ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 211, 2010-02-02 11:00

אורלי לוי אבקסיס: שלום, אני פותחת את ישיבת הוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נתחיל עם חה"כ חיים אורון, שיזם את הדיון המהיר הזה, ואחר כך נעבור לשלי לוי ממחלקת המחקר והמידע, רכזת בכירה, שערכה מחקר.

חיים אורון: ראשית, חסכת לי להגיד תודה לשלי על העבודה הטובה שהם עושים כל הזמן.

חיים אורון: בתחילת הדוח שלה יש משפט שהוא הכי חשוב: "הדיון בנושא זה הוא למעשה דיון בדוגמא אחת מני רבות".

חיים אורון: הדיון הזה הוא בן דוד של הדיון על ההוספיס בתל השומר, וזה בן אחות של דיון על טיפול נמרץ במקום אחר.

חיים אורון: זה בעצם ביטוי של אותו מבוך של מערכת הבריאות שפעם אחת היא בצד התקינה, פעם שנייה היא בצד התקצוב, פעם שלישית היא בצד התקינה שלא בתקצוב.

חיים אורון: עכשיו כולם עוסקים בשאלה, מי חייב למי.

חיים אורון: לכאורה, מדובר בנושא שלא צריך להיות במחלוקת.

חיים אורון: יש מחלקה בכפר שאול, שזוכה להרבה מחמאות ועושה עבודה חשובה ומוכרת כמחלקה ארצית.

אורלי לוי אבקסיס: מה שלא נכון לגבי בית החולים, שלא מגדיר את המחלקה כמחלקה ארצית אלא כיוזמה פילנתרופית שלו בפתיחת המחלקה.

חיים אורון: היוזמה לפיתוח הזה היתה של בית החולים.

חיים אורון: בדיעבד, אנחנו נמצאים כרגע בויכוח על תמחור והקצאת משאבים ראויים, כאשר אין פונקציה של מספר המיטות ותקנים למיטות.

חיים אורון: בצד תמיד יש ויכוח על ההוצאות המיוחדות הקשורות בהוצאת המיטות האלה.

חיים אורון: אני בכוונה עוזב כרגע את השאלה הזו, למרות שהיא לפעמים מאוד קריטית.

חיים אורון: במקרה הזה, מוסכם על כולם שזו צריכה להיות מחלקה יותר מבודדת, שיש לה מאפיינים מיוחדים ועובדות בה רק נשים.

חיים אורון: לא מדובר במיטה בבית חולים לבריאות הנפש.

חיים אורון: מדובר במשהו מאוד ייחודי, כאשר הייחודיות הזו יוצרת גם עלויות, בעיות של תקינה, כאשר היא מחייבת התמחות ייחודית למקרים הכי קשים של התקיפה המינית.

חיים אורון: אנחנו מדברים על 4 מיטות או על 6 או 8 מיטות, כאשר לפי הדוח הוגשו 6,800 תלונות על תקיפה מינית.

חיים אורון: ההנחה היא שזה מהווה 50%-60% מהיקף התופעה.

חיים אורון: ברור לגמרי שזה לא הטיפול המאסיבי שצריך להיות.

חיים אורון: פה מדובר במקרים הכי קיצוניים והכי קשים.

חיים אורון: עכשיו אני מגיע לטענה העיקרית שלי.

חיים אורון: אם מדובר במקרים בהם מגיעות נשים שהן במשבר קיומי ברוב המקרים, האם אנחנו צריכים לבוא ולהתעסק בשאלה, האם משרד הבריאות הגיע או לא הגיע להסכם על מימון?

חיים אורון: על מה מדובר?

חיים אורון: לא מדובר ב-100,000,000 שקלים או ב-24 מיליארד שקלים של תקציב הבריאות.

חיים אורון: מדובר בסכום קטן יחסית, שייתכן שמבחינת בית החולים הוא מאוד דרמטי.

חיים אורון: אני יכול להבין אותו.

חיים אורון: הם לא רוצים גירעון.

חיים אורון: אם אין הסכם לא מתחייבים, לא נותנים טיפולים שלא בסל הבריאות.

חיים אורון: אנחנו מכירים את כל זה.

חיים אורון: בסוף מי נפגע?

חיים אורון: אותה נפגעת שזה מבחינתה עניין קיומי במובן הכי פשוט של המושג.

חיים אורון: כאשר כתבתי מכתב לשר הבריאות, הוא תפס אותי במליאה ואמר שהיה בביקור והעניין נפתר.

חיים אורון: כעבור יומיים ביררתי את זה, והתברר לי שהעניין לא נפתר.

חיים אורון: אני מקווה, שנשמע היום ממשרד הבריאות ומבית החולים, שהעניין נפתר ו-4 מיטות למקרים הכי קשים של תקיפה מינית קיימות, יש להן כתובת ותקצוב, ולא יוצר מצב שמישהו לא התקבל משום שעדיין תלויים ועומדים נושאים תקציביים בין המשרד ובין בית החולים.

קריאה: למה 4 מיטות ולא 8 מיטות?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על 8 מיטות.

אורלי לוי אבקסיס: אני אשים את הדגש ואסביר, ש-4 מיטות שכבר היום קיימות לטובת אותן נפגעות שמהוות סכנה לעצמן, הן במסגרת התנדבות של בית החולים שיצר את אותה מחלקה על חשבון המחלקות האחרות של בית החולים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבינה, שמשרד הבריאות הציע להעביר תקנים נוספים על ידי מלכ"רים, כך שהכסף יועבר בדרך אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: אתם אומרים: אם הכסף יעבור, אנחנו נשמח מאוד, אבל אנחנו שומרים לעצמנו את האופציה לבדוק, וכאשר יהיה חסרון במחלקות האחרות ניקח בחזרה לפחות את ה-4 מיטות הראשונות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כרגע נפנה לשלי לוי, שתסביר מה המחקר שלה העלה.

שלי לוי: אני אסביר בקצרה את הדברים המרכזיים שכתבתי במסמך.

שלי לוי: מדובר במסגרת טיפול למקרים הכי קיצוניים, לנשים הזקוקות לאשפוז כי כתוצאה מהטראומה המינית שהן חוו התפתחה פסיכוזה חריפה והן זקוקות לאשפוז.

שלי לוי: לא מדובר במקרים אחרים.

שלי לוי: שאלנו את משרד הבריאות, אם יש לו מושג מהי אוכלוסיית היעד, מה ההיקף של מספר הנשים שיזדקקו לטיפול הזה, ומשרד הבריאות אמר שהוא לא יודע.

שלי לוי: אחרי שנה של הפעלה של המחלקה הזו בבית החולים בכפר שאול אפשר יהיה אולי לקבל הערכה לגבי מספר המיטות הדרושות, מספר הנשים שיזדקקו לאשפוז והערכה של כוח אדם.

שלי לוי: אני חושבת, שיש הסכמה בין כל הגורמים הנוגעים בדבר שיש צורך במחלקה ייעודית כזאת לנפגעות תקיפה מינית.

שלי לוי: זה לא נתון לדיון.

שלי לוי: לפני 4 שנים בית החולים בכפר שאול, שהוא חלק מהמרכז הרפואי לבריאות הנפש בירושלים, לקח 4 מיטות מהמחלקה הפסיכיאטרית הפעילה הפתוחה שלו, הצוות הרפואי של המחלקה התמחה בנפגעות תקיפה מינית ו-4 המיטות האלה הוקמו במבנה נפרד כדי שניתן יהיה לתת פרטיות גדולה יותר למטופלות, והפך לגורם מתמחה בטיפול הזה.

שלי לוי: עם הזמן הגיעו פניות לבית החולים בבקשה לאשפז שם נשים נפגעות תקיפה מינית, כיוון שבית החולים מסוגל לתת מענה.

שלי לוי: זה לא אומר שמדובר במחלקה ייעודית.

שלי לוי: היוזמה הזו מוצגת כיוזמה מקומית.

שלי לוי: אנחנו פנינו למשרד הבריאות ושאלנו, האם יש כוונה להקים מחלקה ייעודית כזו, האם יש כוונה לרשום ברישיון בית החולים מחלקה מתוקננת עם מיטות ולתקנן כוח אדם, כי תקנון כוח האדם במשרד הבריאות נעשה על פי מספר מיטות אשפוז ועל פי המחלקה האמורה.

שלי לוי: המשרד הדגיש שמדובר בהסבה של מיטות.

שלי לוי: כלומר, ייקחו מיטות מהמחלקה הפסיכיאטרית הפעילה ויסבו אותן למחלקה ייעודית לנפגעות תקיפה מינית.

שלי לוי: יש לזכור, שבשנת 2009 התפוסה במחלקה הספציפית הזו היתה 100%.

שלי לוי: כלומר, אין מיטות מיותרות.

חיים אורון: ראה דיון על מצוקת המיטות באשפוז לפני חודש פה.

שלי לוי: מהמחלקה הפסיכיאטרית, שיש בה 32 מיטות נלקחו 4 מיטות לנפגעות תקיפה מינית, והושמו במבנה נפרד.

שלי לוי: המחלקה הזו היא גם ככה בתפוסה של 100%.

שלי יחימוביץ': וגם אותן 4 מיטות היו בתפוסה מלאה.

שלי לוי: ניסינו לקבל נתונים לגבי השאלה, כמה נפגעות תקיפה מינית התקבלו, אבל בית החולים אמר שאין לו את הנתון הזה.

אורלי לוי אבקסיס: היום 3 נשים מאושפזות במחלקה הזו.

לאון גרינהאוס: אני דיברתי עם ד"ר כץ הבוקר, והיא נתנה לי נתונים לגבי מספר המאושפזות.

לאון גרינהאוס: אני מנהל בפועל של המרכז הירושלמי לבריאות הנפש.

לאון גרינהאוס: בשנת 2006 היו 11 מאושפזות, בשנת 2007 היו 13 מאושפזות, בשנת 2008 היו 27 מאושפזות, בשנת 2009 היו 29 מאושפזות.

אורלי לוי אבקסיס: שכולן נפגעות תקיפה מינית במקרי קיצון.

שלי יחימוביץ': אבל זה לא נותן תמונה של תפוסת המיטות.

לאון גרינהאוס: תפוסת המיטות היא 100%.

שלי יחימוביץ': כל עוד אתה לא אומר לנו את תקופות האשפוז, אנחנו לא יכולים לדעת.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא, כמה נשים מאושפזות במקביל?

לאון גרינהאוס: אני לא יכול לומר.

לאון גרינהאוס: אני נתתי מספרים לאורך כל שנה.

חיים אורון: השאלה העיקרית היא, מה תקופת ההמתנה.

שלומית כץ: על פי רוב אין תקופת המתנה.

שלומית כץ: תהליך הקבלה הוא על ידי גישה ראשונית- אלקטיבית.

שלומית כץ: כלומר, אנחנו רואים את המטופלת, ואם אנחנו חושבים שהיא מתאימה לאשפוז אנחנו מקבלים אותה תוך ימים ספורים.

אורלי לוי אבקסיס: גם אם יש לכם בעיה במיטות בתוך המחלקה הייעודית הזאת?

שלומית כץ: בדרך כלל אנחנו יכולים לארגן את העניין.

שלומית כץ: היו מקרים בהם היו יותר מ-4 מיטות עם נפגעות תקיפה מינית.

שלומית כץ: כלומר, היו מצבים בהם היו 6-7 נשים בו זמנית.

שלי יחימוביץ': האם אתם סופגים את זה מבחינת עלות?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נחשפנו לתופעה הזו בעקבות סירוב לקבל את אותה נפגעת תקיפה מינית, שהיא עונה להגדרות מקרה הקיצון.

שלומית כץ: שלי אמרה שאנחנו מחלקה פתוחה, וזה נכון.

שלומית כץ: זה אומר שאין דלת שנועלת את הנשים האלה מבפנים.

שלומית כץ: זה היה עיקרון שלנו.

שלומית כץ: נשים אלו על פי רוב מתאשפזות במחלקות סגורות.

שלומית כץ: לכולן יש היסטוריה של אשפוזים במחלקות סגורות, שמוסיפים להן טראומה על טראומה.

שלומית כץ: אנחנו התעקשנו שזו תהיה מחלקה פתוחה.

שלומית כץ: זה מגביל אותנו מבחינת המטופלות שאנחנו יכולים לקבל, בעיקר נשים שהן בחלק גדול משעות היום במצב של ניתוק.

שלומית כץ: אם אין עליהן שמירה מאוד קפדנית, הן יכולות לצאת, לקחת מונית ולמצוא את עצמן במקום אחר מבלי לדעת איך הן הגיעו לשם.

שלומית כץ: זה קרה.

שלי יחימוביץ': ולהיאנס שוב.

שלומית כץ: זה גם קרה.

שלומית כץ: זו אחת הסכנות הגדולות.

שלומית כץ: לכן, היו מקרים בודדים שאמרנו שאנחנו לא יכולים לקבל.

שלומית כץ: במקרים אחרים היה מדובר בנשים כל כך אובדניות, שחשבנו שאנחנו לא יכולים לשמור עליהן 24 שעות ביממה.

אורלי לוי אבקסיס: בנקודה זו נבקש משלי ממחלקת המחקר של הכנסת לסיים את הסקירה.

שלי לוי: כפי שאמרתי, ברגע שמתקננים מחלקה אפשר לתקנן גם את כוח האדם בהתאם.

שלי לוי: ברגע שהמחלקה מוגדרת כמחלקה ארצית, בית החולים מחויב לקבל נפגעות מכל הארץ ולא רק מהאזור הגיאוגרפי בו הוא פועל.

שלי לוי: זה לא המצב היום.

שלי לוי: הוקמה ועדה בין-משרדית בראשות יו"ר הרשות לקידום מעמד האישה, בשיתוף משרד הרווחה ומשרד הבריאות.

שלי לוי: במסגרת התוכנית שתוקצבה בסופו של דבר, ההקמה של מחלקת אשפוז ייעודית לא נכללה.

שלי לוי: כלומר, היא לא תוקצבה.

שלי לוי: תוקצבה שם חלופת אשפוז.

חיים אורון: האם כאשר הם מדברים על מחלקה ייעודית, הם מדברים תמיד על מחלקה פתוחה?

חיים אורון: אני קצת התבלבלתי.

חיים אורון: אתם דיברתם על כך שהן בתוך מחלקה פתוחה וזה המבנה המהותי.

חיים אורון: האם אותן 4 מיטות בהגדרה המקצועית נחשבות מיטות במחלקה פתוחה?

שלומית כץ: כן.

שלומית כץ: המחלקה היא בפירוש לא מחלקה סגורה.

שלומית כץ: זה אחד הדברים החשובים שאנחנו קבענו.

שלומית כץ: כפי שאמרתי, הנפגעות ספגו טראומה של אשפוז במחלקה סגורה.

חיים אורון: זו העמדה המקצועית שלכם, שהמחלקה צריכה להיות פתוחה.

שלומית כץ: כן.

אורלי לוי אבקסיס: כלומר, היא יכולה לצאת מתי שהיא רוצה.

שלומית כץ: לכן, היא צריכה השגחה.

קריאה: היא צריכה לדווח עם מי היא יוצאת.

אורלי לוי אבקסיס: אז זה הופך את המחלקה למחלקה סגורה.

חיים אורון: לא.

קריאה: סגור זה שהדלת נעולה.

שלומית כץ: אנחנו מאוד מדגישים את הביטוי "מרחב מוגן".

שלומית כץ: הן צריכות את המרחב המוגן, אבל אנחנו לא רוצים לנעול אותן.

שלומית כץ: אסור לכפות עליהן את זה.

חיים אורון: זו עמדה מקצועית.

שלומית כץ: בהחלט.

שלי לוי: כפי שאמרתי, ברגע שזו תהיה מחלקה ייעודית וארצית בית החולים יהיה מחויב לקבל נשים מכל רחבי הארץ.

שלי לוי: זה לא המצב היום.

שלי לוי: הוועדה הבין המשרדית לא כללה את זה כאחד הצעדים שיש לתקצב.

שלי לוי: דובר על כך, שאם יהיו עודפי תקציב מהתוכנית הבין משרדית יפעלו בדרך כלשהי להקמת המחלקה הזו.

שלי לוי: אנחנו יודעים שבסוף שנת 2009 קיבל משרד הבריאות 2,500,000 שקלים כעודפי תקציב.

שלי לוי: עכשיו חיפשו דרך להקמת אותה מחלקה ייעודית.

שלי לוי: מדברים על 8 מיטות.

שלי לוי: אין לנו תשובה למה מדובר על 8 מיטות, כיוון שלא יודעים באמת מה ההיקף שצריך.

שלי לוי: אני אומרת שוב, שלא מדובר בהקמה של מחלקה ייעודית, אלא בהסבה של מיטות מהמחלקה הפעילה של בית החולים לטובת טיפול בנפגעות תקיפה מינית במסגרת אותו מבנה נפרד.

שלי לוי: מדובר ב-500,000 שקלים לשנה.

שלי לוי: עכשיו שואלים, איך בעצם לעשות את זה.

אורלי לוי אבקסיס: האם 8 או 4 מיטות עולות חצי מיליון?

של לוי: היום מדובר ב-4 מיטות, אבל מעוניינים להגדיל את זה ל-8 מיטות.

אורלי לוי אבקסיס: היום בעצם אין השתתפות.

אורלי לוי אבקסיס: המיטות האלה לקוחות מתוך המחלקות הכלליות.

שלי לוי: גם 8 מיטות יהיו מתוך המחלקה הפעילה הפועלת היום, שיש בה 32 מיטות אשפוז בתקן.

חיים אורון: כרגיל, דופקים מסוג אחד לטובת סוג אחר.

אורלי לוי אבקסיס: אבל 4 מיטות יסובסדו.

שלי לוי: לא.

שלי לוי: המיטות יופעלו עדיין על ידי הצוות של המחלקה הפעילה.

שלי לוי: 5,000,000 שקלים הם תוספת של 4 תקנים.

שלי לוי: מדובר במרפא בעיסוק, מטפל באומנויות ו-3 מדריכים.

שלי לוי: עכשיו מדברים על איך לעשות את זה.

שלומית כץ: זה המינימום.

שלי לוי: הוועדה הבין משרדית דיברה על צורך ב-870,000 שקלים בשנה, בצורך בעוד 3 תקני אחיות ורופאה ברבע משרה.

שלי לוי: זה כמובן לא נכלל כאן.

שלי לוי: עכשיו מדובר על איך להעביר את ה-500,000 שקלים.

שלי לוי: כלומר, אם לא תקננו את המיטות ולא קבעו את כוח האדם הנדרש, אי אפשר לתת את התוספת של 4 תקנים כרגע.

שלי לוי: הדרך הראשונה היא חברת כוח אדם.

שלי לוי: בגלל שלפי החוק הקיים יש חובה לקלוט את העובדים אחרי 9 חודשים, זה יגדיל את שיא כוח האדם ולכן לא ניתן לעשות את זה.

שלי לוי: הדרך השנייה היא רכישת שירותים דרך תאגיד הבריאות, אחד מתאגידי הבריאות הפועלים ליד אחד מבתי החולים הממשלתיים הכלליים.

שלי לוי: אנחנו יודעים שיש כרגע משא ומתן בין משרד הבריאות לבין התאגיד של בית החולים איכילוב.

שלי לוי: אני חייבת להודות, שעד לרגע זה אני לא מבינה באיזו דרך.

שלי לוי: עד כמה שאני יודעת, העברה חד צדדית ניתן לעשות אך ורק מבית החולים לתאגיד הבריאות שפועל ליד בית החולים.

שלי לוי: כלומר, תאגיד איכילוב להעסקת כוח אדם בבית החולם איכילוב.

שלי לוי: אם כאן מדובר ברכישת שירותים, אני לא מבינה באיזו דרך מתכוונים לעשות את זה.

חיים אורון: מי סיפר לך על איכילוב?

שלומית כץ: אנחנו.

שלי לוי: גם במשרד הבריאות.

שלי לוי: אני יודעת שגם בלשכה המשפטית באיכילוב עדיין בודקים את זה, אם זה בכלל ניתן במסגרת החוק.

שלי לוי: אני לא יודעת איך זה עובד.

שלי לוי: אנחנו הבאנו כאן נתונים, לגבי זה שהתופעה של מימון של כוח אדם על ידי תאגידי הבריאות בבתי החולים הממשלתיים הולכת וגוברת.

שלי לוי: מדובר במעל 40% מההוצאות של התאגידים.

שלי לוי: זה משהו שמבקר המדינה עצמו כינה "מנגנון עוקף תקינה".

חיים אורון: ככה בונים את המדינה בשנת ה-20000.

חיים אורון: הכל עוקף את הכל.

חיים אורון: כל החריץ הזה הוא תוצאה של המשחקים האלה.

חיים אורון: אם היו באים ואומרים שיש תוספת תקציב, קחו את הסכום ותתחייבו לעמוד בזה, נבוא ונבקר איך אתם עובדים ואם לא תעשו עבודה נעביר זאת למקום אחר, הכל היה נגמר.

חיים אורון: משרד הבריאות מבלף את האוצר שהוא לא מעלה תקינה, משרד האוצר מופיע פה ואומר ששיא כוח האדם לא השתנה.

חיים אורון: זה ממש זהה לסיפור ההוספיס בתל השומר.

חיים אורון: שם מדובר בחולים סופניים וכאן מדובר בתקיפה מינית.

חיים אורון: זה כל ההבדל.

שלי לוי: אני רוצה לומר משפט אחרון.

שלי לוי: אם באמת מדובר במצב בו 8 המיטות האלה יפעלו על חשבון המחלקה הפעילה, במידה והמחלקה תצטרך לאשפז יותר אנשים ממספר המיטות הקיימות יהיה שימוש גם בחלק מהמיטות המיועדות לנפגעות תקיפה מינית, כפי שקיים היום.

חיים אורון: יש לי שאלה למשרד הבריאות.

חיים אורון: כמה נפגעות תקיפה מינית ישנן בכל מערכת הבריאות?

שמואל הירשמן: אני ראש שירותי בריאות הנפש בפועל.

שמואל הירשמן: אני רוצה לשאול, אם לדיון הזה מוזמנים גם נציגי משרד ראש הממשלה ונציגי משרד האוצר.

שמואל הירשמן: יש לי הרגשה שכל הדיון הזה הוא קצת מעל הראש שלנו.

שלי יחימוביץ': ורד היתה כאן כרגע.

שמואל הירשמן: כולם יודעים שאין לנו אפשרות להגדיל את כוח האדם.

שמואל הירשמן: כולם יודעים שאין לנו אפשרות לשחק עם התקנים.

שמואל הירשמן: כולנו מבינים את הצורך בטיפול בנשים הללו שנפגעו מאוד.

שמואל הירשמן: מדובר בחולות מאוד קשות.

שמואל הירשמן: דרוש המון כוח אדם בגלל הקושי והמצב בו הן נמצאות.

שמואל הירשמן: אני לא יודע אם אתם יכולים לצייר בעיני רוחכם את אותה מטופלת, שנמצאת במצב בו היא יכולה לפגוע בעצמה, לשפוך עליה מים רותחים, לפגוע עם הראש בקיר ודברים קשים אחרים.

שמואל הירשמן: כל מחלקה יכולה לשאת מספר מסוים של מטופלים כל כך קשים בו זמנית.

שמואל הירשמן: בגלל הצורך לעזור, נמצאה הדרך המוזרה הזו.

שמואל הירשמן: אגב, בית חולים איכילוב עוד לא הסכים.

אורלי לוי אבקסיס: הם בודקים משפטית, אם הם יכולים בכלל להסכים.

שמואל הירשמן: הרי בעל המאה הוא בעל הדעה, והוא זה שצריך להיות פה ולתת את ההסברים.

שמואל הירשמן: אנחנו כמשרד הבריאות מוכנים לתת את השירות שמשלמים עליו.

שמואל הירשמן: אתם צריכים להבין, שאם אנחנו היינו רוצים לפתוח מחלקה או יחידה אמיתית כזו, היינו צריכים לקבל לכל שנה פי 5 יותר כסף.

אורלי לוי אבקסיס: האם זה נכון שנשאר עודף של 2,500,000 שקלים, שהועבר אליכם?

שמואל הירשמן: זה לא כסף שלנו.

שמואל הירשמן: למשרד ראש הממשלה היו עודפים, והכסף שמור כרגע.

שמואל הירשמן: לא השתמשו בו.

אורלי לוי אבקסיס: חבל שלא השתמשו בו.

אורלי לוי אבקסיס: בסוף זה עוד יחזור לאוצר.

שמואל הירשמן: אי אפשר להשתמש בו אם אין מנגנון.

אורלי לוי אבקסיס: אז בוא ניצור את המנגנון.

שמואל הירשמן: מה זה ניצור?

שמואל הירשמן: הכל צריך לעבוד לפי חוק.

שמואל הירשמן: אנחנו בדקנו את כל האפשרויות.

שמואל הירשמן: אנחנו לא יכולים להמיר את זה לתקנים.

אורלי לוי אבקסיס: למה אתם לא יכולים להמיר את זה לתקנים?

שמואל הירשמן: כי יש לנו תקרת תקנים שאנחנו לא יכולים לעבור אותה.

שמואל הירשמן: אילו היו אומרים לנו: תיקחו תקנים, אז הכל היה סיפור אחר.

אורלי לוי אבקסיס: כלומר, יש לכם מצבת כוח אדם או מספר תקנים מסוים, ואתם בוחרים מהו סדר העדיפויות.

שמואל הירשמן: אנחנו לא באמת בוחרים.

שמואל הירשמן: לכל מחלקה יש מפתח, ואף אחד לא מקבל מתחת לשולחן יותר מהאחר.

שמואל הירשמן: הכל נעשה בצורה מאוד מסודרת.

שמואל הירשמן: לא מדובר במשא ומתן של סוסים.

אורלי לוי אבקסיס: אתה אומר, שהכל תקוע וככה זה יישאר עד אשר לא יתנו את האישור להוסיף תקנים.

שמואל הירשמן: אני מתאר את המצב הקיים.

שמואל הירשמן: אנחנו משרד הבריאות.

שמואל הירשמן: אנחנו לא משרד אחר.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זו בעיה בריאותית בסופו של דבר.

אורלי לוי אבקסיס: זה ממש תחת אכיפה שלכם באיזשהו אופן.

שמואל הירשמן: הנושא לדיון פה הוא לא בעיה בריאותית אלא בעיה מנהלתית.

אורלי לוי אבקסיס: אבל באחריות מי?

אורלי לוי אבקסיס: זאת השאלה הרלבנטית.

חיים אורון: אני רוצה לשאול שאלה, האם שר הבריאות או מנכ"ל משרד הבריאות, יכול להודיע לכפר שאול: אנחנו מקבלים על עצמנו אחריות על ההוצאה הזו, להוציא אותם מהויכוח עם איכילוב ואתם תמצאו את הדרך.

לאון גרינהאוס: הבעיה היא לא בעיה תקציבית.

לאון גרינהאוס: אני לא יכול להשיג כוח אדם.

לאון גרינהאוס: יש לי מכסה של כוח אדם, שהיא מיטת ברזל.

לאון גרינהאוס: מה שהרפורמה המבנית עשתה זה לקבוע מיטת ברזל לבתי החולים הפסיכיאטריים.

לאון גרינהאוס: בשנת 2010 אמור להיות דיון בשאלה, האם צריך מיטות פסיכיאטריות נוספות או לא.

לאון גרינהאוס: נניח שאני מחליט שהיחידה הזו חשובה ואני מקבל 500,000 שקלים.

לאון גרינהאוס: אני לא יכול להעסיק אף אחד.

לאון גרינהאוס: אני לא צריך כסף.

לאון גרינהאוס: אני צריך תקן.

לאון גרינהאוס: אם תיתן לי 4 תקנים, זה יתורגם לכסף.

לאון גרינהאוס: הם מנסים לתרגם כסף לתקנים, וזה בלתי אפשרי במצב הנוכחי.

מרים זינגר: אני אחראית על עבודה סוציאלית ובריאות הנפש, חברה בוועדה הבין משרדית, ומנסה להפעיל את התוכניות מהתקציב של הוועדה הבין משרדית, ממשרד ראש הממשלה.

מרים זינגר: אנחנו מנסים באופן הכי יצירתי לפתור את הבעיות האלו בדרך, שאני יכולה לקבל שהיא לא הדרך הפשוטה והישרה.

מרים זינגר: אנחנו נשמח אם הכנסת והממשלה יעזרו לנו למצוא את הדרך הישרה לעשות את מה שאנחנו צריכים לעשות.

מרים זינגר: בינתיים, אנחנו מנסים למצוא את הפתרונות במקום בו יש דלת או חלון פתוחים לדרך.

מרים זינגר: את העודפים אנחנו קיבלנו בסוף 2009.

מרים זינגר: זו הדרך שעברה בינתיים דרך הלשכה המשפטית, ואני מקווה שהיא תצליח.

מרים זינגר: אם אנחנו נוכל לקבל דרך אחרת, אנחנו נשמח.

שלי יחימוביץ': האם אתה אומר לנו, שאין שום דרך?

שמואל הירשמן: אין שום דרך.

אורלי לוי אבקסיס: כל עוד אין תקנים, אין דרך.

שמואל הירשמן: גם הדרך שמצאנו היא בספק.

שמואל הירשמן: יכול להיות שבסוף נצטרך להחזיר את הכסף למשרד ראש הממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: אני ראיתי שבתוכנית שאולמרט הציע, יש תקצוב של 25 עובדות סוציאליות.

אורלי לוי אבקסיס: זה כן תקנים.

עדה פליאל-טרוסמן: אני מובילה את התוכנית לנפגעות תקיפה מינית לפי התוכנית שהצגנו לראש הממשלה בזמנו.

עדה פליאל-טרוסמן: עבור התוכנית שכתובה פה, שהעתיקו אותה מהתוכנית שלנו, ניתנה הבטחה ל-15,000,000 שקלים לשנה.

שלי יחימוביץ': האם את מדברת על אותה מחלקה?

עדה פליאל-טרוסמן: לא.

עדה פליאל-טרוסמן: אני מדברת על כל התוכנית לטיפול בנפגעות תקיפה מינית.

שלי יחימוביץ': אני זוכרת שהיתה מסיבת עיתונאים של אולמרט והירשזון ביחד.

עדה פליאל-טרוסמן: דובר אז על שתי תוכניות: אחת לנפגעות תקיפה מינית ואחת לטיפול בנשים ונערות בזנות.

עדה פליאל-טרוסמן: עבור שתי התוכניות ניתן 15,000,000 שקלים.

עדה פליאל-טרוסמן: בשנה הראשונה קיבלנו 5,000,000 שקלים לכל תוכנית.

עדה פליאל-טרוסמן: מדובר ב-10,000,000 שקלים לשתי התוכניות שהצטברו.

עדה פליאל-טרוסמן: קיבלנו את זה בסוף שנת 2007.

עדה פליאל-טרוסמן: בשנת 2008 קיבלנו רק 10,000,000 שקלים לכל תוכנית.

עדה פליאל-טרוסמן: כלומר, לשנתיים היו לנו 15,000,000 שקלים לכל התוכניות.

עדה פליאל-טרוסמן: בשנת 2009 קיבלנו עבור שתי התוכניות 14,000,000 שקלים.

עדה פליאל-טרוסמן: לשנת 2010 יש 12,000,000 שקלים לשתי התוכניות.

עדה פליאל-טרוסמן: לחלופת האשפוז לנפגעות תקיפה מינית יש מכרז עומד, ואיני יכולה לפרסם אותו כיוון שאין לנו תקציב לנושא הזה.

עדה פליאל-טרוסמן: כלומר, התקציב שהובטח לנו הלך והצטמצם משנה לשנה.

עדה פליאל-טרוסמן: מה שנותר הוא מה שלא יכולנו להפעיל בסוף 2007 ו-2008.

עדה פליאל-טרוסמן: מרים, אני לא בטוחה שזה נמצא בכלל בתקציב ושיש התחייבות חשב ראש הממשלה.

עדה פליאל-טרוסמן: משרד ראש הממשלה ביטל את התחייבות החשב שהיה לשנת 2007 ו-2008.

עדה פליאל-טרוסמן: לא נותר לנו כלום.

עדה פליאל-טרוסמן: כרגע אין לנו התחייבות חשב אפילו לשנת 2010.

אורלי לוי אבקסיס: האם יש כאן מישהו ממשרד ראש הממשלה?

אורלי לוי אבקסיס: מרי חדיאר ממשרד ראש הממשלה לא נמצאת, ואנחנו לא יכולים לקבל את תגובתם.

23653: אבל היא באותה מצוקה כמו זו של משרד הרווחה והבריאות.

23653: היא חלק מהוועדה הבין משרדית, ולהם קיצצו את התקציב.

שלי יחימוביץ': למרות שזה תקציב אחר.

עדה פליאל-טרוסמן: זה באותו סעיף.

עדה פליאל-טרוסמן: חלק מזה ניתן למשרד הבריאות, וחלק למשרד הרווחה.

עדה פליאל-טרוסמן: ממשרד ראש הממשלה אנחנו מקבלים על פי הפעילויות של כל משרד.

שלי יחימוביץ': ומהי עמדת השר?

עדה פליאל-טרוסמן: אנחנו מנסים לראות איך אנחנו מסתדרים עם התקציב הקיים.

אורלי לוי אבקסיס: כלומר, קיבלתם את זה כגזירה משמיים, ואף אחד לא הולך לראות איך כן מצילים את התקציבים, לפחות את ההבטחה לתקציבים שהיו מיועדים.

עדה פליאל-טרוסמן: אנחנו דיברנו על הנושא הזה בוועדה למעמד האישה, והיתה שם הבטחה שישמרו לנו את העודפים כדי שנוכל להפעיל דברים.

עדה פליאל-טרוסמן: זה מה שמרים עכשיו מנסה לעשות.

מרים זינגר: אני אשמח לקבל את עזרתכם.

חיים אורון: אני מציע לעצור את הדיון, ולהזמין לפה את סגן הממונה על כל משרדי הממשלה, גם על משרד הרווחה וגם משרד הבריאות, משה ברסימנטוב, ויסביר לנו מה הם עושים.

חיים אורון: הם יגידו לנו, שהם לא יכולים לקחת תקנים.

חיים אורון: אני מבין אותם, אבל באיזשהו מקום יש בחורה המחכה לטיפול.

וילמה מאור: אני רוצה להזכיר אמירה של הממונה על התקציבים בנושאים מאוד קרובים שהובאו לדיון כאן: "מדובר במדיניות של משרד הבריאות".

וילמה מאור: השאלה היא, מה סדר העדיפות שמציב משרד הבריאות כאשר הוא מבקש את התקנים.

שמואל הירשמן: לא נכון.

חיים אורון: במקרה זה, כנראה שלא.

שמואל הירשמן: אנחנו כבר מזמן לא שם.

וילמה מאור: הוא אמר את זה בנושא של האשפוז.

חיים אורון: אבל במקרה הזה אין מחלוקת על התקנים.

חיים אורון: הוא צריך אישור מהאוצר להעלות את שיא כוח האדם בבית החולים הזה, שמעלה את שיא כוח האדם במערכת כולה.

חיים אורון: יכול להיות שהוא יגיד לנו, שהוא לא מתנגד שמשרד הבריאות יעביר תקנים מבאר שבע אליהם.

וילמה מאור: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: אבל השאלה היא, האם ישנן מחלקות בהן יש תת תפוסה, שמהן אפשר להעביר תקנים.

אורלי לוי אבקסיס: זו שאלה שמופנית אליך, מר הירשמן.

שמואל הירשמן: אתם צריכים להבין שאנחנו נמצאים במערכת רזה מאוד, שעברה כל כך הרבה קיצוצים וכל כך הרבה רפורמות.

שמואל הירשמן: אין עודפים.

שמואל הירשמן: אין מאיפה לקחת.

אורלי לוי אבקסיס: אין מאיפה לקחת.

שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים על מערכת שעברה אנורקסיה קשה.

שלי יחימוביץ': זו לא מערכת שאת יכולה לומר עליה, שצריך להיפטר בה משומנים, או להעביר אותה ייעול או רפורמה.

שלי יחימוביץ': מדובר פה במערכת שהגיעה עד לשלד ולעצם.

שלי יחימוביץ': אין כאן משחק פנימי.

שלי יחימוביץ': המימון חייב לבוא מבחוץ.

שלי יחימוביץ': נפגעת תקיפה מינית, שמגיעה למצב של אשפוז, היא מפורקת וממוטטת.

שלי יחימוביץ': היא עברה מחיקה של האישיות.

שלי יחימוביץ': כל נפגעת ונאנסת נושאת את זה כל חייה, אבל כאן מדובר בנשים שספגו את המחיר של תקיפה מינית באופן הקשה והממוטט ביותר.

שלי יחימוביץ': רבות מהן לעולם לא יעלו על מסלול נורמטיבי.

שלי יחימוביץ': אני מכירה באופן אישי כמה וכמה מקרים, שלנשים לא היתה יכולת לחזור למסלול חיים נורמטיבי.

שלי יחימוביץ': אין להן תקומה, אלא במחלקה מסוג כזה.

שלי יחימוביץ': האוצר או משרד הבריאות בא ואומר שאין לו יכולת טכנית לעשות את זה, אין תקנים.

שלי יחימוביץ': תקנים זה לא דבר שצריך לברוא מחדש מלא כלום.

שלי יחימוביץ': זה מעשה ידי אדם.

שלי יחימוביץ': את הדבר הזה אפשר לממן ואפשר להתקין.

שלי יחימוביץ': אנחנו יודעים שהעמידו אותנו בסיטואציה שבה, לכאורה, זה בלתי אפשרי, כאילו מדובר באקסיומה מדעית שאי אפשר להעביר תקנים.

שלי יחימוביץ': אנחנו יודעים שזה כן אפשרי.

שלי יחימוביץ': בדיון הזה, מעבר להבעת אמפטיה, אנחנו לא נוכל להתקדם לשום מקום.

שלי יחימוביץ': זה מאוד מצער.

שלי יחימוביץ': אנחנו חייבים לזמן נציג בכיר של האוצר.

שלי יחימוביץ': למרות כל הקשיים, חה"כ אורון ואני יכולים לקיים על כך עוד שיחה עם סגן השר ליצמן ולבדוק אפשרויות.

שלי יחימוביץ': הלחץ שלו על משרד האוצר פלוס הלחץ של שר הרווחה על משרד האוצר, הוא בעל משקל.

שלי יחימוביץ': ברגע ששניהם ישימו בראש סדר היום את העניין הזה ויתבעו את זה, יהיה לזה משקל אחר.

שלי יחימוביץ': השאלה היא, איפה הם שמים את זה בסדר העדיפויות של הלחצים הפוליטיים.

שלי יחימוביץ': אם זה באמת יעמוד בראש סדר העדיפויות, יש לנו סיכוי להפקיע פה משהו.

שלי יחימוביץ': המשימה שלנו כרגע, היא לדבר עם שר הרווחה ועם סגן שר הבריאות ולדרבן אותם למשימה, למרות שאני בטוחה שזה יקר ללבם מאוד.

שלי יחימוביץ': אני לא מפקפקת בכך.

שלי יחימוביץ': אני אומרת, שמידת האסרטיביות בתביעה של זה והעמדה של זה בראש סדר העדיפויות היא קריטית.

שלי יחימוביץ': אולי יחד נייצר חזית שתהיה יותר אפקטיבית.

שלי יחימוביץ': אורלי, אנחנו חייבים לקיים עוד דיון.

אורלי לוי אבקסיס: אני לגמרי מסכימה.

אורלי לוי אבקסיס: מהכרותי את הכוחות הרלבנטיים, יש עם מי לדבר.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר תהיה הצגה נכונה של הדברים יהיה גם שיתוף פעולה.

שלי יחימוביץ': אני מאוד אוהבת ומעריכה את הוועדה הזו, במיוחד מאז שיש לה יו"ר מאוד משמעותי וחברי ועדה שהם כל כך חולקים אותה השקפת עולם, אבל בסופו של דבר ועדת הכספים כאן היא יותר רלבנטית.

שלי יחימוביץ': אני אומרת את זה בצער, אבל זאת המציאות.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא בטוחה.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר נתחיל להעביר מפה דברים לוועדות אחרות, אני לא יודעת איך זה ייגמר.

אורלי לוי אבקסיס: אני גם לא יודעת מה ההרכב של ועדת הכספים.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי תחושה, שאפשר לעשות שם סחר של זה תמורת זה.

חיים אורון: עם כל הכבוד לוועדת הכספים ולוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, זה תלוי בדבר פשוט אחר: שמישהו יגיד לפקיד באוצר לתת תקנים או לעצום עין אם הם יחרגו ב-4 תקנים.

אורלי לוי אבקסיס: מה שאותי באמת מטריד, זה שהתקנים לא נקבעים בהתאם לצורך.

אורלי לוי אבקסיס: לעתים אתה אומר: עד כאן.

אורלי לוי אבקסיס: יש את מצבת כוח העובדים שהיא קבועה ולא משנה כמה נזקקים לאותו שירות.

אורלי לוי אבקסיס: זה משהו שאנחנו צריכים לתת את דעתנו עליו, ואולי אף לפנות למבקר המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא, האם אנחנו מספקים שירותים על פי צורך או על פי משהו אחר.

שלי יחימוביץ': כאשר אדם מקבל התקף לב, יש לו מיטה לאשפוז.

שלי יחימוביץ': כאשר בן אדם שובר רגל, יש לו מיטה לאשפוז.

שלי יחימוביץ': כאשר יש נפגעת תקיפה מינית, שהמצב שלה יכול להיות בעשרת מונים יותר קשה מאדם ששבר רגל, לא תהיה לא מיטת אשפוז.

שלי יחימוביץ': זה האבסורד כאן.

אורלי לוי אבקסיס: זה אבסורד מאוד גדול, ואנחנו נצטרך לתת את דעתנו על זה.

אורלי לוי אבקסיס: כולנו מסכימים עם הצורך.

אורלי לוי אבקסיס: נעביר את רשות הדיבור למנהלת מרכז סיוע ירושלים.

יעל בלה-אבני: אני רוצה לומר, שישנו גם צורך בהתמחות.

יעל בלה-אבני: לנפגעת יש מיטה, אבל לא במקום המתאים.

יעל בלה-אבני: כמו שכאשר שוברים את הרגל לא הולכים לאונקולוג אלא לאורטופד, גם כאן נדרשת מחלקה מתמחה.

יעל בלה-אבני: היחידה הזו קיימת.

יעל בלה-אבני: במחלקות פסיכיאטריות אחרות במערכת בריאות הנפש לא יודעים לטפל בנפגעות כאלה.

יעל בלה-אבני: לא עברו שם את ההתמחות שד"ר כץ והעובדות שלה עברו.

יעל בלה-אבני: לא יודעים איך להתנהל עם התופעות הקשות במחלקה פתוחה.

יעל בלה-אבני: זאת החוכמה.

יעל בלה-אבני: החוכמה היא לאשפז נפגעת לא בכפייה, כיוון שהאונס הוא כפייה ולא רוצים לחזור על הכפייה הזאת שוב.

יעל בלה-אבני: בכל זאת מנסים שהצוות יוכל תוך כדי דיאלוג לגרום לכך שאותה אישה תישאר בהשגחה ולא על ידי כפייה, כפי שקורה במחלקות סגורות.

יעל בלה-אבני: לנפגעות שנמצאות במחלקות סגורות – שזה מה שיקרה כנראה לבחורה שדובר עליה בכתבה– נגרם יותר נזק, ואחר כך הרבה יותר קשה לטפל בהן.

יעל בלה-אבני: אנחנו כמרכזי סיוע המלווים את הנפגעת הספציפית הזאת רוצים לומר, שהיא מחכה לטלפון מאיתנו.

יעל בלה-אבני: אני רוצה לדעת, האם מישהו יכול, לפחות במקרה הזה, שאנחנו רואות בו מקרה חירום, לתת תשובה עכשיו ולא בעוד דיון.

יעל בלה-אבני: הבירוקרטיה לא מעניינת אותה.

אורלי לוי אבקסיס: אם מישהו יכול לתת תשובה, זה ד"ר פרופ' לאון.

אורלי לוי אבקסיס: אני אפנה אליך ואשאל אותך, האם יש אפשרות לקבל את אותה נפגעת, שעונה על כל הקריטריונים של מקרה קיצון.

אורלי לוי אבקסיס: האם ישנה מיטה שאתה יכול לייעד לה, למרות שהבנתי שמדובר במחלקה פתוחה וישנה בעייתיות עם אותה נפגעת שיש לה התנתקויות?

יעל בלה-אבני: היא נמצאה מתאימה למחלקה.

שלי יחימוביץ': היא מדברת על מקרה ספציפי.

אורלי לוי אבקסיס: מקרה שהציף את הדיון הזה.

יעל בלה-אבני: היא היתה אמורה להתאשפז היום, והודיעו לה לא להגיע היום בבוקר.

יעל בלה-אבני: לאון גרינהאוס: אני רוצה להודות לשלי לוי על העבודה הטובה.

יעל בלה-אבני: הזמן שהשקעתי בטלפון לשם הכנת המסמך המקדים באמת סייע.

יעל בלה-אבני: אני רוצה לבקש, להסיר מסדר יום את הכותרת לפיה בית החולים בכפר שאול מסרב לאשפז נשים שעברו תקיפה מינית.

יעל בלה-אבני: זה מעליב את המאמצים שבית החולים והצוות משקיע לאורך כל השנים.

יעל בלה-אבני: מדובר ב-60 עד 70 נשים.

יעל בלה-אבני: עם החולה המדוברת יש בעיה ספציפית.

יעל בלה-אבני: אני לא בקיא בפרטים.

יעל בלה-אבני: אני אדבר עם ד"ר כץ, ואם נוכל לתת תשובה חיובית אשמח לתת אותה.

יעל בלה-אבני: אני אבדוק איתה מה הקושי.

יעל בלה-אבני: לפעמים החלטה כזו צריכה להגיע לרמה של מנהל בית חולים, כדי לראות האם הוא יכול לעמוד בסיכון או לא.

חיים אורון: אני רוצה להוסיף בקשה נוספת.

חיים אורון: אני מודה, שכאשר התחלתי לטפל בזה היתה לי תחושה של הורדת ידיים על גב של מישהו.

חיים אורון: היום השתכנעתי שזה לא נכון, אבל יש לכך מבחן מעשי.

חיים אורון: המבחן המעשי הוא לקבל את האישה הזו.

לאון גרינהאוס: ייתכן ומדובר בחולה הזקוקה למחלקה סגורה.

חיים אורון: אני לא מדבר על ההיבט המקצועי.

חיים אורון: מבחינה מקצועית, אני לא מתערב.

לאון גרינהאוס: ההחלטה לא לקבל אותה היתה מקצועית.

חיים אורון: אני הבנתי, שהיתה החלטה על הרקע שהעניין התקציבי לא מסודר.

לאון גרינהאוס: כיוון שחשבו שהיא זקוקה לשמירה מיוחדת.

חיים אורון: אם מבחינה מקצועית אתם חושבים שמקומה לא אצלכם, אני מרים ידיים.

חיים אורון: אני הבנתי, שזאת לא המגבלה, וכך גם אמר לי שר הבריאות כאשר אמר לי שהעניין פתור.

חיים אורון: הוא גם הבין ככה.

חיים אורון: אם אין שיקול מקצועי במובן של טובת הנתקפת ויש אופציה המאפשרת לפתור את העניין, לפחות על זה נסכם עכשיו.

חיים אורון: אנחנו נתנו לכם גב מלא בדיון הזה.

חיים אורון: אנחנו אמרנו את עמדתנו בלי החלק הזה.

לאון גרינהאוס: ויכוחים על גב חולים אנחנו לא מקיימים.

שמואל הירשמן: כראש שירותי בריאות הנפש, אני רוצה לתת גב לרופאה לעשות את ההחלטה המקצועית בלי לחץ פיזי מתון.

שמואל הירשמן: היא תעשה את ההחלטה המקצועית.

שמואל הירשמן: אם מבחינה מקצועית המטופלת יכולה להתקבל, היא תתקבל.

עדה פליאל-טרוסמן: האם המשרד יממן?

שמואל הירשמן: המשרד יממן ברגע שיימצא הפתרון המנהלתי לביצוע התשלומים.

קריאה: אבל זו המגבלה, כי היא זקוקה להשגחה מלאה.

שלומית כץ: מבחינה מקצועית, אין ספק שמישהי שכל כך זקוקה לאשפוז צריכה להיות אצלנו.

שלומית כץ: מבחינה מעשית, זה דורש עוד מישהו שישגיח עליה באופן צמוד, 24 שעות ביממה.

שלומית כץ: זה דורש יותר כוח אדם.

שלומית כץ: אני רוצה לקבל אותה, אבל כמוה יש עוד כמה.

שלומית כץ: יש לנו כמה פניות שמחכות.

שלומית כץ: זה לא ייגמר איתה.

שלומית כץ: אנחנו צריכים מישהו שיהיה ביחידה וישמור עליהן.

חיים אורון: תיקחו מישהו.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לסכם את הישיבה.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה מברכת את פרופ' לאון גרינה

אורלי לוי אבקסיס: אוס, מנהל המרכז הירושלמי לבריאות הנפש איתנים בכפר שאול על הצעתו בוועדה, שהמקרה הפרטי שהעלה את הדיון הזה לסדר היום ייבחן בשנית, והפתרון יינתן אך ורק משיקולים מקצועיים.

אורלי לוי אבקסיס: לפי מה שאני הבנתי, השיקולים המקצועיים מצביעים על כך שיש לה מקום.

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת מבקשת, שתבדקו איך אתם מתקנים את המצב הזה של כוח האדם על מנת לאפשר לאותה אחת להתאשפז, שהרי כולנו יודעים מה יהיה סופה אם היא לא תקבל את אותו טיפול מקצועי, שרק אתם יכולים לתת במסגרת הייחודית הזו, שגם אם היא לא מוגדרת ככה היא מתפקדת ככה בפועל.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו פונים לסגן שר הבריאות ולשר הרווחה, לשים את הנושא הזה בראש סדר העדיפויות, לפנות למשרדי הממשלה ולבקש מכל הגורמים הנוגעים בדבר לתקן את המצב הזה ולאפשר תקנים נוספים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו קוראים להציב בראש סדר העדיפויות הקמת מחלקת אשפוז פסיכיאטרית ייעודית לנפגעות תקיפה מינית.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נמשיך ונעקוב אחרי זה.

חיים אורון: מה לגבי המשך הדיון בשבוע הבא?

אורלי לוי אבקסיס: לא אני מחליטה על סדר היום של הוועד, אבל אנחנו בהחלט מבקשים לקיים דיון נוסף בנושא, בהשתתפות נציג משרד האוצר, משרד ראש הממשלה והנציבות, כדי להמשיך ולעקוב.

אורלי לוי אבקסיס: אני מאמינה שחה"כ אורון, חה"כ יחימוביץ ואני נפנה באופן אישי לסגן שר הבריאות ולשר הרווחה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להודות לחה"כ אורון על זימון הדיון.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה, הישיבה נעולה.