עלה גם הנושא של תעסוקת חרדים וערבים, וזה דווקא הוא העלה.

משה גפני: אני שאלתי אותו אם יש לו אומץ ללכת עם זה עד הסוף והוא אומר שכן.

משה גפני: בסדר, הוא גם הביא כמה דוגמאות של אומץ שלו בדברים אחרים למרות שלפי דעתי אין אומץ ללכת בעניין הזה עד הסוף וזה ייתקע באמצע.

משה גפני: בסדר, הנושא הזה עלה והוא מתכוון להקים ועדת שרים אני חושב לצורך העניין.

משה גפני: אני לא מאמין שמישהו בממשלה ילך עם זה עד הסוף.

משה גפני: זה יגיע לאיזשהו שלב באמצע ואז יאמרו שיש בעיות אחרות.

משה גפני: נראה לי שהוא לוקח את העניין ברצינות.

משה גפני: בואו ניתן לו את הקרדיט.

משה גפני: הוא בסך הכל שר אוצר פחות משנה.

חיים אורון: אגב, אין לי בעיה שיביא כמה מצגות שהוא רוצה בתנאי שכל ייגמר בפתיחה בחצי שעה עד 40 דקות.

שלי יחימוביץ': זה לא ייגמר בחצי שעה.

חיים אורון: מה שהוא רוצה שיעשה, אבל לא יותר מחצי שעה.

משה גפני: דעתי היא שהוא שר אוצר טוב.

חיים אורון: גם אני חושב כך.

חיים אורון: הוא לא טוב לעם ישראל, אבל הוא שר אוצר טוב.

משה גפני: מה שאתה אומר, לא רלוונטי, מה שאני אומר, רלוונטי.

משה גפני: הוא שר אוצר טוב.

משה גפני: אני חושב שיש הצלחה מוכחת.

משה גפני: המציאות היא שישראל יצאה מהמשבר הכלכלי והיא יצאה באופן נורמלי.

משה גפני: אני מבקש לסכם את הדיון.

משה גפני: כפי שאמרתי קודם, אני מבקש לקבל את לוח הזמנים.

משה גפני: אני מתכוון לקיים דיון בעזרת השם בעוד כשלושה שבועות אלא אם כן זה ייגמר קודם לכן.

משה גפני: אני מבקש גם ממך, מר ברק, אם אתה יכול לעדכן את מנהל הוועדה במהלך התקופה הזאת ולומר לו מה מתרחש.

משה גפני: אני כמובן סומך על משרד האוצר לחלוטין אבל ליתר ביטחון, תגיד לנו גם אתה מה קורה.

משה גפני: כך גם חשבת משרד התעשייה, אני מבקש שנהיה בקשר בעניין הזה.

משה גפני: אנחנו לא נסכים שממשלת ישראל תפר את ההסכם הקואליציוני עם מפלגת העבודה.

משה גפני: תודה רבה לכם.

משה גפני: הישיבה נעולה.