ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 149, 2010-01-28 10:00

זבולון אורלב: השמות של הלקטורים חסויים?

כתריאל שחורי: אני מעדיף להגן עליהם.

זבולון אורלב: אני שואל אם זה מקובל.

זבולון אורלב: איננו רוצים לחרוג מהמקובל , אם המקובל ששמות הלקטורים בכל מקום הם חסויים, הם יישארו גם פה חסויים.

זבולון אורלב: אם שמות הלקטורים ידועים במקרים אחרים, אני אבקש שהם יהיו ידועים גם במקרה הזה.

זבולון אורלב: לא לחרוג מהמקובל.

יהונתן סגל: אני יכול להגיד משהו?

זבולון אורלב: בודאי מר סגל, אתה תקבל את הרשות הדיבור, יש פה תור.

יהונתן סגל: אין בעיה אני אמתין בסבלנות.

זבולון אורלב: אני שאלתי האם מקובל בכל מיקרה לא לפרסם את שמות הלקטורים?

זבולון אורלב: אני לא רוצה למצוא את עצמי שוב במצב שמתברר שבמקרה הזה לוועדת החינוך לא מוסרים, ובמקרים אחרים כן מסרו.

זבולון אורלב: אם לא מוסרים, בכל מיקרה, נא לא למסור לנו.

זבולון אורלב: אני עומד על זה.

כתריאל שחורי: לא מסרנו במקרים אחרים את הלקטורים.

זבולון אורלב: מר שחורי, אנחנו, חבר הכנסת פיניאן ואני מכבדים את היתנהלות

זבולון אורלב: כם בעניין הזה.

זבולון אורלב: אין לנו שום בעיה עם הדבר הזה.

זבולון אורלב: אני קיבלתי מימך מכתב שעד היום מימנתם והעברתם להפקה סדר גודל של כ 800 אלף.

כתריאל שחורי: העברנו כ- 850 אלף שקל להפקה .

כתריאל שחורי: סך כל ההשקעה בסרט זה מליון שלוש מאות עשרים אלף שקל.

כתריאל שחורי: על דעת יו"ר ההנהלה הציבורית של הקרן, יעקב פרי, על פי המלצה שלנו אנחנו בשלב הזה השהנו את המשך ההשקעה, בסרט עד לבירור מסודר ומיצוי כל הנושא הזה.

כתריאל שחורי: הערב, תתקיים ישיבה של ההנהלה הציבורית של הקרן ואנחנו נחליט על צעדנו.

כתריאל שחורי: אין לנו ספק שלגבי ההמשך אנחנו נעשה מה שאנחנו עושים כל פעם.

כתריאל שחורי: אנחנו נהיה במעקב קרוב אחרי כל השלבים וכל ההמשך של עריכת הסרט וכן הלאה.

כתריאל שחורי: אנחנו לא נמשיך ונשקיע ואם אנחנו לא נהיה ברורים לגבי המהות של הסרט.

כתריאל שחורי: צריך לזכור שהסרט עוד לא נגמרו צילומיו , מדובר על ביצה שעוד לא נולדה.

ציון פיניאן: ההשקעה של מליון שלוש מאות עשרים נחשבת לגדולה, בינונית או קטנה?

כתריאל שחורי: היא נחשבת להשקעה בינונית נמוכה.

ציון פיניאן: איזה עוד סרטים מימנתם השנה?

כתריאל שחורי: אנחנו ממנים בשנה בערך 13-14 סרטים עלילתיים בשנה – 12 סרטים.

כתריאל שחורי: ב-2009 ישנם סרטים שאישרנו אבל עוד לא יצאו לדרך.

כתריאל שחורי: בערך 13 סרטים

זבולון אורלב: מר שחורי, אם אני מסכם את דברך, אתה אומר לי שבתסריט עצמו אף אחד לא יכול להבין שיש איזשהו רמז, קל שבקלים, שעניין הפלסטינאים כאן עם שתי הנערות הוא עניין דומה לשתי הנערות בשואה.

כתריאל שחורי: ממש לא.

כתריאל שחורי: ואני אגיד לך עוד יותר אדוני היו"ר.

כתריאל שחורי: כדי לבדוק את עצמי שוב ושוב, אני קראתי שלוש פעמים בשבוע ,עשרה ימים, מחדש את התסריט, עם זכוכית מגדלת כדי לבדוק את עצמי מחדש אולי משהו ברח.

כתריאל שחורי: אני אומר לך באופן חד משמעי שמי שקורא את התסריט אין בתסריט,ולו זיקה הרחוקה שברחוקות, מהקשר כל שהוא.

כתריאל שחורי: אנחנו, כשאנחנו קוראים תסריט, מעבר לבחינה והעריכה האומנותית המקצועית, על בסיס של בדיקה ובחינה של ערכים הסינמטים של הסרט, יש לנו שיקול דעת.

כתריאל שחורי: אנחנו בודקים את הרקורד של הקרן, של כל הקרנות, לאורך השנים ובכל התחומים התיעודים והעלילתיים וכן הלאה.

כתריאל שחורי: בסך הכול אני מאמין ששיקול הדעת של מנהלי הקרנות ויושבי ראש וההנהלות הציבוריות עומד בהחלט במבחן הסבירות.

זבולון אורלב: איך אתה מפרש את מה שכתוב בחוק: "תוך הבטחת חופש יצירה ומתן ביטוי למגוון תרבותי של החברה בישראל השקפות השונות ההופכות בה ולערכיה".

זבולון אורלב: כלומר, המנדט שלכם מחלק את המענקים לסרטים באופן שיהלום את ערכיה של מדינת ישראל.

זבולון אורלב: איך אתה מפרש את הדבר הזה?

כתריאל שחורי: אני מפרש את זה שאנחנו נותנים קול ובמה למיגון הרחב ביותר של הקולות, הדעות והנרטיבים בחברה הישראלית.

כתריאל שחורי: אני חושב שיש לנו קווים אדומים ואנחנו יודעים מה הם הקווים האדומים שלנו ואנחנו ערים וערניים לקווים האדומים.

זבולון אורלב: מה הם ואיפה הם הקווים האדומים?

כתריאל שחורי: הקווים האדומים הם, פגיעה ישירה במדינת ישראל בדרך שהיא מסולפת, לא עובדתית, שקרית ושאנינה מעוגנת במציאות, היא מבחינתי קו אדום חד משמעית.

ציון פיניאן: ובסרט הזה, זה עומד בתנאים?

כתריאל שחורי: בהחלט כן.

ציון פיניאן: אז על מה המאומה?

כתריאל שחורי: אני שואל בעצמי, זאת השאלה .

כתריאל שחורי: השאלה היא שעיתונאי שכנראה רוצה לשבת לידך בעוד כמה שנים חשב שנכון לכתוב משהו כזה.

זבולון אורלב: מר שחורי, מר לפיד לא נמצא .

יהונתן סגל: אגב, אני לא הייתי כשהוא כתב עלי את הדברים האלה.

יהונתן סגל: אף אחד לא שאל אותי

זבולון אורלב: יש אגב גוף שקוראים לו מערכת העיתונות.

זבולון אורלב: שאני משתמש בו לא פעם.

זבולון אורלב: אם נראה לך שעיתונאי לא עשה את עבודתו נאמנה וחטא בכללי האתיקה, אתה מוזמן לפנות למועצת העיתונות, שבראשה עומדת אישיות שהיא מעל כל צל ספק השופטת בדימוס דליה טורנר.

זבולון אורלב: אגב אתמול ישבה פה בוועדה שלנו בעניין אחר לגמרי.

זבולון אורלב: אני אומר, זה לא עניין קל.

זבולון אורלב: אני מוכרח לומר לך מר סגל שהתקשורת ממלאת תפקיד לא פחות חשוב מתפקיד הקולנוע, לשים על סדר יומה של החברה נושאים שונים בסוגיות שונות.

זבולון אורלב: בודאי שכל מה שכתב יאיר לפיד עד רגע זה מתברר כדברים עובדתיים נכונים.

כרתיאל שחורי: אין ספק, הציטוט הוא ציטוט.

זבולון אורלב: אז מה הבעיה.

זבולון אורלב: אני רק מברך כל עיתונאי וכל איש שמוכן לשים על סדר יומה של החברה הישראלית.

זבולון אורלב: ההתערבות שלנו היא בגלל שאנחנו המחוקקים של חוק הקולנוע.

זבולון אורלב: אמרתי לך, אני מרגיש פגוע מהעניין הזה.

זבולון אורלב: אם לא הייתי מחוקק של חוק הקולנוע זה היה עובר לי על יד האוזן הייתי כואב את העניין ולא יותר.

זבולון אורלב: אנחנו לא יכולים להיות אדישים כשפונים אילנו ואומרים: סלחו לנו אתם חוקקתם את החוק שמאפשר לעשות כאלה דברים, אני חייב לברר את העניין.

כתריאל שחורי: אני בהחלט מקבל את זה אדוני היו"ר .

כתריאל שחורי: אני פגוע .

כתריאל שחורי: אני חושב לא פחות מימך בדרך שבה אותה גברת שרבבה והשתמשה בשם הקרן ,בברושורה אומללה, שבו היא ניסתה להיות יותר קדושה מאני לא יודע מי, כדי לגייס כספים.

זבולון אורלב: אני לא מכיר אותה.

זבולון אורלב: אין לי שום מושג אני רק שואל את עצמי , אני פעם זכיתי להיות גם איש חינוך והיום אני כאן בכנסת, האם בכל זאת לא היה שום דבר שממנו לא יכלה להבין את העניין הזה.

זבולון אורלב: אולי המעבר מהנערות בשואה לנערות פלסטינאיות, זה כבר כל הסכסוך ודו"ח גולדסטון, והכול נכנס באותו סלט, לא יודע מה הדמיונות שלה.

זבולון אורלב: יש עשן ואין בכלל אש.

זבולון אורלב: לכן אנחנו מבררים את העניין.

ציון פיניאן: אני חושב שהעיתונאי יאיר לפיד מוערך מאד, וקשה לי להאמין שהוא בדה מהרהורי ליבו את הנושא הזה.

כתריאל שחורי: אני לא אמרתי שהוא בדה מהרהורי ליבו, אני אמרתי יותר מזה.

כתריאל שחורי: הציטוט הזה, הוא ציטוט נורא בנינו.

כתריאל שחורי: אני אמרתי גם בעניין של יאיר לפיד שאני מזועזע מהציטוט ובמיוחד אני גם עוד יותר ולא פחות מזה מזועזע מהדרך שבה נעשה שימוש לרע ושימוש ציני בשמה של הקרן.

כתריאל שחורי: אנחנו לא עומדים מאחורי הציטוט הזה ואף פעם לא עמדנו .

זבולון אורלב: תודה רבה .

זבולון אורלב: אתה רוצה להוסיף משהו מר שחורי?

כרתיאל שחורי: לא, אבל אם יש שאלות אני אשמח לענות.

זבולון אורלב: מר מיכה חריש, הוא יו"ר מועצת הקולנוע שזה הגוף העליון של הקרנות למיניהן, שנותנות ומחלקות את המענקים להפקת סרטים ישראלים.

מיכה חריש: תודה אדוני היו"ר.

מיכה חריש: מועצת הקולנוע קמה במסגרת חוק הקולנוע, זהו גוף שבחקיקה נקבע בעצם כמבצע או כיועץ לביצוע חוק הקולנוע.

מיכה חריש: זהו המעמד הפורמאלי שלו.

מיכה חריש: מועצת הקולנוע מייעצת לשר הממונה, שבמקרה הזה שר התרבות, על ביצוע חוק הקולנוע.

מיכה חריש: לפני שניכנס לפרטים הייתי רוצה להראות לכם תמונה קצת יותר גדולה של הקולנוע הישראלי כדי להכניס לפרופורציה את הנושא הזה.

מיכה חריש: אבל לפני כן אני רוצה לומר כמה משפטים על תגובתי כיו"ר מועצת הקולנוע כשקראתי את הכתבה של יאיר לפיד ביום שישי.

זבולון אורלב: וסליחה שאני קוטע אותך.

זבולון אורלב: אני פניתי ליאיר לפיד, צריך לומר את זה בתור גילוי נאות, ואמרתי לו שמתקיים הדיון הזה ושישקול אם הוא רוצה להשתתף, והוא ענה לי שהוא ממשיך למלא את תפקידו העיתונאי ולא במסגרת הועדה.

זבולון אורלב: ואני מכבד את החלטתו.

מיכה חריש: ביום שישי, כשקראתי את הכתבה של יאיר לפיד, עוד קודם שמעתי ברדיו את ההתייחסות לכתבה שלו, מיתוך הניסיון שהיה לי בבית הזה היה לי ברור שאנחנו צריכים להיערך לתגובה ציבורית.

מיכה חריש: זה די טבעי כשמופיע מאמר כזה עם ציטטה כזו שתהיה תגובה ציבורית.

מיכה חריש: הדבר הראשון שעשיתי, הרמתי קודם כל טלפון למנכ"ל קרן הקולנוע כתריאל שחורי, ולאחר שיחה איתו הרמתי גם טלפון ליו"ר ההנהלה הציבורית של הקרן מר יעקב פרי, קודם כל לשמוע את הקריאה שלהם.

מיכה חריש: אני רוצה לומר דבר אחד, כתרי שחורי ויענק'לה פרי למדו על המסמך ההוא שעליו התבסס יאיר לפיד.

מיכה חריש: לא היה לו מושג על המסמך הזה.

מיכה חריש: חשוב שנדע מול אלו עובדות אנו עומדים.

מיכה חריש: בתאום עם שניהם, אני תכף אגיד את אופן הקשר בין מועצת הקולנוע לבין הקרנות שבאמצעותן מתבצע התקצוב של הקולנוע הישראלי, ביקשתי מכתרי כמנכ"ל, תגובה בכתב על מה שקרה.

מיכה חריש: וליענקלה פרי בתאום עם כתרי ביקשתי שההנהלה הציבורית של הקרן תתייחס לעניין בגלל שהנושא הופך לנושא ציבורי אם אנחנו אוהבים את זה ואם לא.

מיכה חריש: סיכמנו שנביא את המסקנות של ההנהלה הציבורית לדיון בישיבה הבאה של מועצת הקולנוע.

מיכה חריש: אני חושב שהרוח של חוק הקולנוע קובע, שזה הדיון הנכון כאשר יש שאלות שמעוררות ביקורת.

מיכה חריש: ללמוד את העובדות ולקבל את הנתונים, את המסקנות של הועדה הציבורית שממונה הקרן ולהביא את זה לדיון במועצת הקולנוע.

מיכה חריש: חשוב להדגיש, אדוני היו"ר, אתה העלית את הנושא של חוק הקולנוע שתמכת בו פעם אחר פעם ויש כמה וכמה יושבי ראש הכנסת היה מהמובילים.

זבולון אורלב: לא נעים לי להגיד לך אבל אני המחוקק, אני היו"ר של הוועדה שמחוקקת.

מיכה חריש: נכון , לכן אני אומר וגם אישית היית מעורב בזה.

מיכה חריש: אתה מעלה את זה מיתוך הרגשה של כאב.

מיכה חריש: אני רוצה לומר לך, שאת התפקיד הזה אתה צריך לבטא מיתוך הרבה גאווה על הצלחת החוק הזה.

מיכה חריש: החוק הזה יצר תשתית יציבה לקולנוע הישראלי שהביא להצלחה אדירה של הקולנוע בעיני הציבור הישראלי, במשך השנים האלה.

מיכה חריש: והביא להצלחה אדירה למדינת ישראל בעולם הקולנוע.

מיכה חריש: אני אתחיל עם אירופה ואני אסביר תכף למה.

מיכה חריש: בארצות הברית, בקנדה, ביפן ובכל מקום שאתה מסתכל עליו.

מיכה חריש: פעם אחת בגלל הפרסים שקיבלו הסרטים שנוצרו פה ופעם שנייה בגלל היחס שנוצר על ידי מובילי הקולנוע ברחבי העולם כלפי הקולנוע הישראלי ואני מדגיש בימים האלה כלפי מדינת ישראל.

מיכה חריש: אני מדגיש את הנקודה הזאת משום שאנשי הקולנוע, בעיקר באירופה, יכלו לקבל בקלות להיות חלק מהניסיונות לחרם על מדינת ישראל.

מיכה חריש: הן בתוך התרבות הזאת שמנסה להחרים אותנו.

מיכה חריש: ניסיונות החרם באקדמיה, באנגליה במקומות אחרים וכדומה, על פי הפרופיל שלהם הם יכלו מאד להיות שם.

מיכה חריש: ברובם המכריע הם לא רק תומכים אלא ידידים של מדינת ישראל.

מיכה חריש: יכלו להיות ביקורתיים הם ידידים של מדינת ישראל .

מיכה חריש: הם באים הנה לפסטיבלים משתתפים פה באירועים ומשתתפים בכמויות לא מבוטלות במימון של הסרטים הישראלים וסרטים שאיתם ישראל יכולה להתגאות על כל חלקיה כשהם זוכים.

מיכה חריש: קרן הקולנוע היא אגב, הקרן הותיקה ביותר מבין הקרנות.

מיכה חריש: ישנן 5 קרנות שבאמצעותם עובד המימון היום .

מיכה חריש: הקרן הייתה קיימת כשאני הייתי שר התעשייה והמסחר.

מיכה חריש: היא כבר אז הייתה קיימת בתור הקרן היחידה שקראו לה "הקרן הקולנוע האיכותי".

מיכה חריש: באותה התקופה הקמנו את הקרן החדשה לקולנוע שכבר לא חדשה, היא משנות ה- 90.

גיורא עיני: אנחנו משנות ה- 70

מיכה חריש: אני לא הכרתי את קרן רבינוביץ עד שהגעתי לזה.

מיכה חריש: קרן רבינוביץ וביחד עם קרן הקולנוע הן שתי הקרנת הגדולות .

מיכה חריש: קרן הקולנוע היא הגדולה יותר וקרן רבינוביץ היא מספר שתיים מבין הקרנות.

מיכה חריש: ויש מגוון פעילות.

מיכה חריש: אגב כדאי פעם לקיים דיון להציג את הפעולה שלהם.

מיכה חריש: היא מאד מעניינת ומאד חשובה ומאד עובדת בלמלא את התפקיד שבחוק הקולנוע מוגדר ושציטטת אותו.

מיכה חריש: אני רוצה להגיד מילה על מנכ"ל הקרן כתרי שחורי.

מיכה חריש: הוא מנהל את הקרן בצורה שאני מאד סומך עליה אבל יש לו תפקיד אחד שבו הוא יוצא דופן.

מיכה חריש: בהצלחת הקרן הקולנוע בעולם אין שני לו בתרומה שלו.

מיכה חריש: מעמדו רק מביא כבוד למדינת ישראל.

זבולון אורלב: זה רק מקצת שיבחו.

זבולון אורלב: אצלו אומרים:" בפניו רק מקצת שיבחו", שלא בפני ו אומרים את כל שיבחו.

מיכה חריש: חלוקת הכספים באמצעות מועצת הקולנוע מתנהלת על פי קריטריונים שנקבעו פחות או יותר כשחוקק חוק הקולנוע לפני כ- 10 שנים בערך.

מיכה חריש: אני כל הזמן משבח את עבודת המועצה מאותה תקופה.

מיכה חריש: אני היו"ר השלישי של המועצה.

מיכה חריש: ראשון היה עורך דין ארי זוהר, השני היה רוני מילא ואני באתי אחריו.

מיכה חריש: אלה שקבעו בזמנו את הקריטריונים , לפי דעתי עשו עבודה מצוינת בנתונים שהיו ידועים באותה התקופה כשחוק הקולנוע היה חוק חדש.

מיכה חריש: עם השנים יש הרבה יותר ניסיון.

מיכה חריש: גם הצלחת הקולנוע הישראלי מביאה לשינויים במה שצריך לעשות בתוך הקולנוע הישראלי.

מיכה חריש: וכתוצאה מזה אני הקמתי שתי וועדות במועצת הקולנוע שבודקות בעצם את הקריטריונים.

מיכה חריש: בדיקת הקריטריונים בראשותו של אבי אלמוזה, שנימצא כרגע בחוץ לארץ אחרת הייתי מבקש ממנו שיבוא הנה, והשני הוא ארנון צדוק שעומד בוועדה בנושא של פריפריה, למה שאני קורה קרוב הפריפריה להצלחת הקולנוע הישראלי וזה ראוי לציון.

מיכה חריש: אמנון גם יושב בועדת הקריטריונים ויושב כאן מטעם מועצת הקולנוע, במקרה הזה, לא כשחקן ידוע.

מיכה חריש: כשאני מסתכל בתקופה שלי וגם בתקופות קודמות, שיקול הדעת של הקרנות, בגדול, הוכיח את עצמו פעם אחת בגלל הצלחת הסרטים.

מיכה חריש: הציבור הישראלי רואה את הסרטים.

מיכה חריש: בתקופה שהייתי שר התעשייה והמסחר, עבדתי על בעיות שלא היו צופים בסרטים הישראלים.

מיכה חריש: ראו סרטים אמריקאים, לא רצו ללכת לסרטים הישראלים.

מיכה חריש: בשנים האחרונות הציבור הישראלי אוהב את הסרטים הישראלים.

מיכה חריש: יש קולנוע מאד מגוון.

מיכה חריש: אני לא יודע כמה אתה מודע שיש קולנוע גם חרדי היום.

מיכה חריש: שזה למשל אופי אחר, ציבור אחר.

מיכה חריש: הקולנוע הישראלי מאד מגוון והציבור הישראלי אוהב את זה.

מיכה חריש: זה חלק מההצלחה של שיקול הדעת.

מיכה חריש: יש סרטים שבאופן טבעי נתונים למחלוקת.

מיכה חריש: פעם אחת בטעם אישי.

מיכה חריש: אני משתדל לראות כמה שיותר סרטים חדשים שיוצאים מהסרטים הישראלים , אבל אני לא יכול להגיד לך שאת כולם אני אוהב.

מיכה חריש: יש כאלה שבמחלוקת באופן טבעי.

מיכה חריש: בגלל שהם נותנים ביטוי לדעות שהם במחלוקת בציבור.

מיכה חריש: במגוון אתה חייב לתת מקום לדברים שגם אתה לא אוהב את הדעות שלהם.

ציון פיניאן: לא עד כדי שנאת ישראל.

מיכה חריש: לא.

מיכה חריש: יש הסכמה על זה, אבל פה כתרי אמר לך דברים יותר חריפים ממה שאתה אומר בנושא הזה.

מיכה חריש: לכן פתחתי בזה שלא כתרי ולא יעקב פרי ולא אף אחד ראה את המסמך ההוא ואני לא בטוח שיהונתן סגל יגיד מתי הוא ראה את המסמך הזה.

מיכה חריש: את המסמך שעליו הוציא כתרי הודעה והסתייג מההתבטאות: "הקרן דוחה את ההשוואה המעוותת בין הנעשה בשטחים לבין השואה".

מיכה חריש: זוהי הודעה רשמית של הקרן.

מיכה חריש: אני אומר את הדברים האלה כי יש גם תקלות.

מיכה חריש: למה בכל זאת ביקשתי שהם יעשו בדיקה של העניין הזה?

מיכה חריש: , למה הם עיכבו כרגע את המענק?

מיכה חריש: כי הם בודקים.

מיכה חריש: אם לא הייתה פה תקלה ואם לא אז צריך לסתום את הפרצה הזאת שמישהו מגייס כסף באירופה, וחלקם מגייסים כספים לא ישראליים.

מיכה חריש: אבל שמשתמשים בה מוציאים הודעות שכנראה צריך לפקח עליהם, מטעם מדינת ישראל.

מיכה חריש: לכן אין פה מחלוקת על זה שלא מטיפים לשנאת ישראל.

מיכה חריש: יחד עם זאת, פה בכנסת מכל הגוונים בתקופות שונות התה מלחמה לשמור על גיוון הדעות בתוך החברה הישראלית.

מיכה חריש: וזה הוחל על הקולנוע הישראלי.

מיכה חריש: אני לא קורא תסריטים אני לא אמור לקרוא תסריטים.

מיכה חריש: זה היה מקלקל לי את הראיה של הפרימירה .

מיכה חריש: בהגדרה אני לא חושב שמועצת הקולנוע, שהיא מינוי פוליטי אחר הכול, צריכה להתערב.

מיכה חריש: למרות שמינוי מאד מגוון.

מיכה חריש: פה יצרתם אגב חקיקה מאד מעניינת מבחינת הנציגים.

מיכה חריש: חלק באים מנציגי ענף.

מיכה חריש: לא מיניתי אף אחד מחברי מועצת הקולנוע.

זבולון אורלב: נכון, וזה קורה כשיו"ר בא ממפלגה קטנה , מהמיעוט.

זבולון אורלב: הוא יודע.

מיכה חריש: בדיוק.

מיכה חריש: מועצת הקולנוע, אסור לה לפי דעתי, להתקרב למשהו שנקרא צנזורה של סרטים.

מיכה חריש: זה יהרוס את החוק.

מיכה חריש: אני רוצה לסיים.

מיכה חריש: רציתי לתת את התמונה היותר גדולה ואת הדיון לקיים אחרי שהקרן תעשה את הבדיקה שלה.

מיכה חריש: היא תביא את המסקנות למועצת הקולנוע.

מיכה חריש: אם יהיו שם דברים שנצטרך להתייחס אליהם עקרונית, נתייחס אליהם.

מיכה חריש: אני רוצה מאד אדוני היו"ר וכבוד חבר הכנסת, שתראו את התמונה של מה שחוקק פה בכנסת הזאת.

מיכה חריש: וחוק הקולנוע היא הצלחה גדולה למדינת ישראל.

זבולון אורלב: הואיל והזכרת את המילה "צנזורה" אני רוצה לשאול אותך שאלה אחת.

זבולון אורלב: הרי על פי החוק יש צנזורה .

זבולון אורלב: הצנזורה היא המשפט שקראתי אותו.

זבולון אורלב: השאלה מי צריך לעשות את הצנזורה הזאת?

זבולון אורלב: " תוך הבטחת חופש יצירה ומתן ביטוי למגוון תרבותי של החברה בישראל, השקפות השונות ההופכות בה ולערכיה".

זבולון אורלב: זאת הצנזורה שהחוק קבע.

זבולון אורלב: צנזורה זה מגבלות.

זבולון אורלב: ולכן שאלתי גם את מר שחורי והוא ענה לי בכנות.

מיכה חריש: אגב, יש צנזורה רשמית.

זבולון אורלב: יש עוד צנזורה.

זבולון אורלב: הצנזורה על סרטים היא מתה.

זבולון אורלב: יש עוד צנזורה אחת והיא הצנזורה הטכנית, לוודא שהסרט הוא ישראלי.

כתריאל שחורי: יש הגדרה של החוק

זבולון אורלב: אמרתי שהחוק קבע צנזורה.

זבולון אורלב: אני רוצה לשאול אותך אדוני, לאור מה שקרה ולאור מה שאנחנו שומעים כאן, זה מעורר את הדיון הזה.

זבולון אורלב: מי צריך באמת לעשות את הצנזורה הזאת?

זבולון אורלב: המועצה?

זבולון אורלב: הקרן?

זבולון אורלב: מי מפקח על הדבר הזה?

זבולון אורלב: מי מפקח שהסרטים הם גם על פי ערכיה של מדינת ישראל כפי שאני מקבל את ההגדרה של שחורי מזה ערכיה.

זבולון אורלב: מי עושה את הצנזורה הזאת?

זבולון אורלב: המועצה?

זבולון אורלב: כל קרן עושה?

זבולון אורלב: מי צריך לעשות את זה?.

מיכה חריש: קודם כל, ועדת החינוך והתרבות מטפלת בכל דבר שנוגע למדיניות התרבות של מדינת ישראל,נוסף לחינוך, כך שאני וודאי עם עברי פה בוועד בית הזה, חושב שזה חשוב.

מיכה חריש: אני חושב שדיון כזה מתבקש כאשר יש שאלה כזו.

מיכה חריש: אני ברשותך לא הייתי רוצה להשתמש במילה צנזורה כי במילה צנזורה טעם רע.

מיכה חריש: אני אגיד לך משהו, ירש אותי בתפקידי כשר התעשייה והמסחר נתן שרנסקי.

מיכה חריש: כשהעברתי לו את התפקיד במשרד הכול הלך חלק.

מיכה חריש: אני עוד ביחסים טובים איתו , פעלתי לשחרורו.

מיכה חריש: הכול הלך חלק עד הגעתי לקולנוע.

מיכה חריש: כשהגעתי לקולנוע ירד אצלו מסך על העניים ואמר לי את המשפט הבא:" אני לא אהיה צנזור של הקולנוע הישראלי".

מיכה חריש: אני הייתי צריך להסביר לו שאני לא התערבתי אף פעם באיזשהו תסריט כשר התעשייה והמסחר, והוא היה מאד קיצוני בזה, כי הצנזורה במונחים שהוא הבין אותם היא הפיכה לתעמולה בולשביקית.

מיכה חריש: לכן אני לא רוצה לקחת את זה כצנזורה.

מיכה חריש: עמידה בקריטריונים ובחוק.

מיכה חריש: הבדיקה של העמידה בקריטריונים ובחוק, היא פעם אחת של מועצת הקולנוע ולכן אנחנו הולכים לעשות את הבדיקה הזאת.

מיכה חריש: אנחנו ממלאים את תפקידנו.

מיכה חריש: לכן הרמתי טלפון מהרגע שראיתי את המודעה הזאת, בעניין הזה.

מיכה חריש: פעם שנייה, הקרנות יש להם הנהלות ציבוריות כדי שגם שם תהיה איזושהי בקרה על ההנהלה על העמידה בתוך הדברים האלה.

מיכה חריש: ועל זה, לפי דעתי, מתווסף התפקיד של וועדת החינוך והתרבות של הכנסת.

ציון פיניאן: בגלל הנושא וחשיבותו, הגעתי מטבריה.

ציון פיניאן: כמה מילים אמרתי בנאום בין דקה בנושא הזה שאני אדבר עליו.

ציון פיניאן: אני רוצה לומר כמה מילים לגבי היו"ר: הוא צנוע על המלחמה שהוא ניהל למען הקולנוע גם בתקציב וגם בחוק ההסדרים כדי שיכנס תקציב.

ציון פיניאן: הוא מאד צנוע על מה שהוא אמר פה.

ציון פיניאן: בין היתר הוא בא לשכנע אותי להגדיל את התקציב של הקולנוע.

ציון פיניאן: אני מודה את זה בזה היום.

ציון פיניאן: אני רוצה לומר כמה מילים.

ציון פיניאן: נוצרה בתקופה האחרונה תחרות בין יוצרי סרטים על רמת הארס נגד ישראל, וככל שההרס נגד ישראל הוא גדול יותר ככה הסרט זוכה לפרסים.

ציון פיניאן: את זה ראינו בהרבה מאד סרטים.

ציון פיניאן: אני חושב שהגיע העת.

ציון פיניאן: אתמול ראש הממשלה קרא לעצור את הרוע לפני שיממש את מזימותיו.

ציון פיניאן: בואו נעצור את הרוע פה בארץ.

ציון פיניאן: אנחנו יוצאים נגד תורכיה על מה שהיא עושה ומה שהיא לא עשוה.

ציון פיניאן: קודם כל בואו נעצור אותו פה.

ציון פיניאן: אני אמרתי שזה התחיל, רק שבועיים אחרונים, בסרט "האודם", זה נמשך לעדנה מ"האח הגדול", שגם בטיפשותה במקרא ובתנ"ך השוותה את נושא של כיבוש יריחו לשואה של יהדות אירופה.

ציון פיניאן: זה נמשך למכירת מזכרות נאציות בתוך חוצות תל אביב.

ציון פיניאן: גם בקולנוע זה התחיל זה התחיל ב"ג'נין ג'נין" ונמשך ל"וואלס עם בשיר" ועכשיו זה ב"אודם".

ציון פיניאן: אם לא נשתוק אני לא יודע לאן נגיע.

ציון פיניאן: אני חושב שאנחנו צריכים ,ולמפיק אני רוצה לומר, כסף שמקורו בגיוס בשל שנאת ישראל עדיף לא לקבל אותו.

ציון פיניאן: פלייר, הנזק שלא קשה יותר מהסרט, כי כל אדם שרוצה להיכנס לסרט ולצפות בו רואה את הפלייר, שהוא זה שמשווק.

ציון פיניאן: אני חושב שהקרן צריכה לעשות רגע חושבים.

ציון פיניאן: מה קורה איתנו?

ציון פיניאן: מה קורה לסרטים?

ציון פיניאן: אני לא רוצה לומר, אני לא רואה סרטים, גם ככה אין לי זמן לראות, אבל צריך לבדוק את התוכן של כל סרט לפני האישור.

ציון פיניאן: פה אני חושב, איך אומרים בלעז, פיקששתם, אולי החלקתם ?

ציון פיניאן: ברח במהירות בלי לתפוס אותו , אני לא יודע מה.

ציון פיניאן: פה טוב אמר מר חריש שצריך לעשות בדיקה והביא את תוצאות הבדיקה גם ליו"ר וועדת החינוך.

ציון פיניאן: אולי לבדוק את הנושא ולהסיק מסקנות.

ציון פיניאן: כך הנושא הזה של שנאת ישראל, ואגב אני מרגיש את זה והרבה מאד כמוני, לא בגלל שאני חובש כיפה סרוגה אני מרגיש ככה.

ציון פיניאן: הרבה מאד שלא חובשים כיפה, שחובשים כובע על הראש, שמרגישים את מה שאני מרגיש.

ציון פיניאן: צריך לעשות מה שנקרא בסרטים ובקולנוע הישראלי להכניס הרבה מוטיבים יהודיים ושל אהבת ישראל ולא שנאת ישראל , מוטיבים של אהבת חינם ולא שנאת חינם.

ציון פיניאן: לא כל מה שרע מגייס כסף.

ציון פיניאן: אני שמח ששמעתי עכשיו שאמנון צדוק בנושא של הפריפריה, אתה אחראי בנושא הזה?

ציון פיניאן: אני בא מהפריפריה, אני אשמח מאד לפגוש אותך בנושא הזה כי יקרה לנו הפריפריה.

ארנון צדוק: אני אומר בשמחה רבה.

ציון פיניאן: כן, ממש בכיף.

ציון פיניאן: אני חושב שבנושא הזה צריך לתת עליו את הדעת לא בישיבה של שעתיים אלא בהרבה מאד ישיבות.

ציון פיניאן: להסיק מסקנות ושלא יהיה לנו יותר סרטים של עוכרי ישראל אלא של אוהבי ארץ ישראל.

ציון פיניאן: תודה רבה.

זבולון אורלב: תודה רבה, מר סגל בבקשה.

יהונתן סגל: אני פשוט שואל את עצמי למה אנחנו פה ?

זבולון אורלב: שאלה רטורית או אתה רוצה תשובה??

יהונתן סגל: לא, אני רוצה תשובה למה אנחנו פה?

יהונתן סגל: כי מה?

זבולון אורלב: מפני שאם גם משווקת בריטית כתבה מה שכתבה, השכל הישר אומר שהיא כותבת דברי אמת.

זבולון אורלב: אין לי שום סיבה לחשוב שהיא דוברת דבר שקר.

זבולון אורלב: אם משהו חשב שזה שקר אז הוא היה מפרסם והיו אומרים שערורייה.

זבולון אורלב: אני כתבתי תסריט.

זבולון אורלב: הלכה הגברת ועשתה פה משהו מקומם, מזעזע, בלתי מוסרי, בלתי אנושי.

זבולון אורלב: כתבה עלינו דברים.

זבולון אורלב: מי את?

זבולון אורלב: תובע אותה למשפט על לשון הרע.

זבולון אורלב: וודאי שאני צריך לקרוא לך.

זבולון אורלב: למה שתקת?.

יהונתן סגל: בו אני אסביר לך, אני לא חייב לדבר אם אני לא רוצה.

זבולון אורלב: אתה חייב.

יהונתן סגל: לא ממש לא.

יהונתן סגל: רגע, אני לא הפרעתי לך עכשיו, אז תן לי לדבר.

ציון פיניאן: ליהנות מכספי ציבור אתה חייב?.

זבולון אורלב: מר סגל ראשית אני מתנצל, אני אגן על רשות הדיבור שלך.

יהונתן סגל: יפה.

יהונתן סגל: כמו שאתה מגן על רשות הדיבור שלי, לי אין בעיה, אני מגן גם על רשות הדיבור של אנשים אחרים.

יהונתן סגל: יאיר לפיד רשאי לפרסם את מה שהוא רוצה.

יהונתן סגל: נוצרה פה חגיגה תקשורתית, לינצ' תקשורתי על גבי.

יהונתן סגל: למה?

יהונתן סגל: כי מישהו אמר משהו שקשור בתסריט.

יהונתן סגל: החליטו שהסרט שלי משווה בין השואה.

יהונתן סגל: מישהו אמר.

יהונתן סגל: אז מה.

יהונתן סגל: אני הדתי.

יהונתן סגל: זאת טעות, זה הגיג שמישהי כתבה, זה יצא בטעות מהמחשב.

יהונתן סגל: אין לי שום קשר לניסוח שלה אני לא מכיר את המסמך הזה.

יהונתן סגל: אבל, אתם לא זימנתם את זה בגלל הגיג.

יהונתן סגל: אנשים רשאים לחשוב כל מיני דברים אם אתם הזמנתם את הוועדה הזאת בגלל שאתם חשבתם שהקרן מימנה תסריט שמשווה בין השואה.

יהונתן סגל: אתם קראתם את התסריט?

זבולון אורלב: לא

יהונתן סגל: אתם יודעים במה מדבור?

זבולון אורלב: אנחנו צריכים לקרוא תסריט לפי דעתך?

זבולון אורלב: אתה מבין מה שאתה אומר עכשיו?

זבולון אורלב: אתה הבנת מה שעכשיו אמרת?

יהונתן סגל: תקשיבו.

זבולון אורלב: מר כרתיאל תואיל להתחיל להעביר לי תסריטים

ציון פיניאן: לא, תשלח ל 120 חברי כנסת.

זבולון אורלב: כנראה שיהיו כמה מחלוקות בין הלקטורים.

זבולון אורלב: אני אגב, מוכן להיות אחד הלקטורים.

יהונתן סגל: אמרת שתכבד את זכותי לדבר.

יהונתן סגל: תראו, אם סותמים לי את הפה אני לא יכול לדבר.

זבולון אורלב: אף אחד לא סתם לך את הפה גם אל תעשה הצגות.

יהונתן סגל: אני מדבר בשיא הרצינות

זבולון אורלב: אף אחד לא סותם לך את הפה, ואין פה לינצ'.

אסף אמיר: לא קראנו את התסריט אבל אתה יכול לספר לנו.

אסף אמיר: אתה לא מצפה שהם יקראו את תסריט.

יהונתן סגל: תראו, אני לא צריך לצפות שאף אחד יקרא את התסריט אבל מצד שני, אסף, נעשתה פה חגיגה על גבי.

אסף אמיר: אז תענה.

יהונתן סגל: אני עונה.

יהונתן סגל: סליחה שאני מדבר בשפה שלי , אסף, יסלח לי כל האולם פה .

יהונתן סגל: אני רשאי לדבר אם אני רוצה.

יהונתן סגל: קודם אמרת למה שתקתי?

יהונתן סגל: אז זה לא בסדר.

יהונתן סגל: עכשיו אני מדבר וגם זה לא בסדר.

יהונתן סגל: תכתבו לי את הטקסט ואני אגיד את איך שאתם רוצים שאני אדבר.

זבולון אורלב: זה בסדר שאתה מדבר.

זבולון אורלב: אתה מסלף את דברי לחלוטין אבל בסדר גמור.

יהונתן סגל: אני לא סילפתי שום דברים.

יהונתן סגל: אני קיבלתי הזמנה שדנה בזה שאני כתבתי תסריט שמשווה בין השואה, שזה אורווה פרח.

יהונתן סגל: אין בין זה לבין המציאות שום אמת.

יהונתן סגל: הסיבה שאנחנו התכנסנו פה זה בגלל שמישהו אמר משהו, שמועה.

יהונתן סגל: זאת אומרת יש לה מחשבה לאישה הזאת, יש לה דעה, אבל לא נקראנו פה בגלל דעה.

יהונתן סגל: אתם כינסתם פה את הועדה הזאת כי לטענת

יהונתן סגל: כם הקרן לא מילאה את תפקידה ומימנה סרט שמשוואה בין השואה.

יהונתן סגל: זה שטויות במיץ עגבניות.

יהונתן סגל: וסליחה שאני אומר שטויות במיץ עגבניות אסף, בסדר.

יהונתן סגל: אני אומר שבקטע הזה על מה אנחנו פה?

יהונתן סגל: על מה?

יהונתן סגל: הרי הסרט הזה אושר בהליך ולפי תקנון חוקי שהמדינה הזאת עומדת מאחוריה, הקרן עומדת מאחוריה , על מה אנחנו פה?

יהונתן סגל: ברצינות.

יהונתן סגל: אני יושב בשקט אתם מנהלים שיחות ודיונים על עניין שבאמת שקשור בטעות מטומטמת , סליחה על המילה, וזה הכול.

יהונתן סגל: יצא מסמך.

יהונתן סגל: אז מה?

יהונתן סגל: מישהו צלצל לברר לשאול, יהונתן מזה המסמך הזה?

יהונתן סגל: לא.

יהונתן סגל: עשו לינצ' ציבורי על גבי בלי לשאול אותי שום דבר, והם לא יודעים על מה התסריט.

יהונתן סגל: שמעו.

יהונתן סגל: מישהו אמר.

יהונתן סגל: וזה ככה מדינה דמוקרטית בעיני לא מתנהלת, אם היא כן מתנהלת ככה, שזה בסדר שבן אדם יכול להגיד מה שהוא רוצה, זה בסדר, אז גם לי מותר.

יהונתן סגל: גם לי מותר לדבר או לשתוק.

יהונתן סגל: אנחנו במדינה דמוקרטית.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: אני יכול לשאול אותך בבקשה, אני אשמח אם תוכל לענות לי.

זבולון אורלב: קודם כל לומר לך שהדיון כאן הוא דיון לא עליך הוא דיון על הקרן, על השיקולים של הקרן בסוגיית מימון הסרט" אודם".

זבולון אורלב: רק לידיעתך אנחנו ידענו ממר שחורי שלשום שהקרן החליטה, בעקבות אותו פרסום, להשהות את המשך המימון .

זבולון אורלב: כלומר גם ראינו שגם הקרן הבינה שיש כאן איזושהי בעיה שמחייבת בדיקה.

זבולון אורלב: יכול להיות שיש גם תענה כלפי הקרן.

זבולון אורלב: הדבר השני הוא שאני מוכרח לומר לך שאני לא מוכן לקבל את דבריך שנאמרים, אני מאמין, בשכנוע עמוק, כך אני רואה את הדברים.

זבולון אורלב: אני מאמין לך, אין לי יסוד לא להאמין לך שמדובר פה בטעות מטומטמת או מטופשת.

זבולון אורלב: אני חושב שאתה מזלזל יותר מידי בדברים האלה.

זבולון אורלב: אני חושב שאתה עושה טעות גדולה.

זבולון אורלב: יוצא תחת שימך, תחת אחריותך פרסום שפוגע באחד מהעצבים הרגישים ביותר של העם היהודי, על סרט ישראלי שכתוב שמה שזה עוד לגיטימציה של מדינת ישראל כי זה קרן לקולנוע, ואתה אומר תשמע זוהי טעות מטופשת.

זבולון אורלב: זה לא טעות מטופשת.

זבולון אורלב: זה טעות מטופשת להתעלם מין הדבר הזה.

זבולון אורלב: זאת הטעות.

זבולון אורלב: לעשות חשבון נפש למה זה קורה?

זבולון אורלב: מתי ידעת על זה?

זבולון אורלב: אז קודם כל אני שמח לשמוע ממר שחורי שאין קשר בין הפתק לבין הדבר הזה.

זבולון אורלב: לכן הם חזרו וקראו.

זבולון אורלב: אני מניח שאחרי הפרסום שוב קראת את התסריט.

זבולון אורלב: הוא אמר תשמע, אם זה כתוב אולי לא ראיתי משהו אז הוא שוב קרא.

זבולון אורלב: לכן ההיתממות שלך בעיני, היא לא נכונה .

זבולון אורלב: היה ראוי מאד לעשות את הסקנדל על הדבר הזה.

זבולון אורלב: זה סקנדל אמיתי, ראוי, נכון.

זבולון אורלב: אני שמח שגם יו"ר מועצת הקולנוע חשב שהדיון הוא דיון נכון.

זבולון אורלב: והדיון הזה רק מגן על היוצרים הישראלים.

זבולון אורלב: עובדה היא שאנחנו הפוליטיקאים , אני לא זוכר, ב 10 שנים האחרונות, שאנחנו בכנסת התערבנו באיזשהו תסריט.

זבולון אורלב: גם פה אני לא ביקשתי לראות את התסריט.

זבולון אורלב: אתה הצעת שאני אקרא את התסריט, אגב, אני אשמח לקרוא את התסריט.

זבולון אורלב: אתה יודע למה?

זבולון אורלב: באמת כדי להיות רגוע.

זבולון אורלב: לא שאני לא מאמין לו.

זבולון אורלב: אני מכיר את מר שחורי.

זבולון אורלב: אני לא יודע כמה שנים אתה מכיר אותו, אני מכיר אותו כבר 11 שנים.

זבולון אורלב: וכמו שאמר מר חריש מקצת שבחו בפניו גם אני אומר מקצת שבחו , אני סומך עליו.

זבולון אורלב: אתה מציע ליו"ר ועדת החינוך ולחבר ועדת החינוך לשבת ולקרוא תסריט?

זבולון אורלב: אני מוכן.

זבולון אורלב: תביא לי אותו.

זבולון אורלב: אתה יכול לשלוח לי אותו ישירות, אני אתן לך את האי מייל שלי.

יהונתן סגל: אני לא הצעתי לכם לקרוא את התסריט.

יהונתן סגל: אני שאלתי אתכם אם אתם קראתם אותו?

זבולון אורלב: לא.

זבולון אורלב: אתה יודע שלא.

זבולון אורלב: אתה צריך לדעת שלא.

זבולון אורלב: אתה צריך לדעת שחברי וועדת החינוך אינם קוראים תסריטים ואפילו איננו יודעים מי קרא והגנתי על זה שאנחנו גם לא יודעים מי קרא את התסריט.

זבולון אורלב: בכדי להגן .

זבולון אורלב: ככל שאנחנו לא קוראים את התסריט וככל שאנחנו מרחיקים את עצמנו גוברת עליך האחריות.

זבולון אורלב: ככך שסומכים עליך יותר, ככל שמפקידים בידיך יותר אחריות האחריות יותר גדולה.

זבולון אורלב: ולכן אתה לא יכול להגיד זה טעות מטופשת , זה לא עובד ככה.

יהונתן סגל: בעניין קרן הקולנוע הישראלית.

יהונתן סגל: קרן הקולנוע הישראלית עשתה את השיקולים שלה, את ההשהיה שלה.

יהונתן סגל: יש לי את הדיבור האישי שלי עם כתרי.

יהונתן סגל: אני מאד מעריך את כתרי, מאוד.

יהונתן סגל: אני חושב שהוא גם עומד בחזית לא קלה.

יהונתן סגל: שניהם, גם כתרי וגם דיויד.

יהונתן סגל: הם בבעיה קשה.

יהונתן סגל: בגלל טעות מטומטמת הם פתאום ניצבים מול כיתות יורים.

יהונתן סגל: אני בטוח שלא קל להם.

יהונתן סגל: הם נמצאים במצב ציבורי לא פשוט.

יהונתן סגל: אבל אולי זה טוב שזה קרה כי הם באמת בבעיה שאולי צריך לפתור אותה.

יהונתן סגל: הבעיה היא שאני מרגיש שגוף ציבורי שאמור לעודד פלורליזם מחשבתי.

יהונתן סגל: אם משהו חושב שאיזשהו משהו בגדר של עוכר ישראל למה?

יהונתן סגל: בגלל שאני לא מסכים עם הדעות?

יהונתן סגל: יכול להיות.

יהונתן סגל: הרי פה בארץ האוכלוסייה מחולקת לחצי בכל מיקרה.

יהונתן סגל: חצי מהאוכלוסייה חושבת שהחצי השני זה עוכרי ישראל כי יש להם דעות פוליטיות אחרות, ומותר.

יהונתן סגל: איזה יופי המדינה שלנו מאפשרת לאנשים לחשוב קצת אחרת, דווקא נחמד,למה לא.

יהונתן סגל: אני בסך הכול הגבתי לזה שהקרן שלנו מעודדת ועומדת מאחרי יוצרים שלפעמים לא פוגעים בול בקונצנזוס המקובל.

יהונתן סגל: יש כאלה שיחשבו שזה עוכר ישראל ויש כאלה שיחשבו שזה שמאלני מתיפייף, יש כאלה שיחשבו שזה טמבל מוחלט, אני לא יודע מה.

יהונתן סגל: זה לא שאני מזלזל בטעות הזאת, טעויות קורות.

יהונתן סגל: כל אחד עושה טעויות.

יהונתן סגל: אמרתי מראש איך שאמרו לי על מה שקרה אמרתי רבותי טעיתי.

יהונתן סגל: מישהו במשרד לחץ על כפתור ובמקרה יצא מסמך שנגנז, לא נעשה בו שימוש וזהו.

יהונתן סגל: טעות.

יהונתן סגל: אנו בעידן אלקטרוני נורא קל ללחוץ על כפתור ועף מסמך, זה קורה כל הזמן.

יהונתן סגל: אני מקבל כל מיני מסמכים מכל מיני אנשים שבטעות שלחו את זה אלי.

יהונתן סגל: אז אני לא מזלזל.

יהונתן סגל: אימא שלי שיושבת פה לידי, הבאתי אותה.

יהונתן סגל: אימא שלי היא ניצולת שואה.

יהונתן סגל: אני גדלתי על בירכי השואה גם כן.

יהונתן סגל: השואה הזאת לא שייכת לאף אחד באופן אקסלוסיבי היא שייכת לכולנו.

יהונתן סגל: מה שאני למדתי מהשואה זה שבגלל איזשהו צורך לעשות מניפולציה, אפילו לא הכי מתוחכמת, חצי מאירופה עמדה עם היד מושטת למעלה, זה מה שאני למדתי מהשואה.

יהונתן סגל: ולינצים נעשו בגלל שמישהו אמר משהו, אמרו על היהודים אז כל אירופה עמדה עם היד מושטת למעלה.

יהונתן סגל: אני לא הנושא של הדיון הזה.

יהונתן סגל: אני מרגיש שנעשים פה דיבורים סביבי אבל בסופו של דבר הכותרת התה "יונתן סגל עשה סרט שמשווה בין השואה" ככה התחילה השואה.

זבולון אורלב: זה לא רק האלקטרוניקה, אני אגיד לך בגלוי.

יהונתן סגל: אמרת לי שלא להיתמם.

יהונתן סגל: מותר לי להיתמם.

יהונתן סגל: סליחה , מצטער, מותר לי.

יהונתן סגל: גם לך אני אומר.

יהונתן סגל: אני במדינה דמוקרטית, אני שמח וחוגג את הדמוקרטיה הזו ואני מציעה גם לכם לחגוג אותה.

ציון פיניאן: להיות תמימים?

יהונתן סגל: אם אתם רוצים בבקשה תהיו תמימים ותנו לי להיות תמים.

יהונתן סגל: תאפשרו לי שאם אני לפעמים בוחר לא לענות על כל שטות שאיזה עיתונאי בוחר לפרסם.

יהונתן סגל: זוהי זכותי.

זבולון אורלב: אני אגיד לך שני דברים.

זבולון אורלב: הדיון פה קודם כל הוא בגלל שמדובר בכסף ציבורי.

זבולון אורלב: אם זה היה כסף פרטי אתה מוזמן לעשות מה שאתה רוצה.

זבולון אורלב: אתה לוקח את כספי הציבור, ומאחר ומדובר בכספי הציבור ישנם מנגנונים דמוקרטים שמסדירים מה הפיקוח על כסף ציבורי ובצדק.

זבולון אורלב: מנגנוני הפיקוח האלה עובדים כשיש תקלה.

זבולון אורלב: עכשיו, התקלה היא לא רק הפרסום של אותה משווקת בריטית, לצורך העניין ,אני אפילו לא יודע את שמה, הוא לא מעניין אותי.

זבולון אורלב: למה כל העניין?

זבולון אורלב: כיוון שאתה שינית את התסריט, היה לך תסריט שאתה הגשת על שתי ילדות בשואה.

זבולון אורלב: אתה יודע, כששומעים על במאי ישראלי שעושה סרט על שתי ילדות בשואה זה עושה משהו.

זבולון אורלב: לא לחציים, לכולם.

זבולון אורלב: ואחרי זה שומעים שכעבור שנתיים או כמה זמן, שינית את זה ועכשיו זה לא שתי יהודיות.

זבולון אורלב: כל הקונוטציות, כל ההקשרים של שתי יהודיות בשואה, עכשיו זה לא שתי ילדות בשואה אלא שתי ילדות פלסטינאיות.

זבולון אורלב: ועל זה יש את אותה הודעת שיווק שקראת לה מטופשת.

זבולון אורלב: זה לא באוויר האנשים עושים את ההקשרים האלה, אתה שינית.

יהונתן סגל: כן אבל אתה קראת ועדה לא על סמך הגיג אתה קראת ועדה על סמך התסריט.

זבולון אורלב: על סמך מידע שקראתי בעיתון.

זבולון אורלב: אני קראתי בעיתון את יאיר לפיד.

זבולון אורלב: הייתי איתו בקשר לברר, והזמנתי אותו.

זבולון אורלב: הוא בחר את כיסא העיתונאי ולא את הכיסא כאן בוועדה, זוהי זכותו המלאה, הוא לא האייטם פה.

זבולון אורלב: זה מידע שעל סמך הדבר מכן קיבלתי מכתב ממר שחורי שהועיל בטובו לעדכן את יו"ר ועדת החינוך מה קורה ומה מתרחש.

זבולון אורלב: שראיתי שיש השהיה ויש פרסום אמרתי זה לא יכול לבוא לסדר היום זה מחייב בירור.

זבולון אורלב: זה לא רק הפתק תבין, אתה חשוד במרחאות, לא רק בגלל הפתק.

זבולון אורלב: הפתק בא לאחר החלפה.

זבולון אורלב: הייתי נורא סקרן לדעת , אם תסכים להגיד, למה שינית?

זבולון אורלב: אתה לא חייב לענות.

יהונתן סגל: למה אתה אומר שאני חשוד?

זבולון אורלב: בגלל הצירוף מיקרים.

זבולון אורלב: דרך אגב, את זה אתה כן יכול לענות, מתי ידעת על הפתק הזה, שקראת לו המטופש, המסמך שיווק הזה?

זבולון אורלב: .

יהונתן סגל: אני ידעתי עליו בדיוק כשזה נודע לכתרי שחורי.

יהונתן סגל: הוא צלצל אלי ואמר לי שיצא פרסום מטעמי על זה שאני משווה בין השואה.

יהונתן סגל: ואמרתי לו תגיד לי על מה אתה מדבר?.

יהונתן סגל: הוא גם צעק עלי כי הוא גם כן שמע, הגיב לשמועה.

יהונתן סגל: אני מצדיק אותו

כתריאל שחורי: לא, לא, לא.

כתריאל שחורי: בא נעשה סדר בדקה ועשרים שניות.

כתריאל שחורי: אני יושב במשרדי בערב, אני מקבל טלפון ממר יאיר לפיד שאומר לי שלום, קוראים לי יאיר לפיד.

כתריאל שחורי: האם אתה מודע לנייר שהגיע לידי .

כתריאל שחורי: אני אומר לו איזה נייר הוא אומר לי בא אני אקרא לך איזה פיסקה או שתיים.

כתריאל שחורי: הוא מקריא לי ואני באמת הזדעזעתי, ואמרתי ליאיר, תעשה לי טובה שלח לי במייל את כל המסמך שאני אדע בכלל במה מדבור.

כתריאל שחורי: ואכן הוא שולח לי את הברושורה, ואני קורה את זה , וכמו שאמרתי לך בטלפון חשכו עיני, ולכן ביקשתי מימך להתייצב מיד בקרן עם המפיקים שלך לברור על המקום.

יהונתן סגל: והתייצבנו והכול התברר כטעות.

זבולון אורלב: מה זה טעות?

זבולון אורלב: היה פרסום כזה

יהונתן סגל: אני אומר שהנייר הזה היה טעות.

יהונתן סגל: לגבי הפרסום הוא רשאי לפרסם

זבולון אורלב: ארנון צדוק בבקשה.

זבולון אורלב: ארנון צדוק הוא בהקשר שלנו חבר במועצת הקולנוע.

ארנון צדוק: אני נמצא פה בשני כובעים.

ארנון צדוק: אחד כיוצר והשני במועצה וחבר בועדת הקריטריונים.

ארנון צדוק: כגילוי נאות אני מכיר את יהונתן ואחותו ממזמן, ועם האימא שלהם עוד שיחקתי בתיאטרון חיפה היו”ר זבולון אורלב האימא היא שחקנית?

ארנון צדוק: רות סגל, היא מהגדולות במדינה.

זבולון אורלב: עכשיו אני קושר.

זבולון אורלב: היית אומר לי רות סגל זה היה מסתדר.

זבולון אורלב: לא קישרתי.

זבולון אורלב: עד לרגע זה היית האימא שלו.

ארנון צדוק: אדוני היו"ר, אני אתן את הגרסה הקצרה ואחר כך אם תרצו סיפור על שמועות, אני גם אהיה מוכן, היות והמקצוע שלי הוא גם לספר סיפורים.

ארנון צדוק: אני פה גם להגן על יהונתן בשם היוצרים.

ארנון צדוק: אני חושב שהאנשים בצד הזה הם אנשים יקרים שעושים עבודה מופלאה בתחום הקולנוע.

ארנון צדוק: אתה יכול להיות גאה .

ארנון צדוק: יקראו ככרות על שימך על זה שאתה תמכת בחוק הקולנוע.

זבולון אורלב: לא רוצה אף כיכר, רוצה פתקאות בקלפי.

ארנון צדוק: אני חייב להגיד כיוצר, שאי אפשר לשים מגבלות ליצירה.

ארנון צדוק: לשים מגבלות ליצירה זה כמו לעצור את הרוח בידיים.

ארנון צדוק: ויצירה היא מטבעה פרובוקטיבית, היא נכנסת למקומות עם מצלמה למקומות שעיין רגילה לא נכנסת אליהם.

ארנון צדוק: יצירה גם יכולה להיות מכל הכיוונים.

ארנון צדוק: היות ואני גם יושב בפריפריה ואני מטפל בעיקר בקולנוע חרדי ודתי וכל מיני מגזרים שלא טופלו, אז אני חושב שגם להם יהיו סרטים שיראו שצד אחר של המפה לא כל כך יאהב את זה, וזה בסדר גמור כי זה תפקידה של יצירה.

ארנון צדוק: לא הייתי רוצה שיעצרו את יהונתן מלחשוב וליצור כמו שהוא רוצה .

ארנון צדוק: אני חייב להגיד באופן פרקטי שאנחנו נעשה את הדיון במועצה על הנושא הזה אני מת לקרוא את התסריט.

ארנון צדוק: אני חושב שבשבילך יהונתן, לא יכול לקרות לך דבר יותר טוב מבחינת יחסי ציבור.

ארנון צדוק: זה היה עולה לך מליון וחצי דולר,אם לא יותר.

ארנון צדוק: אני מאד סקרן לקרוא את התסריט.

ארנון צדוק: אני חושב שמתפקידנו כמועצה לעקוב אחרי כל תהליך של קבלת החלטות.

ארנון צדוק: אני מאמין שגם אצלנו נקבל את שמות הלקטורים.

ארנון צדוק: אין לי ספק מהכרות קצת יותר שנים עם כתריאל שחורי, שהוא עושה עבודה אדירה לקולנוע הישראלי ואם הוא קיבל החלטה שזה צריך לעבור כנראה שזה היה צריך לעבור.

ארנון צדוק: נראה לי שבקריטריונים, כשנגיע לזה, אולי יהיה צריך לבקש מהם להיות מעורבים גם בדפים האלה, שלא יצא דף שלא על דעתם.

ארנון צדוק: יכול מאד להיות שגם דפים כאלה יצטרכו לקבל את אישורם כמשקיעים ושותפים עיקרים בסרט שלא יצא שום מסמך שלא על דעתם.

ארנון צדוק: אני באמת מעומק הלב בטוח שיהונתן הוא לא עוכר ישראל, ושכשמישהו עושה איזשהו משהו שונה אני לא אתפלא אם משהו יקרא לו פטריות.

ארנון צדוק: אז הא חושב אחרת , הוא חושב שאם יהיה כך זה יותר טוב למדינת ישראל.

ארנון צדוק: ולך חבר הכנסת ציון אני חייב להגיד, שתדע לך שאם הייתה עכשיו ישיבה כזאת בארצות הברית, בסנאט ומישהו היה קם ואומר על הקולנוע הישראלי שהוא עוכר אמריקה, למשל סרט כמו "צייד הצבאים" שהוא ביקורתי, אין אף סרט ישראלי שעמד בביקורת כזאת נגד מלחמת וויטנאם, הצבא האמריקאי והחברה האמריקאית בכלל.

ארנון צדוק: "היו זמנים באמריקה" "אפוקליפסיה עכשיו" ,"חלף עם הרוח" מה שאתה רוצה.

ארנון צדוק: אלה מצד אחד אתה יכול להגיד שאמריקה היא נוראית.

ארנון צדוק: כל סרט נגמר באלוהים יברך את אמריקה וההמנון , ואתה מבין שמי שעשה את הסרט הזה הוא אמריקאי למופת.

ארנון צדוק: הוא נלחם על ערכים, ושיהיו יותר אנושיים ושמלחמה היא סיטואציה כל כך אבסורדית ובלתי אפשרית, שכשאתה יודע, כשאני קורא את דו"ח גולדסטון למשל , ואני אומר לו אני הייתי גר בשדרות והייתי מאיימים על הבית שלי ועל הילדה שלי, ואני רואה שיורים מפגייה על הילדה שלי ,ואני מצליח להראות את זה, הייתי יורה על הפגייה.

ארנון צדוק: אני לא יודע אם יש לך ילדים אבל אם אתה רואה שיורים עם הילדה שלך?

ארנון צדוק: הסיטואציות של מלחמה בסיטואציות שאנחנו נמצאים, זה כל כך מורכב וקשה ותפקיד היוצרים כל כך קשה.

ארנון צדוק: לסיום הגרסה הקצרה אדוני היו"ר , אני חושב שיאיר לפיד עשה עבודה עיתונאית מצוינת.

ארנון צדוק: אני מתפלא שיאיר לפיד לא התקשר ליהונתן לבקש תגובה, התפלאתי שהוא לא ביקש לקרוא את התסריט.

ארנון צדוק: העבודה הייתה קצת על ברושורה, שזה נייר המכירה.

זבולון אורלב: אמנון, הוא חלון הראווה של הסרט עד שיהיה סרט.

זבולון אורלב: העלון הזה, הוא חלון הראווה.

יהונתן סגל: אף אחד לא השתמש בו.

זבולון אורלב: עכשיו שמענו.

יהונתן סגל: אמרתי את זה כבר מזמן.

ארנון צדוק: היא כתבה איזה סוג של מסמך.

ארנון צדוק: יכול להיות שרצתה כסף מנסיך סעודי, לא יודע מה היו שיקוליה.

ארנון צדוק: אני בטוח משוכנע שלא יהונתן ידע מזה ולא כתרי ידע מזה.

ארנון צדוק: אם כרתי היה רואה כזה מכתב או ליפקין היה רואה כזה מכתב הם היו עוצרים את זה כבר אז.

ארנון צדוק: ואיזה עבודה עיתונאית לא רעה שמאד עזרה ליהונתן סגל, לפי דעתי.

זבולון אורלב: יכול להיות שיהונתן הדליף לו.

ארנון צדוק: יכול מאד להיות שהיה פה מניפולציה.

ארנון צדוק: מי היה יודע על הסרט ליפסטיקה .

ארנון צדוק: אולי זו פרסומת לתמרוקים.

ארנון צדוק: אני חושב מיכה, יו"ר המועצה, שנצטרך לתת את הדעת כשנעשה את הדיון פנימי שהקרן היא המשקיעה העיקרית בסרט.

ארנון צדוק: אי אפשר לעשות מהלכים ללא ידיעתה, גם לא שיווקיים.

ארנון צדוק: אני בטוח שנתקן את זה.

ארנון צדוק: אני בטוח שתהיה גאה בקולנוע הישראלי.

ארנון צדוק: אם נקודה קטנה קרתה איזה תקלה כמו בגוף גדול שקורה אנחנו נתקן את זה והקולנוע הישראלי ימשיך לשגשג ולפרוח והלוואי שיהיו לנו עוד אנשים כאלה.

ציון פיניאן: סליחה יהונתן, מה עלות הסרט?

יהונתן סגל: בערך שלוש מאות ועשרים אלף פאונד.

ארנון צדוק: פאונד זה פי 6.

זבולון אורלב: שניים וחצי מליון שקל?

יהונתן סגל: משהו כזה כן.

זבולון אורלב: עוזר המחקר שיושב איתנו יורם מורגן כתב לי, שהמרכז המידע והמחקר שהכין לוועדה את המסמך המכין, כן התקשר אליך וביקש את תגובתך.

זבולון אורלב: אגב, תגובתך מופיעה במסמך שלנו כמו שנתת את זה.

זבולון אורלב: כי אמרת לי שלא התקשרנו ואנחנו כן התקשרנו.

יהונתן סגל: אף אחד לא התקשר אחרי הפרסום.

זבולון אורלב: גיורא עייני, שהוא מנהל קרן רבינוביץ, שהיא קרן תל אביב נכון?

גיורא עייני: קרן רבינוביץ לאומנויות, קרן רבינוביץ היא קרן שמגבילה לקרן הקולנוע הישראלי במובן אחד, הן שתי הקרנות היחידות שתומכות בסרטים באורך מלא .

גיורא עייני: אני חושב שהדיון ממצא ואין צורך לחזור על הדברים.

גיורא עייני: קודם כל יהונתן סגל, אני חושב שישיבת הועדה חשובה ולו רק מבחינה אחת שהיא בעצם הפועל היוצא של ההליך הדמוקרטי שאתה מדבר עליו.

גיורא עייני: זאת ההזדמנות שלך, אולי היחידה, להעביר את הדברים ולהעמיד דברים על דיוקם, מה שקשה מאד לעשות בעיתונות הכתובה, מטבע הדברים, בגלל מהירות הכתיבה, הזמן שאין היום לכתבים כדי לערוך תחקירים.

גיורא עייני: לכן אני לא מבין את ההתנהגות שלך על כינוס הועדה אני חושב שהיית צריך לברך עליה.

גיורא עייני: כיוון ששים לב זה דיון ענייני.

גיורא עייני: יכולתם לומר אתה ומנכל קרן, את כל הדברים שיש לכם לומר.

גיורא עייני: אני מעריך שחברי הועדה, ואפילו אני, בעצם פעם ראשונה מבינים את הדברים לאשורם, לאור הדברים שנאמרו.

גיורא עייני: יש חשיבות גדולה מאד לוועדה.

גיורא עייני: והחשיבות גדולה יותר מכתבה עיתונאית מכיוון שאני מעריך שיהיו לכך איזשהו החלטות לוועדה.

גיורא עייני: הם יבהירו בסיכום דיון לציבור הרחב.

גיורא עייני: וכמובן שדברי הועדה יתקבלו יותר מכתבה עיתונאית, וכאן אתה יוצא נשכר.

גיורא עייני: הערה שנייה, לגבי הליך קבלת ההחלטות, ההליך הוא פחות או יותר זהה בשתי הקרנות (אני מעריך), בטח יש הבדל בניואנסים, אבל יש בקרה זה לא נכון לומר שאין בקרה.

גיורא עייני: יש פלורליזם יש לעיתים התחלקויות כמו שכתרי אמר מקודם, אבל יש בקרה.

גיורא עייני: ישנם לקטורים, ישנם חברי ועדה קבועים שקוראים את התסריטים יש הנהלה, יש דריקטוריון.

זבולון אורלב: אצלכם הלקטורים הם גם חסויים?

גיורא עייני: אצלנו הלקטורים חסויים בשלב הראשון של הקריאה, כדי למנוע ממגיש התסריט ללחוץ על הלקטור.

גיורא עייני: ברגע שהם החליטו כל אדם שמבקש יכול לקבל את חוות הדעת הכתובה בחתימת הלקטורים.

גיורא עייני: זה חידוש שעשינו לפני שנה, דווקא בעקבות בקשה של ארגוני היוצרים.

גיורא עייני: אני מוכרח לומר שיש בזה תרעומת גדולה בקרב הלקטורים כי הם נתונים אחר כך במערכת לחצים שלאחר ההחלטה, אבל לא זה הדיון פה עכשיו .

גיורא עייני: אני חושב שיש בקרה.

גיורא עייני: אצלנו למשל, ואני מניח שגם אצל כתרי, כל סרט עובר אישור גם בדירקטוריון שהוא לא אנשי קולנוע.

גיורא עייני: שואלים שאלות ורוצים לראות את התקציר.

גיורא עייני: אני לא רוצה להיכנס למה שהיה בעבר, היה מקרה אחד בקרן רבינוביץ שהייתה עליו סערה ציבורית וגם דיון ועדת החינוך של הכנסת, זה סרט "ג'פה" שעבר בוועדה וההנהלה לא קיבלה את הסרט הזה ודחתה אותו.

גיורא עייני: זכינו לביקורת קשה.

גיורא עייני: אני חושב שזה חלק גם מהליך דמוקרטי.

גיורא עייני: האחריות בקרן היא על ההנהלה, ולא על המנהל ולא על הלקטורים ואני חושב שיש עליהם אחריות והם צריכים להיות הבוחן האחרון גם מהראיה הציבורית או האחרת של הדברים.

גיורא עייני: עובדה שהיה בכל שנות הקרן שקם ב-88, מקרה אחד כזה.

גיורא עייני: אני אומר שלכתרי זה המקרה הראשון הפעם שהוא משהה.

גיורא עייני: אני לא יודע.

גיורא עייני: הקולנוע הישראלי, ללא ספק, בגלל חוק הקולנוע פורח היום.

גיורא עייני: אני מעריך שמועצת הקולנוע במקרה הזה הוא מאפשר לבדוק איפה יש סדק או דבר שנפל בין הכיסאות ואני מעריך שהמועצה בועדת הקריטריונים שלה, תדע איך לענות על השאלות שהתעוררו בעקבות הפרשה הזו.

גיורא עייני: לא משנה מה התוצאה שלה אבל היא הצביעה על לקונה קטנה שצריך למלא אותה.

גיורא עייני: בסך הכול אני חושב שהקולנוע הישראלי מצוין .

גיורא עייני: יש מגוון גדול ורחב ואיכותי של סרטים בנושאים שונים.

גיורא עייני: אני מוכרח לומר שזה בעקבות חוק הקולנוע שאפשר, בגלל התקציב הניכר לעומת אישורים אחרים בתרבות הישראלית, להביא לתוצאות כפי שהם.

גיורא עייני: אני חושב שאחד הדברים החשובים שקרו בכל הפרשה הזו זה אולי הקונצנזוס.

גיורא עייני: דבר מאד מעניין שלא קרה בשום פרשה קודמת של דיון דומה גם לא בג'פה.

גיורא עייני: כולם מסכימים בעצם ל"קווים האדומים".

גיורא עייני: קראתי בידיעות את הכתבה של יאיר לפיד ובפעם הראשונה לא ראיתי הבדל בדעות שהביע המראיין והמרואיין, הם שניהם הסכימו על דבר אחד שאם הדבר אכן נכון, כי הרי לא ידוע על כל העובדות, שניהם הסכימו שזה קו אדום שאסור לעבור אותו.

גיורא עייני: אני שומע את המפיק, והוא באותה דעה.

גיורא עייני: בעצם כל מי שנוגע בעניין , אני שם דגש על משהו ברור וכולם רואים אותו , ועליו צריך לשים את הדגש, שבעצם בדיון הזה בלי חקיקה בכלל בא לביטוי איזה קו אדום שאף פעם לא דיברו עליו כולם הסכימו וכתרי נתן לזה אפילו הגדרה שאני בהחלט מסכים איתה על מה בעצם לא צריך לתמוך בקרן ציבורית שניזון מכספי המדינה .

גיורא עייני: זו הפעם ראשונה שדברים כאלה נאמרים, זה ממש מעניין.

ארנון צדוק: הבעיה בהגדרה, באמת מה כן?

זבולון אורלב: בקריאת ביניים אני רוצה להציע בהודעת הסיכום, שהמועצה תקיים על זה דיון ושתיקח את הדברים האלה ואולי לצקת בהם תוכן של כללים.

ארנון צדוק: זה מה שנעשה.

גיורא עיני: אם אתה שואל אותי זו הדבר הטוב שקרה בשיחת הועדה.

זבולון אורלב: זוהי אחת התרומות החשובות של הדיון הזה.

גיורא עיני: הדיון היה מאד חשוב בגלל שתי סיבות: א - אבהרת הפרטים של הפרשה לאשורם; ב - ההדגשה שבעצם יש קונצנזוס סביב הדבר שהטריד את יו"ר הועדה וחברי הועדה שיזמו את הדיון הזה ובטח יו"ר מועצת הקולנוע שיקיים את הדיון בתוך מועצת הקולנוע.

גיורא עיני: ואני חשוב שזה הדבר החשוב ביותר שקרה כאן היום.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: גברת רות סגל.

רות סגל: כפי שאתה משער, זה הילד שלי ואני אוהבת אותו.

רות סגל: אבל לא הייתי באה כי אני לא מתערבת בעבודתו.

רות סגל: אני באמת אימא דמוקרטית.

רות סגל: אני אחר כך יכולה להגיד למה כתבת ככה?

רות סגל: אבל יש לו חופש לעשות ולכתוב מה שהוא רוצה.

רות סגל: אבל, אני נעלבתי.

רות סגל: אתם לא יודעים, אני עברתי גיהינום בשואה.

רות סגל: הבן שלי גדל אצלי בבית.

רות סגל: ביום כזה אני לא הייתי באה לוועדות אני הייתי יושבת בבית ומסת

רות סגל: כלת בכל הסרטים ובוכה.

רות סגל: ולא רק אני אלא כל המשפחה, גם בתי.

רות סגל: לבוא ולהגיד ועוד שם הכניס את האימא, איזו חוצפה.

רות סגל: אני חושבת שזו חוצפה שאין כמוה שבחור שרוצה להיות בכנסת כי זוהי מטרתו.

זבולון אורלב: גברת סגל, לא נעים לי להפריע.

זבולון אורלב: אני ביקשתי מאד לא להתייחס לאדם שאיננו כאן ואיננו יכול להשיב.

זבולון אורלב: תמצאי לך במות אחרות אם את רוצה לומר עליו מין ההגינות הוא איננו כאן.

זבולון אורלב: אגב, הועדה היא לא ביקורת של העיתונות הכתיבה.

רות סגל: אני מקבלת את ההערה.

רות סגל: אני נעלבתי , בעצם אני סיימתי.

זבולון אורלב: תודה רבה לך.

זבולון אורלב: בעצם מה שהכי חשוב, שאת אוהבת את הבן שלך.

זבולון אורלב: יש לי שאלה סקרנית אלייך.

זבולון אורלב: בכובעי כיו"ר ועדת החינוך והתרבות, אנו עוסקים הרבה מאד בהוראת השואה ולימוד השואה.

זבולון אורלב: המשפחות בישראל נחלקות לשניים, יש כאלה שניצולי שואה ומרבים מאד לדבר על הדבר הזה עם המשפחות.

זבולון אורלב: ויש משפחות שמשום רצון למחוק את כל העניין לא מוכנים.

רות סגל: לא המשפחה שלי.

זבולון אורלב: אני מוכן לומר לך סיפור אישי , אם מותר לי.

זבולון אורלב: הורי זיכרונם לברכה עלו לפני השואה, אבל כל המשפחה, סבי , סבותיי , משני הצדדים אין לי סבא לא מצד אבא לא אימא, דודים דודות כולם נספו בשואה.

זבולון אורלב: רק אבא ואימא עלו בשנות ה-30.

זבולון אורלב: לימים כשהייתי מנכ"ל משרד הדתות באיזושהי תקופה היה ביקור הראשון מאחורי מסך הברזל של השר המר ושלי, ביקר ממלכתי.

זבולון אורלב: הצענו להורינו לנסוע איתנו כנסיעה ממלכתית, עם דגל ישראל ושוטרים פולנים יצדיעו לנו, ויהיה טקס ממלכתי, נראה להם, אחרי 60 שנה מי אנחנו.

זבולון אורלב: המר חזר אלי אחרי כמה ימים ואמר שהוריו לא רוצים לנסוע, ולא שאלתי למה.

זבולון אורלב: אני שאלתי את אבא שלי והוא אמר לי תשמע זבולון, אני לא נוסע וגם אתה לא נוסע .

זבולון אורלב: שאלתי למה?

זבולון אורלב: והוא ענה לי אדמה טמאה.

זבולון אורלב: אסור ליהודי לדרוך על האדמה הזאת וגם אמר לי אני לא מאמין לגויים הם יהרגו אותך, הדבר היחיד ששכנע את אבא שלי זה שאמרתי לי שהמר יפטר אותי ואני מוכרח לנסוע.

זבולון אורלב: כלומר, הורי שכל משפחותיהם נספו בשואה אי אפשר היה לדבר על השואה בבית.

זבולון אורלב: אני מקנא בילדייך שאת כן דיברת בבית והם יודעים מה המשמעות של שואה.

זבולון אורלב: לימים, אני מאלה שתחת השר האמר שקבע את כל המסע של משלחות תלמידים לפונים "את אחי אנכי מבקש" ותמיד אני אומר שמי שעושה את המסעות האלה חוזר ישראלי יותר טוב והוא מבין מה זה להיות בגלות ומה המשמעות של מדינה יהודית ריבונית, וגם חוזר יהודי יותר טוב כי הוא רואה את כל המורשת הענקית שהשארנו שם.

רות סגל: תרשה לי רק מילה אחת.

רות סגל: כדי להימנע מכן לספר לא לספר, קשה לספר, כשיושבים מולך ילדים רכים מה אתה תספר על איזה אנשים רעים יש בעולם?

זבולון אורלב: בסוף תשאלי אותו למה העברת את התסריט משתי הילדות היהודיות בשואה לשתי פלסטינאיות?

רות סגל: לא.

זבולון אורלב: לא תשאלי אותו?

רות סגל: לא.

זבולון אורלב: איזו הגנה של האימא.

ארנון צדוק: קראת את התסריט

רות סגל: בוודאי.

רות סגל: אני קראתי אותו, מאחר שהוא עבר הרבה עבודה כמו שכל תסריט.

רות סגל: משעמם אותי לקרוא כל הזמן אותו הדבר, עוד פעם ועוד פעם.

יהונתן סגל: השינוי לא רלוונטי ואתה יודע את זה.

יהונתן סגל: יוצרים עוברים כל מיני תהליכים אפילו שזאת אימא שלי גם זה לא רלוונטי.

יהונתן סגל: דעות שלה זה בבית.

ארנון צדוק: לא שאלתי אותה בתור אימא, שאלתי אותה בתור אישה עם ההיסטוריה שלה.

יהונתן סגל: ארנון, אתה יודע שתהליך כזה הוא ארוך ומייגע של שינוי ורסיות ושכתובים .

רות סגל: רציתי משהו להגיד.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: לפני הסיכום ביקש יו"ר מועצת הקולנוע, מר חריש בבקשה.

מיכה חריש: ביקשתי שתי הערות קצרות דווקא על השאלה למה הדיון התקיים.

מיכה חריש: נקודה אחת עקרונית השנייה מעשית.

מיכה חריש: בנקודה העקרונית, התפיסה שלי הייתה דמוקרטיה.

מיכה חריש: בכנסת , אם יש דבר שמעורר מחלוקת, עניין ציבורי וזה עורר, המאמר של יאיר לפיד עורר נושא, אני הייתי מודאג אם הכנסת לא הייתה מגיבה.

מיכה חריש: זה הבית שבו הדמוקרטיה צריכה לבוא לידי ביטוי יום יומי בהתעסקות עם הדברים שקורים בחברה הישראלית.

מיכה חריש: מזוויות שונות.

מיכה חריש: ברמה המעשית, חלק פה היו שותפים מובילים לחוקק חקיקת חוק הקולנוע.

מיכה חריש: אני עסקתי בזה פעם אחת כשהייתי שר הממונה על הקולנוע ופעם שנייה כיו"ר מועצת הקולנוע, לגייס תמיכה בחוק הקולנוע ובקולנוע הישראלי אפשר רק אם הכנסת איתך.

מיכה חריש: חוק הקולנוע היה המרד של הכנסת נגד הממשלה.

מיכה חריש: זה אחד הביטויים היפים של החברה הישראלי.

מיכה חריש: זה בצד המעשי, מחייב לטעמי לראות בחברי הכנסת אנשים שצריכים להיות מעורים במה שקורה בקלנוע הישראלי.

מיכה חריש: אי אפשר לבקש רק את הכסף זה לא עובד כך.

מיכה חריש: הם צריכים להשתכנע שזה דבר ראוי, שזה דבר שחשוב ושזה דבר שראוי וחשוב גם לאלה שחולקים על חלק מהסרטים.

מיכה חריש: יש סרטים שחולקים עליהם.

מיכה חריש: אני יכול לקיים קואליציה נגד סרטים.

מיכה חריש: ובכל זאת נוצר קונצנסוס בהצבעה הזאת של התיקון האחרון של ההסכם .

מיכה חריש: היה , נדמה לי , 60 נגד 1 .

מיכה חריש: זה לא נולד מעצמו אם חברי הכנסת לא מעורים.

מיכה חריש: דיון כזה הוא אחד מהמקומות החשובים בועדת החינוך והתרבות כי בסוף זה מגיע הינה לפני שזה הולך להצבעות הסופיות.

מיכה חריש: לכן אני מאד מברך כל המעורבות ועל הדיון ואני גם חושב שהדיון שיהיה במועצת הקולנוע , פעם אחת על הדיון הזה מהדברים שיבואו מהקרן ופעם שנייה אחרי שועדת הקריטריונים וועדת הפריפריה יגמרו את העבודה שלהם אני חושב שזה ראוי לשים את זה על השולחן כי זה עוסק בחברה הישראלית.

מיכה חריש: חלק מהקריטריונים באופן טבעי, טכניים.

מיכה חריש: וחלק מהדברים מתמודדים עם דברים של החברה הישראלית, בסופו של דבר.

מיכה חריש: אגב, אם מותר עוד משפט אחד, חלק מהדברים בפריפריה , התחיל איזשהו תהליך מעניין יש הרבה מאד אירועים , פסטיבלים שמתקיימים בתל אביב באופן טבעי, זהו מוקד החיים.

מיכה חריש: חלק מהם התחילו עכשיו לעשות יצירות לערי הגליל והנגב.

ארנון צדוק: בהשפעה של היו"ר?

מיכה חריש: אני מניח שכן.

מיכה חריש: למשל דוק אביב במעלות.

מיכה חריש: קיים במעלות אירוע מאד מוצלח עם מאות משתתפים של תושבי הסביבה.

מיכה חריש: פסטיבל אנימציה שהוא פסטיבל תל אביבי הולך לעשות בדימונה יצירה.

מיכה חריש: ויש לא מעט מהדברים האלה שאנחנו מקרבים ויוצרים אותו עם הרבה שיתוף פעולה.

מיכה חריש: בין הענף ובין מועצת הקולנוע.

מיכה חריש: אני חושב שחייבים לדעת את זה.

מיכה חריש: אלו תוצרים של חוק הקולנוע בסופו של דבר.

זבולון אורלב: אני רוצה, לפני שאני מסכם, לשאול עוד שאלה אחת את מר שחורי.

זבולון אורלב: אין לי שום סיבה לא לקבל את כל הדברים שאתה אומר .

זבולון אורלב: אני אגיד אחרת, יש לי סיבה לקבל את כל הדברים כי מניסיוני אני יודע שאתם מוסרים דברים כמו שהם ולא עושים מניפולציות כמו אגב, יש לנו גופים שעושים את הדבר הזה.

זבולון אורלב: למרות זאת יש עננה, צודקת לא צודקת, נכונה, לא נכונה, לדעתי יש.

זבולון אורלב: אגב, זוהי אחת הסיבות שהדיון הזה מתקיים .

זבולון אורלב: ואני יודע שקראו את זה 4 לקטורים.

זבולון אורלב: , ואני ואתה.

זבולון אורלב: האם זה ראוי שיקראו את זה עוד 2 לקטורים כי מה שאתה אמרת פה, דברים מאד נחרצים.

זבולון אורלב: אני רוצה להכניס אותם לסיכום, שמקראת התסריט עולה כי אין ולו ברמז איזשהו קשר בין השואה לבין גורל הפלסטינים ביהודה ושומרו, משפט חשוב מאד.

זבולון אורלב: האם זוהי בקשה בסדר שיקרא אותם עוד שני לקטורים, אתם תבחרו אותם.

כתריאל שחורי: אני עומד מאחורי מה שאמרתי.

כתריאל שחורי: זה דבר ראשון.

כתריאל שחורי: דבר שני אפשר בהחלט לקרוא.

כתריאל שחורי: אני צריך לדבר עם יהונתן,ועל הגרסה, בכל זאת הוא בעל הזכויות.

כתריאל שחורי: אבל בהחלט זה אפשרי.

זבולון אורלב: אתה צריך את הרשות שלו?

כתריאל שחורי: זה תמיד ככה, להוציא לאנשים שמחוץ למערכת.

כתריאל שחורי: אבל אני לא חושש מזה ואין לי שום בעיה עם זה .

כתריאל שחורי: דבר שני, הסרט צריך להבין שהוא נמצא יומיים שלושה לפני סיום צילומים, הוא יצא כבר לדרך.

כתריאל שחורי: שלישית, אני רוצה להבהיר, קרן הקולנוע פועלת ומשלמת ב 9 תחנות תשלום.

כתריאל שחורי: היא נמצאת במעקב יום יומי אחרי תהליך העשייה של הסרט .

כתריאל שחורי: הסרט הזה אנחנו נראה אותו עוד עשרות פעמים בחדרי העריכה אנחנו נשלם, אם נשלם ואם כך תחליט ההנהלה הציבורית, על ציר הזמן ככל שאנחנו נלך עם התקדמות קצב העשייה של הסרט ידינו היא כל הזמן על הסרט הזה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אני רוצה להציע איזשהו סיכום, ואנחנו דמוקרטים ולכן אם בעיקר לחבר הכנסת ציון פיניאן, יש רצון לשנות, להוסיף, לגרוע זה בוודאי רצוי שיעשה כך.

זבולון אורלב: אך גם אם יש לאנשים אחרים אנחנו מוכנים לשמוע, לא חייבים לקבל אך ברצון נשמע.

זבולון אורלב: דבר ראשון הועדה קובעת כי מסמך השיווק ,אני מסתמך לא רק על הדברים שנאמרו פה אלא גם על מסמך המרכז המידע והמחקר שמביא בפנינו גם את העובדות.

זבולון אורלב: אתה זה שכתבת?

גלעד נווה: שמי גלעד נווה.

זבולון אורלב: ברוך הבא לצוות של החינוך.

זבולון אורלב: זה השלישי אחרי איתי ואחרי יובל ?

גלעד נווה: לא אני משפטן, ופשוט לקחו אותי לצורך זה.

זבולון אורלב: תודה רבה, מסמך יפה.

זבולון אורלב: אני לא יודע אם יובל מסר לך אבל שיבחתי את המסמך הזה.

זבולון אורלב: תודה רבה לך.

זבולון אורלב: ואתה זה שהתקשרת אליו?.

גלעד נווה: אני דברתי עם הקרן ועם שרת התרבות.

זבולון אורלב: הועדה קובעת כי מסמך שיווק של הסרט כפי שנמסר לוועדה על ידי המפיק והקרן שהופק על ידי משווקת בריטית, שפוטרה מהפקת הסרט לפני כשנתיים, והמשווה בין השואה לבין הפלסטינים ביהודה ושומרון, הוא מקומם, מזעזע, בלתי מוסרי ובלתי אנושי ויש להוקיע אותו.

זבולון אורלב: לדברי המפיק, הא לא ידע על המסמך ולא נעשה בו כל שימוש.

יהונתן סגל: לגבי השימוש אני לא יודע, אני רק יכול להגיד שאני אמרתי את הדבר הכי חשוב פה שזה פשוט מסמך אידיוטי, ואת זה אתה יכול להכניס גם לסיכום.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: לא ידע על המסמך, ולא נעשה בו כל שימוש.

יהונתן סגל: אני לא אמרתי מזעזע, אני אמרתי אידיוטי.

זבולון אורלב: סליחה, את זה הועדה קובעת, ולא אתה.

זבולון אורלב: הוועדה רשמה לפניה את הודעת מנכ"ל קרן הקולנוע ,לפיה אין בתסריט כפי שהוא ובוחנים נוספים קראו אותו ולו גם ברמז, כל קשר בין השואה לבין גורל הפלסטינים ולא ניתן להבין מהתסריט בשום פנים ואופן קשר כל שהוא בין השואה לתסריט הנוכחי.

זבולון אורלב: הוועדה רשמה לפניה כי קרן הקולנוע השהתה לפי שעה את המשך המימון עד להשלמת הבירור שיעשה הערב בהנהלת הקרן.

זבולון אורלב: הוועדה ממליצה לקרן כי בנסיבות שנוצרו וכדי להסיר כל עננה ראוי שהקרן תשקול להרחיב את קריאת התסריט לבוחנים נוספים.

זבולון אורלב: הוועדה ממליצה למשרד התרבות והספורט ולהנהלת מועצת הקולנוע לקיים דיון באשר לקביעת כללים שיצקו תוכן ברור, באשר לחובה בחוק שהסרט יהלום את ערכיה של מדינת ישראל הן בגוף התסריט והן בתהליכים השיווקים של הסרט.

זבולון אורלב: בסדר?

זבולון אורלב: יש למישהו הערה?

זבולון אורלב: תודה לכולכם, הישיבה נעולה.