הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 23, 2010-02-02 11:00

מוחמד ברכה: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

מוחמד ברכה: על סדר היום, יישום מדיניות מניעת השימוש בסמים ובאלכוהול בקרב ילדים ונוער.

מוחמד ברכה: יש כמה נקודות ושאלות ובירורים שצריך לעשות.

מוחמד ברכה: זה מעין דיון מעקב ולכן אני אשלב את דבריי בהמשך.

מוחמד ברכה: אני מציע שהנוגעים בדבר ובראש ובראשונה משרד החינוך, ידווחו לוועדה איפה זה עומד, איך אנחנו מתקדמים, ומה חסר, נתמקד בעיקר על מה שאין ולא על מה שיש.

מוחמד ברכה: ואחר כך נעבור למשרד הרווחה, משרד הבריאות, הרשות ולכל הנוכחים.

גליה שחם: הנושא של אלכוהול במיוחד השנה קיבל תנופה בלתי רגילה מהחלטת הממשלה, מוועדת שרים שהוקמה מתכנית לאומית.

גליה שחם: ולמעשה אנחנו כרגע באיזשהו שלב שלדעתי, יביא לתנופה הרבה יותר גדולה של פעילות, שגם לפני כן הייתה פעילות מאד מקיפה.

גליה שחם: בשנתיים האחרונות, למעשה זוהי השנה השלישית שמשרד החינוך שינה דרך עבודה.

גליה שחם: בשנים הקודמות התוכניות למניעת שימוש בסמים, אלכוהול וטבק – אצלנו זה הולך ביחד כי אנחנו משתמשים על שימוש בחומרים וגם חומרים נדיפים – היו תוכניות נפרדות ואפילו היה שלב שביחד עם הרשות למלחמה בסמים, התחלנו בתוכנית שממוקדת בנושא הזה מהגיל הרך.

גליה שחם: בשנת 2004 התחלנו במחקר מאד גדול על תוכנית שהשקענו בה הרבה מאד משאבים, גם בפיתוח שלה וגם בלעשות אותה בצורה מאד שיטתית.

גליה שחם: וליווינו אותה במחקר הערכה.

גליה שחם: מה שהמחקר הזה הראה זה שהתוכנית השיגה שינוי בידע של התלמידים, באמת היה להם יותר ידע בנושא של סמים ואלכוהול.

גליה שחם: אבל העמדות לא השתנו, התנהגות לא השתנתה וכוונות התנהגות לא השתנו.

גליה שחם: כשמדברים על תלמידים בגילאים, ואנו מדברים על כלל התלמידים, מעל 85% הם נגד שימוש בסמים, הם גם לא משתמשים בסמים.

גליה שחם: מבחינה הזאת אנחנו יכולים לומר שכ- 89% הם עם עמדות שליליות והם ממשיכות להיות שליליות.

גליה שחם: אבל מה שלנו היה מאד ברור זה שהתוכנית לא עשתה שינוי משמעותי אלא רק שינוי בידע.

גליה שחם: שינוי בידע זה לא מספיק לנו, וכן רצינו לראות שהתוכנית עושה הרבה יותר מזה.

גליה שחם: ואז עשינו שינוי גישה, והיום אנחנו נותנים יותר דגש על כישורי חיים ופחות דגש על מיקוד בסמים ואלכוהול.

גליה שחם: זאת אומרת שכשאנחנו עובדים על תוכנית כישורי חיים אנחנו מתחילים מהגיל הצעיר לעבוד על הנושא של: דימוי עצמי, התחושות שלי כלפי עצמי, גם דימוי גוף, גם על האני בתוך הקבוצה, התקשורת שלי עם החברים, גם התקשורת במשפחה, גם כל נושא של לחץ חברתי, השפעה, מנהיגות, סיכון, וסיכון באופן כללי, היכולת לזהות סיכון, היכולת להתמודד עם לחצים, היכולת להתמודד עם כישלון.

גליה שחם: אנחנו הרבה מאד עובדים על הנושאים האלה לאורך השנים.

גליה שחם: בתוך זה אנחנו משבצים את נושא הסמים והאלכוהול, על פי הגיל ועל פי אותם דברים שהתלמידים פוגשים בחיים שלהם באותו גיל, כולל מצבי סיכון.

גליה שחם: כל התפיסה השתנתה.

גליה שחם: אנחנו עובדים על חמישה מוקדים שהנושא של סיכון הוא רק אחד מהחמישה, הוא לא הכול.

גליה שחם: במקביל לשינוי הזה, יצרנו את תוכנית אופי.

גליה שחם: היא תוכנית שמאתרת תלמידים שהם כבר שם, שהם כבר משתמשים באיזשהו סוג של חומר, זה יכול להיות עישון סיגריות ונרגילות בגילאים הצעירים, אנחנו מדברים על כיתות ח' ט' , אם הם מעשנים, שותים, חומרים נדיפים אם הם משתמשים, וגם סמים.

גליה שחם: נושא של סמים זה בדרך כלל ילדים שכבר נתפסו בשימוש מזדמן, לא שימוש קבוע.

גליה שחם: ואז אנחנו מכניסים אותם לקבוצת אופי.

גליה שחם: בקבוצה הזאת עובדים על כישורי חיים, יש גם חלק של ידע אבל העיקר הוא היכולת שלהם לעשות שינוי, לשלוט בחיים שלהם ולהוביל את החיים שלהם לכיוון חיובי ולתכנן את העתיד שלהם.

גליה שחם: למעשה, התוכנית פרוסה על פני כל השנים.

גליה שחם: בחלק משנות הלימוד יש מיקוד ממש בנושא.

גליה שחם: למשל בכיתה ה' ראינו שגיל 11 זה גיל שכבר הילדים שותים פעם בשבוע כחלק מבילוי ולכן בכיתה ה ' יש תוכנית ממוקדת בנושא של אלכוהול.

גליה שחם: גם שם זה לא עומד בפני עצמו אלא זה חלק מסיפור של מסיבה או בילוי חברתי עם קבוצת חברים.

גליה שחם: אבל לאורך כל השנים במקומות השונים יש דוגמאות: למשל, במקומות שאנחנו מדברים על זיהוי מצב של סיכון, אז אחת הדוגמאות זה שאתה מתארח אצל חבר בבית ואחיו הגדול פותח בקבוק בירה ומציע גם לכם לשתות, מה תעשה?

גליה שחם: כל מיני סוגים כאלה של התמודדויות בחיים.

גליה שחם: העבודה שלנו היא כל הזמן עם הרשות למלחמה בסמים, ועם כל הגורמים האחרים השותפים.

מוחמד ברכה: לא כולל את משרד הרווחה?

גליה שחם: כולל משרד הרווחה בוודאי, וכולל את משרד הבריאות.

מוחמד ברכה: וחובת הדיווח לא קיימת?

גליה שחם: אנחנו מדווחים או לפקידת סעד, או למשטרה, על כל מקרה של שימוש בסמים.

גליה שחם: לא אלכוהול, תלוי בגיל הילד.

גליה שחם: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם המשטרה, וגם קצינת מבחן היא חלק מוועדה בית- ספרית, שמהווה כחלק מתהליך הטיפול בתלמיד שמשתמש בסמים.

גליה שחם: השנה אנו עורכים מחקר על קבוצות אופי.

גליה שחם: במקביל לזה, בשנה שעברה אנחנו פיתחנו מערכת לאיסוף דיווחים גם על אירועים וגם על מה עושים בבית ספר.

גליה שחם: הנתונים שנתתי לגלעד הפעם הם עדיין נתונים ידניים.

גליה שחם: אבל כבר עכשיו מהראשון בספטמבר, מתחילים להצטבר לי כל הדיווחים גם על אירועים שהמדריכים שלי נקראו להתערבות ולעזרה לבית ספר.

גליה שחם: אני יודעת זה לא נותן את התמונה המלאה, אבל אנחנו משתדלים ללמד את בתי הספר להיעזר בנו, כי זה לא רק דיווח.

גליה שחם: המערכת הממוחשבת היא גם אוספת את האירועים וגם את הפעולות שנעשות בבית ספר, כדי שאנחנו, מתוך זה, נוכל ללמוד על דרכי עבודה.

גליה שחם: בנושא של דיווח על האירועים שנאספים הם אירועים גם של אלכוהול וגם של סמים, לא רק סמים.

גליה שחם: כשיש פירוט של כל הטיפול ומתוך זה אנחנו לומדים איך לשפר את הטיפול.

גליה שחם: אותו הדבר לגבי נושא התוכניות, כשתהיה לנו אפשרות לראות פירוט הרבה יותר גדול לגבי דרכי פעולה בתוך בית ספר ולא רק כמה תלמידים השתתפו בתוכניות או כמה שעות.

גליה שחם: מה שעוד אנחנו, עכשיו ממש, מתחילים להטמיע, זה תוכנית רגשת תרבות בבתי ספר שיש בהם ריכוז גבוה של עולים.

גליה שחם: יש משהו כמו 22-24 ישובים שבאמצעות משרד הקליטה איתרנו ישובים בהם יש ריכוז גבוה של עולים.

גליה שחם: כל זה תיאור כללי של מה שיש.

גליה שחם: כעט אני רוצה להגיד מה אין.

גליה שחם: אנחנו עושים מאמץ להגיע לכל המגזרים.

גליה שחם: הגישה שלנו היא לעשות עבודה אוניברסאלית עם כולם, לא להגיד שיש אוכלוסיה מסוימת בסיכון ולהתמקד בה.

מוחמד ברכה: איפה שההתרחשויות מתקיימות אתם פונים לכל התלמידים, לא לתלמידים שאתם מזהים שהם עלולים או עשויים וכו'.

גליה שחם: הרעיון הוא שאנחנו פונים לכל התלמידים, אבל לתלמידים שהם בסיכון אנחנו מציעים משהו נוסף.

גליה שחם: אם אני מסתכלת על הפריסה הארצית, יש הבדלים בין אזורים גיאוגרפיים ובין מגזרים.

גליה שחם: אני רוצה במיוחד לציין את המגזר הבדואי.

גליה שחם: המגזר הבדואי, הבעיה של שימוש בסמים היא רצינית.

גליה שחם: חסר לנו שם כוח אדם מקצועי, לעשות את התוכניות בצורה שתהיה שוות ערך כמו שזה נעשה במקומות אחרים.

גליה שחם: יש שם הרבה פחות יועצים חינוכיים אף על פי שבשנים האחרונות נעשה מאמץ בנושא.

מוחמד ברכה: למה יש פחות?

מוחמד ברכה: זה בגלל הדרישות שלכם.

מוחמד ברכה: אתם מבקשים יועץ חינוכי בעל ותק.

גליה שחם: בבתי הספר במגזר הבדואי יש פחות כוח אדם מקצועי כי יועץ חינוכי צריך להיות בעל תואר שני בייעוץ חינוכי .

מוחמד ברכה: ואם הוא לא קיים במצבת המורה או בעובדים בבתי הספר?

גליה שחם: חסר מי שידריך את הצוות של בית הספר, כי העבודה נעשית על ידי המחנכים והמורים המקצועיים, הם אלה שמפעילים את התוכנית לתלמידים.

גליה שחם: הם מקבלים הדרכה או בקורס בפסגה, שזהו המקום של הכשרת מורים, או מהיועץ הבית ספרי שבישיבות קבועות עושה להם את ההשתלמות.

מוחמד ברכה: הדרישה ליועץ בית ספרי עם הוותק ועם התואר השני, היא פוגעת בעיקר באיפה שיש יותר צורך יותר ביועץ?

מוחמד ברכה: איך משרד החינוך מתכנון לפתור את זה?

מוחמד ברכה: לחכות 5 שנים עד שיהיה לו ותק או שיעשה תואר שני?

גליה שחם: הוותק הוא רק לגבי הנחיה של קבוצת אופי.

גליה שחם: דווקא פה יש לנו מהיועצים ומהיועצות במגזר הבדואי שעברו הכשרה ומפעילות קבוצות אופי.

גליה שחם: דווקא פה בעניין הזה כן הצלחנו למצוא.

גליה שחם: זה לא כל בית ספר וזה עדיין לא פרוס פריסה כל כך רחבה.

מוחמד ברכה: אנחנו עדיין מדברים על מה שיש עוד לא התחלנו לדבר על מה שאין לנו.

גליה שחם: אני אומרת שחסר לנו כוח אדם מקצועי.

מוחמד ברכה: מה שיש פגום ומה שאין, אין.

מוחמד ברכה: כשמדובר לא במגזר הבדואי אלא במגזר הערבי בכלל , אנחנו מדברים על פריסה שחובקת שכוללת 30 אלף תלמידים בסך הכול, מתוך 500 אלף בסך כל התלמידים במערכת החינוך הערבי.

מוחמד ברכה: שזה בערך 5 או 6, 7 אחוזים.

גליה שחם: אני אעשה פה תיקון.

גליה שחם: ה- 30 אלף זה רק אלה שדיווחו ולא בהכרח אלה שעשו עבודה.

גליה שחם: כי יש לנו גם בעיה.

גליה שחם: יש לי פה משהו כמו 60 אחוז דיווח כי לא כולם דיווחו.

מוחמד ברכה: גם אם זה יהיה כפול.

מוחמד ברכה: גם אם דיווחו חצי וחצי עדיין לא דיווחו אנו עדיין מדברים על אחוזים הייתי אומר שערורייתיים של 10 אחוזים מסך כול התלמידים שזה פשוט בלתי נתפס.

גליה שחם: האינפורמציה שיש לי היא יותר טובה ללכת לגבי מספר מב"סים, אותו בעל תפקיד שלא הזכרתי מקודם.

גליה שחם: זה מוביל בית ספרי למניעה.

גליה שחם: זהו איש צוות, זה בדיוק לאופן שאפשר להתמודד עם זה שאין יועצת בית ספר.

גליה שחם: יש איש צוות אחר הוא מקבל מאיתנו הכשרה מסודרת, ודווקא במגזר הערבי בכלל יש כמעט 100 אחוז של אנשי צוות בתוך בית ספר שהם האחראים על התוכנית הבית ספרית.

גליה שחם: הם מקבלים מאיתנו הכשרה מסודרת.

גליה שחם: מה שאני מבקשת שהנתונים שיש פה ניקח אותם בעירבון מוגבל, אלו נתונים שלי אך הם חלקיים.

גליה שחם: הם מצביעים על כיוון, הם מראים מגמות, הם מראים מגמות לגבי שכבות מסוימות, באיזה נושאים עוסקים.

גליה שחם: במספרים המוחלטים הם לא נותנים תמונה.

גליה שחם: דווקא במגזר הערבי, אפילו בנושא של אלכוהול הם עוסקים וזה בשבילי הפתעה לטובה.

מוחמד ברכה: אלכוהול זה משתלב עם העניין הדתי שלמוסלמים אסור להם לשתות.

מוחמד ברכה: זה משתלב גם עם שיח מסוים, אני כמובן מתנגד שבני נוער ישתמשו באלכוהול אבל, אני לא רוצה שזה יתבסס על מניעה או אי השתייה רק רעל רקע דתי, כמובן שמעניין גם רקע חברתי, לימודי וכו'.

גליה שחם: בנתונים של השנה יהיו לי בדיוק את הנתונים באחוזים מול הסך הכול.

גליה שחם: וכן תהיה אפשרות של השפעה.

גליה שחם: מה שאני אומרת שדווקא במגזר הערבי, כיוון שזה תפקיד של ריכוז הנושא בתוך בית הספר והוא מתוגמל והוא לאו דווקא יועץ, איך שאין יועץ יכול מורה לעשות את זה.

גליה שחם: דווקא במגזר הערבי יש כיסוי, לא רוצה להגיד מאה אחוז, אך כמעט מלא.

מוחמד ברכה: זה לא רק האחוזים.

מוחמד ברכה: אומנם אין בתי ספר מיוחדים רק של עולים אבל גם בקרב העולים יש בעיה של הפריסה.

מוחמד ברכה: לכן אני רוצה לשמוע מהם התוכניות על מנת למלא את החסר?

גליה שחם: אני אגיד עוד לפני החסר.

גליה שחם: הקושי הגדול ביותר הוא זמן פנוי בבית ספר, הוא זמן מורה וזמן תלמיד, גם כדי להכשיר את המורים וגם כדי להפעיל את התלמידים.

גליה שחם: ועל זה יש לנו תחרות מאד גדולה עם נושאים אחרים.

גליה שחם: לא בכל בית ספר יש שעת כישורי חיים.

גליה שחם: המשרד חייב את בית ספר לתת שעת כישורי חיים אבל לא נתן באמת תוספת שעה.

גליה שחם: זה על חשבון דברים אחרים.

גליה שחם: כשמדברים בעל יסודי זה בשעת מחנך, בשעת מחנך יש לו עוד הרבה תפקידים אחרים לעשות ואנחנו כל הזמן בתחרות.

גליה שחם: זה תחרות על משאב שהוא לא תלוי כבר בתקציב שלי, אבל הוא תלוי במשרד החינוך.

גליה שחם: מה שאנחנו השנה עושים כדי לחזק בכל זאת את העבודה, למרות שאין עוד שעות, אנחנו צרפנו אלינו את כל החינוך הלא פורמאלי.

מוחמד ברכה: תוכנית של אופק חדש לא נותן את התשובה.

גליה שחם: התוכנית של אופק חדש היא במידה מסוימת, יש לנו בעיה איתה, כי המב"ס , אותו מוביל בית ספרי, זה לא תפקיד מוכר באופק חדש, זאת אומרת שאם חטיבת ביניים היא באופק חדש, מי שעושה את התפקיד לא מקבל גמול ומרגיש מקופח מול חטיבת ביניים שלידו שהיא לא באופק חדש והוא כן מקבל גמול או בשנה שעברה.

מוחמד ברכה: אני מציע שנוציא מכתב למשרד החינוך בעניין הזה, זה לא מתקבל על הדעת.

אבי גור: כבר עשינו משהו טוב היום.

מוחמד ברכה: אתה מאד נלהב מאופק חדש והנה אנחנו מוצאים חורים.

רות דיין מדר: גם שלטון מקומי יוציא מכתב בנושא.

גליה שחם: אני יכולה להגיד שהאנשים, גם מדריכים שלי וגם המב"סים, הם אנשים מאד מחויבים לנושא, כי גם הגמול שהם מקבלים הוא גמול מאד קטן, זה לא מה שעושה את הדבר.

גליה שחם: השנה אנחנו עושים מחקר ביחד עם אוניברסיטות תל אביב כדי לבחון, לקחת אנשים שמחויבים לנושא ולבדוק מה מאפיין אותם כדי ללמוד איזה פרופיל של איש חינוך אפשר לגייס לפעילות הזאת, למניעת סמים.

גליה שחם: אנחנו כרגע עובדים מאד צמוד עם כל החינוך הלא פורמאלי, שזה כולל את מועצות התלמידים והנוער, גם הבית ספריות, גם הרשותיות, גם המחוזיות וגם הארציות על הועדות השונות שלהם.

גליה שחם: הם פשוט פרטנרים יוצאים מן הכלל לעשות כשליחים, כשגרירים בבתי הספר.

גליה שחם: בתנועות הנוער שוב הכול יחד עם הרשות, התחלנו לעבוד עם רכזי הדרכה ולבנות תוכנית משותפת.

גליה שחם: אחד הדברים שצריך לחזק כדי שבאמת אפשר יהיה לדבר עם הילדים על הנושאים האלה, זה את הידע ואת המיומנויות של המבוגרים.

גליה שחם: אותה פעולה שאנחנו עושים עם ילדים, זוהי אחת התוכניות היותר חזקות שלנו, זה תוכנית עמיתים.

גליה שחם: זוהי תוכנית מנהיגות של תלמידים שמקבלים הכשרה מיוחדת ועושים את העבודה יחד עם הצוות.

גליה שחם: אנחנו השנה, מתחילת השנה עד עכשיו כבר הכשרנו 6,000 תלמידים כעמיתים.

גליה שחם: את אותה פעולה אנו כרגע מרחיבים למנהיגויות הנוער הנוספות, ומשתדלים לתת לאותם כוחות מתנדבים בתוך בית הספר, זה כל השנשינים, אלה שעובדים במסגרת של הכשרות שלמשצ"ים, מד"צים, כל המנהיגויות נוער.

גליה שחם: אנו עושים להם הכשרה מזורזת על נושא של אלכוהול והתנהגויות סיכון.

גליה שחם: הם קיבלו אותנו בצמא.

גליה שחם: הם רוצים את אנשי המקצוע שידריכו אותם איך להתמודד עם הדברים האלה.

גליה שחם: תחשבו על זה, שמדריך בן 17 או בן 20, שהוא בעצמו בבילוי שלו שותה אלכוהול, איך הוא יגיב לילד בכיתה ד' או ח' .

גליה שחם: הם הדמות הבוגרת, הם הדמות המחנכת, הם הדמות הערכית והשנה אנחנו התחלנו פעילות מאד ענפה מול הכוחות האלה.

מוחמד ברכה: בכל זאת אני רוצה לשוב לעניין של חובת הדיווח.

מוחמד ברכה: את אמרת שאתם מדווחים, אבל זוהי לא האינפורמציה שאנחנו מקבלים.

גליה שחם: חובת הדיווח שלנו היא למשטרה.

מוחמד ברכה: במשטרה זה נתקע שם כנראה שזה לא עובד.

גליה שחם: בנושא סמים על כל שימוש בסמים אפילו חד פעמי, אפילו על חשד, מנהל בית הספר, בחוזר מנכ"ל מ- 97, מחייב חובת דיווח של מנהל בית הספר למשטרה.

גליה שחם: אם מדובר בילד צעיר מגיל 12 חובת הדיווח היא לפקידת סעד.

גליה שחם: אבל לגבי סמים אין פשרות בכלל.

גליה שחם: יש חובת דווח.

גליה שחם: השאלה עד כמה היא מתממשת?

גליה שחם: זאת אומרת האם באמת מדווחים?

גליה שחם: זה קשה לי לדעת.

גליה שחם: אני יודעת שהמדריכים שלי במקום שהם נמצאים ונודע להם הם עוזרים.

גליה שחם: יש לנו שיתוף פעולה יוצא מין הכלל עם המשטרה.

גליה שחם: מפני שבשימוש מזדמן לא נפתח תיק פלילי אלא בעצם נעשה תהליך טיפולי שחלק גדול ממנו נעשה בתוך בית הספר.

גליה שחם: כך שלנו יש אינטרס שבית הספר ידווח והתלמיד ילך לטיפול.

גליה שחם: הרבה פעמים הטיפול הוא בקבוצת אופי או באל-סם בקהילה.

גליה שחם: מה שאני חווה בשנתיים האחרונות, הם הרבה יותר אירועי אלכוהול והרבה פחות אירועי סמים.

מוחמד ברכה: אני רוצה בכל זאת שתבדקו אם יש אזה קצר בתקשורת בהעברת הנתונים.

גליה שחם: אם מנהלי בית ספר מדווחים?

מוחמד ברכה: קודם כל לראות מה האימות בין מה שאת אומרת לבין מה שאומרים ברווחה.

איריס פלורנטין: אני צריכה לבדוק את זה עם חנה סלוצקי.

מוחמד ברכה: צריך לראות איפה התקלה כי אם אנחנו מקבלים אינפורמציה ואת אומרת את ההיפך אז יש תקלה באמצע.

גליה שחם: חובת הדיווח לפקידת סעד היא רק בגילאים מאד צעירים, רק מתחת לגיל 12, נכון איריס?

איריס פלורנטין: כן.

גליה שחם: בנושא הסמים, מעל גיל 12 חובת הדיווח שלנו היא למשטרה לא לפקידת סעד.

איריס פלורנטין: את חוזרת לפקודת מנכ"ל שלכם אני לא מכירה אותה מספיק.

גליה שחם: חוזר מנכ"ל שלנו מחייב דיווח למשטרה.

גליה שחם: יש לנו על זה חוזר מנכ"ל שנכתב ביחד עם המשטרה שמסדיר את כל התהליך הטיפולי שעובר תלמיד בתהליך הזה.

מוחמד ברכה: אתם מדווחים למשטרה והמשטרה אמורה לטפל בזה עד כדי סעד.

גליה שחם: המשטרה אמורה לטפל בזה ביחד איתנו.

מוחמד ברכה: במישור הפלילי?

איריס פלורנטין: את צריכה להסביר את זה.

גליה שחם: ההליך, הוא הליך של טיפול מותנה.

גליה שחם: מחתימים את הילד וההורים על חצי שנה של טיפול.

גליה שחם: מחליטים ביחד עם בית הספר על מסגרת הטיפול , ובעצם אין רישום פלילי.

גליה שחם: זה מה שאומר חוזר מנכ"ל שנכתב ביחד עם המשטרה.

גליה שחם: הוא בעצם המטופל והמבוצע.

גליה שחם: במקרים של סחר, שידול, הפצה, בעברות שהם כבר לא שימוש מזדמן, שם זה כבר משהו אחר.

מוחמד ברכה: בכל זאת אני מציע לבדוק.

מוחמד ברכה: אם אני ארצה לשאול שאלה כללית, נגיד מה נדרש במשרד החינוך כדי לפחות שתוקדש שעה של כישורי חיים, שעה בשבוע או בחודש, בכל כיתה?

גליה שחם: צריכה לבוא דרישה.

מוחמד ברכה: הדרישה הגיעה ושמנו אותה על השולחן.

גליה שחם: לנו יש תוכנית מסודרת ומובנית לכל שכבת גיל של 30- 40 שעות שבועיות זאת אומרת שעה בשבוע.

גליה שחם: הקושי שלנו, הוא על פי סקרים, שאנחנו רחוקים מלהיות שבעי רצון.

גליה שחם: במצב הטוב עכשיו יש לנו סקר של מחוז דרום שעשינו בדצמבר, אנחנו מגיעים למשהו כמו 60 אחוז של קיום התוכנית, כי זה ניתן כהוראה.

מוחמד ברכה: אפשר להגיע לאותו אחוז בכל מקום, בכל מחוז, אולי קצת יותר או קצת פחות אבל גם כשמנסים לחפש נקודות זיהוי של החסר, אז זה יכול להיות תקוע במגזרים מסוימים ובאנשים מסוימים.

מוחמד ברכה: איפה שהחזקים זה חזק ואיפה שהחלשים זה חלש.

מוחמד ברכה: האם אותם 40 אחוז הם אותם 40 אחזו בדרום בצפון במרכז?

גליה שחם: אני אגיד לך מהניסיון שלי, זה תקוע במקום שיש חשש לגעת בנושא .

גליה שחם: בממלכתי דתי יותר מוכנים לדבר על עישון ואלכוהול ופחות מוכנים לדבר על סמים, וגם אם הם עושים מבחינתי זה נחשב שהן עושים.

גליה שחם: כי הם עושים את הוויתור שלהם אבל הם כן עובדים בנושא .

גליה שחם: איפה שלא עובדים בכלל זה לפעמים במקומות שההישגים הלימודיים עומדים בראש.

גליה שחם: זה תחרות על זמן מורה וזמן תלמיד.

מוחמד ברכה: יש לכם נתונים על מוכר בלתי רשמי.

גליה שחם: יש לי קצת אבל זה לא מספיק, השנה יהיו לי נתונים מדייקים.

מוחמד ברכה: הרושם הוא שיהיה יותר טוב או יותר גרוע?

גליה שחם: יש שיפור, זה תלוי מה המוכר שאינו רשמי.

גליה שחם: זה תלוי כי זה גם כן הטרוגני.

גליה שחם: אבל יש היום נגיד עם כל נושא האלכוהול בקרב החרדים, יש יותר נכונות להכניס את הנושא.

גליה שחם: אנחנו מבחינתנו מציעים הדרכה לכל מקום שמוכן.

גליה שחם: אם אנו מדברים על בתי ספר פרטיים, אז למשל בתי ספר פרטיים כן יש יותר נגיעה בנושא, יש פחות בעיה.

גליה שחם: הבעיות הם יותר של עמדות, האם לגעת בנושאים האלה.

גליה שחם: יש נטייה להגיד אצלנו אין.

מוחמד ברכה: רצית להגיד משהו?

אבי גור: הועלתה כאן הבעיה של השעה, מתי להעביר את זה.

אבי גור: אז יש לי הצעה חדשנית, שכבר ניסינו אותה בכמה בתי ספר.

אבי גור: זה משולב גם עם עלית הסיכון באלכוהול ובסמים שזה בדרך כלל בחופשת הקיץ.

אבי גור: מה שגילינו שבבתי ספר במיוחד בתיכוניים ובחטיבות הביניים, יש ישיבות ציונים בערך 20 יום לפני סיום הלימודים.

אבי גור: התהליך הזה מסתיים בערך בן 8 ל 10 ימים.

אבי גור: ומהרגע שזה מסתיים פחות או יותר, נגמרו הלימודים.

אבי גור: ובשלושה הימים האחרונים של בית הספר בין ה 17 עד ה 20 לחודש, כל מנהל בית ספר מוכן שתביא לו מרצה בכל תחום.

אבי גור: הוא נותן להורים אפשרות בשלושת הימים האלה כמה שאנחנו רוצים.

אבי גור: אז מה שאני מציע שאם אנחנו נמליץ לפני משרד החינוך שיומיים לפני חופשת הקיץ יערך שיעור בנושא של מניעת אלכוהול וסמים.

אבי גור: זה גם נותן דגש לקראת הקיץ, זה גם מפנה שעה שכל מנהלי בית הספר יסכימו עליה והרווחנו שתי ציפורים במכה אחת.

גלעד נתן: תהיה תוכנית שתיעשה כיום מרוכז, כלומר 4 – 5 שעות.

אבי גור: אתה תגיע לזה, אל תדאג, תתחיל עם שעה אחת.

גליה שחם: זה יכול להיות רעיון חלקי של העבודה שלנו.

גליה שחם: העבודה שלנו מתבססת על עבודה תהליכית מתמשכת.

גליה שחם: אנחנו כן עושים ימי מוקד בתוך התהליך אבל לא רק .

גליה שחם: לי חסר ימי מוקד.

גליה שחם: להביא מרצים זוהי העבודה הקלה.

גליה שחם: העבודה הקשה היא לעשות את השיחות והסדנאות עם התלמידים לאורך זמן.

גליה שחם: ולאפשר להם להבין.

אבי גור: אני נתתי לך רמז שיש פה 10 ימים שאפשר אפילו לעשות את התהליך שלך.

אבי גור: זאת אומרת שאם תיבני איזשהו מודל שבהתחלה תעשי שנה ראשונה הרצאה, ובשנה הבאה תעשי מודל תהליכי מתווסף לזה.

אבי גור: אני כבר את כל מה שאת אומרת עכשיו לא רק שאני מסכים אני כבר עשיתי אותו.

אבי גור: מודל הרצאת פתיחה ועוד מודל סדנאי מתלווה, אין שום בעיה רק אני אומר חבל על הימים שמתבזבזים ואני אומר שיש לנו הזדמנות להיכנס אליהם.

אבי גור: האפקט זה כמו עשרת הדיברות.

אבי גור: ברגע שלילד או לנער יש לפניו את עשרת הדיברות, יש לו כלי ואם לאחר מכן אתה רוצה גם את השיעור שמסביר מזה התורה והתנ"ך ולהעביר אותו את החוויה זה בסדר.

אבי גור: אבל בא נתחיל ממשהו.

מלדה ברהן: כל השנה הם שותים, לא רק בקיץ.

מלדה ברהן: אני כמתנדב במשמר האזרחי כשאני יוצא בערב והאמן לי שאני מפחד להסתובב.

מלדה ברהן: וזה לא קורה רק בקיץ, כי בקיץ אין להם תעסוקה.

מוחמד ברכה: הוא מזהה שיש חלון שאפשר להכניס את הדבר הזה.

מוחמד ברכה: אבל זה לא תחליף לתוכנית ארצית על כל השנה.

ריקי צימר: זה רק כשהוא עובר את התהליך יכול לקבל יום סיוע.

אבי גור: אני הולך בכל דבר לספרה עשר.

אבי גור: גם שהילדים שלי יהיו עשר וגם שיהיו להם עשרה כללים.

מוחמד ברכה: עשר ועשר זה תמיד מצוין אבל אם זה עשר ממאה?

גליה שחם: השאיפה שלי שזה יהיה חלק בלתי נפרד ממערכת החינוך הסדירה, בשגרה, במסלול שצריך לעשות אותו.

מוחמד ברכה: איך?

מוחמד ברכה: איך מקצים?

גליה שחם: גם החלק של שעה, אני רואה שבחטיבות הביניים צריכים לתת שעה אפילו שזה מהסל לא נתנו שעה נוספת.

גליה שחם: אז בבתי הספר היסודיים יש יותר מימוש של תוכנית כישורי חיים.

גליה שחם: אנו מכניסים את זה עוד ועוד.

גליה שחם: בחטיבה העליונה נשארה אותה שעת חינוך שבה צריך להספיק הכול, כולל כל האירועים האקטואליים שקורים, לצערנו קורים דברים בנושא של סמים ואלכוהול וזה מזמן את הפעילות.

גליה שחם: יש מחויבות היום בבתי ספר לעשות תוכנית אבל אין מחויבות על היקף תוכנית.

גליה שחם: ואין הקצאה של שעה מתי לעשות את זה.

גליה שחם: אני חושבת שהדברים האלה היו יכולים לתמוך.

גליה שחם: כי את ההכשרות והתוכניות אנחנו עושים ויכולים לעשות יותר.

גליה שחם: כל נושא העבודה, ביחד עם הורים, זה גם נושא שהוא צורך מאד גדול.

גליה שחם: אנחנו עוד לא עושים מספיק וזה גם יעד לשנים הבאות את העבודה ביחד עם הורים שותפות ומעורבותם של ההורים בתוך התוכנית, אנו צריכים להגביר בצורה משמעותית.

אבי גור: יכול להיות שתהיה לך הפתעה מעניינת.

איריס פלורנטין: לפחות בתחום של התמכרויות, חלוקת התפקידים מאד ברורה וזה גם מה שאמרתי לגלעד והתעקשתי להגיד שזה ככה.

איריס פלורנטין: מי שאחראי על תוכניות המניעה זה ממש לא משרד הרווחה, זה משרד החינוך.

איריס פלורנטין: אנחנו לא נכנסים להם זוהי העבודה שלהם.

איריס פלורנטין: וקיבלנו את המקום שלנו להגיד את כל מה שאנחנו עושים לטיפול אנחנו לא עוסקים במניעה.

איריס פלורנטין: אני רוצה להדגיש ולומר מה כן נעשה.

איריס פלורנטין: קודם כל אני חושבת שמה שאנחנו צריכים להדגיש ולעשות יותר זה לעשות חיבור טוב יותר בין עובדי הטיפול נוער לבין בתי הספר.

איריס פלורנטין: זה משהו שאנחנו צריכים לעבוד עליו כדי שהילדים כן יוכלו לצאת ולהגיע לטיפול בשיתוף פעולה, על זה כן צריך לעבוד.

איריס פלורנטין: הדבר השני שהמשרד כן מתעסק בו זה תוכניות מניעה שהמשרד עושה בתוך השירותים שלו.

איריס פלורנטין: למשל בתוך מסגרות חסות הנוער, בתוך מסגרות של המיתרים מפתנים, שזה שיקום נוער.

איריס פלורנטין: בתוך המסגרות האלה המשרד בכוחותיו הדלים עושה את זה לאוכלוסיה שלו.

איריס פלורנטין: בתוכניות ניסיוניות חדשות שאנחנו מנסים לארגן בכוחות הקיימים שלנו והם באמת דלים ונקודתיים.

איריס פלורנטין: דבר נוסף שאני חושבת שכן ראוי להגיד בשולחן הזה, אנחנו עושים, בשיתוף פעולה עם עוד גורמים כמובן, שתי תוכניות נוספות שזה קבוצות משולבות לנוער והורים יוצאי חבר העמים ואתיופיה.

איריס פלורנטין: הם לא קבוצות מניעה, הם קבוצות מניעה טיפולית שזה טכניקה קבוצתית טיפולית עם דגש להגיע לנוער בסיכון שאנחנו גם עושים באמצעותם מניעה.

איריס פלורנטין: זה לא תוכנית מניעה פרופר שגליה מדברת עליה, זו תוכית שאנחנו עושים התערבות טיפולית שבסופה אנחנו מצליחים למנוע כניסה הידרדרות ואנחנו מצליחים לאתר נוער בסיכון.

מוחמד ברכה: ובכל זאת יש רשימת המתנה.

איריס פלורנטין: למה?

איריס פלורנטין: אנחנו מדברים על דברים אחרים, אני לא עוסקת במניעה.

איריס פלורנטין: אני לא מבינה המתנה למה?

איריס פלורנטין: אם ההמתנה לטיפול אז אין המתנה לטיפול.

איריס פלורנטין: אני עוד לא פגשתי נער שרוצה להגיע לטיפול ולא הצלחנו לשלב אותו.

איריס פלורנטין: תראה לי נער כזה?

איריס פלורנטין: אני עוד לא פגשתי.

איריס פלורנטין: מה גם שאני מוכרחה להגיד שמשרד הרווחה הרחיב את המעגל שלו מתחילת ינואר כשאנחנו כבר משלמים את רוב התקציבי אל סם מתחילת ינואר.

איריס פלורנטין: אז גם כשגליה אומרת שהיא מעבירה לאל סם היא בעצם מעבירה למשהו שהוא באחריותנו.

איריס פלורנטין: עכשיו צריך להבין שאנחנו די פרוסים בארץ היום.

אבי גור: אבל לאלכוהול אין פעילות.

איריס פלורנטין: בוודאי שיש.

איריס פלורנטין: עובדי הנוער שלנו נותנים גם טיפול לאלכוהול והימורים.

איריס פלורנטין: ואם לא יודעים על זה, זה בעיה.

איריס פלורנטין: אנחנו פרוסים היום ב -70 רשויות מקומיות, זה לא מעט.

איריס פלורנטין: גם אם נער יבוא ממקום אחר אז אנחנו נחבר אותו.

איריס פלורנטין: אני עוד לא פגשתי נער שאמרו לי שהוא צריך להגיע לטיפול והוא עומד בהמתנה והוא לא התקבל.

מוחמד ברכה: אם נער מחליף מקום מגורים ?

איריס פלורנטין: אז אני אתן לו במקום השני ואם בעיר שהוא נמצא ער אז אנחנו מחברים את זה לעל אזורי.

מוחמד ברכה: זאת אומרת שהוא לא יכול ליפול בין הכיסאות?

איריס פלורנטין: לא, ואני אגיד לך יותר מזה היום .

איריס פלורנטין: ברגע שאנחנו התחברנו במכרז לאל- סם אז זה מכסתי ולא מקומי.

איריס פלורנטין: זאת אומרת אם עמותת אל סם מקבלת ממני כסף נניח לאזור תל אביב, אז זה מחולק בין כל הרשויות.

איריס פלורנטין: זאת אומרת שאם רשות מקומית שולחת את הילד אליה אני נותנת מכסה לרשות המקומית, זה בכלל לא תלוי רשות, זה אזורי לחלוטין.

מוחמד ברכה: מה עם התוכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון?

טלל דולב: התוכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון היא לא פעולה שממוקדת במניעת שימוש באלכוהול וסמים .

טלל דולב: אני חושבת שזה חשוב מאד להבין את זה, זה חלק מהעניין.

טלל דולב: אם מסתכלים על הדגשים של התוכנית, גם על העקרונות שלה וגם על האוכלוסייה, שבסופו של דבר הותרה וגם על מה שיצא בסוף, זה חלק מהעניין.

טלל דולב: זוהי תופעה חמורה אבל היא לא בסיס העיסוק של התוכנית הלאומית.

טלל דולב: כי התוכנית הלאומית מטרתה הייתה להסית בתוך אוכלוסיות הסיכון, ופה אני כן מתחברת למה שאיריס אמרה, על המניעה בקרב האוכלוסיות בסיכון.

טלל דולב: אבל להסית בתוך האוכלוסיות הסיכון את המשאבים מהתופעות הקיצוניות למצבי הביניים כדי למנוע הידרדרות.

טלל דולב: ולהסית מילדים גדולים לילדים קטנים .

טלל דולב: אז בסך הכול זה נתח של הפעילות אבל זה לא במוקד סדרי העדיפויות של התוכנית.

טלל דולב: עכשיו אני רוצה לומר כמה דברים על מה גילינו וכמה דברים על מה אפשר לעשות כדי לחדד דברים מעבר.

טלל דולב: קודם כל מה שעשינו בעיקר בשנה האחרונה, זה באמת מיפוי ואיתור של בני נוער בסיכון.

טלל דולב: מצאנו אחוזים בקרב הילדים בסיכון של שימוש ועם זה בקרב ילידם ובני נוער בסיכון זה כבר שימוש ממש שדורש טיפול , באלכוהול וסמים.

טלל דולב: האחוזים הם לא גבוהים אבל אם מסתכלים על קבוצת הגיל של 16 -18 יש לנו אחוז נכבד.

טלל דולב: אני מניחה שבערך חמישית, יש להם כבר איזושהי בעיית אלכוהול וסמים.

מוחמד ברכה: חמישית ממה?

טלל דולב: מבני הנוער בסיכון, ששוב אלו הילדים עם הבעיות החמורות.

טלל דולב: מה שאנחנו עוד רואים שיש קבוצות שבקרבם זה יותר שכיח עולים חדשים למשל.

טלל דולב: יש קבוצות שבקרבם הדיווח היה פחות שכיח למשל חרדים, באוכלוסיה הערבית.

טלל דולב: חלק משם זה בעיות איתור ודיווח.

טלל דולב: זוהי תופעה קיימת אבל במכלול הצרכים של ישובים וילדים ונוער בסיכון זה לא הדבר שהם שמו עליו את האצבע.

טלל דולב: מה הישובים כן בחרו לעשות ופה אני חושבת שכן אפשר להתחבר למאמצים אחרים.

טלל דולב: ישובים בחרו להקים תוכניות שהם תוכניות תשתיתיות.

טלל דולב: הלכו על הרבה מועדוני נוער, הלכו על כל מיני תוכניות שהם תוכניות שייט וספורט ימי, תוכניות שהם איך מפעילים את הנוער בהפעלות חיוביות על מנת לייצר חוויות חיוביות ותחושה שהם שווים ודברים מהסוג הזה.

טלל דולב: אלו דברים עיקריים, 70 אחוז מהתקציב הלך על דברים כאלה זאת אומרת שמה עושים עם נוער בשעות הפנאי בכיוון של עבודה קצת טיפולית וכיוון של עבודה חיובית.

טלל דולב: אני חושבת שמאד חשוב להתחבר ברשויות האלה לראות איך אפשר, היכן לעשות איתור בבתי הספר, כי שוב כמו שאתה אמרת רוב בסיס האיתור שלנו היה בתי ספר האיתור שלנו בבתי ספר העל יסודיים בעיני, לא היה מספיק טוב.

טלל דולב: ההרגשה הייתה, שמורים לא איתרו מספיק, שהם לא מכירים מספיק את התלמידים וגם לא מכירים מספיק את התלמידים מחוץ לבתי הספר אבל זוהי בעיה אחרת.

טלל דולב: המורים באיתור לא מעורבים.

טלל דולב: בתהליך האיתור עברנו בית ספר בית ספר ויועץ יועץ ופחות או יותר מחנך, מחנך.

טלל דולב: עדיין בבתי ספר יסודיים ההרגשה הייתה שהמורים מכירים יותר את התלמידים והאיתור היה יותר יסודי.

טלל דולב: אחוזי האיתור בקרב הנוער היו נמוכים ממה שציפינו הם היו כמו ביסודי וזה נמוך.

מוחמד ברכה: איך אתם יודעים שזה הכי נמוך, יש לכם הערכה של כמה יש וכמה הגיע אלכם?

טלל דולב: תראה אנחנו עובדים על פי אומדנים שנעשו בשנים קודמות על בסיס כל מיני קבצים אדמיניסטרטיביים.

טלל דולב: בסך הכול זה הפעם הראשונה שהלכו מורה- מורה, כיתה- כיתה ושאלו אותו מי הילדים בסיכון בכיתה שלך ובוא תסמן את הבעיות שלהם, באותם 56 ישובים.

טלל דולב: אז אני יכולה להגיד שזה נמוך ממה שציפיתי.

טלל דולב: בדרך כלל ראינו אחוזים גדלים בין הגיל הרך לבין הנוער.

טלל דולב: ראינו תופעות מחמירות בין בתי ספר יסודיים לבין הנוער.

טלל דולב: בכל האומדנים, במחקרים, זוהי תופעה שהיא די ידועה.

טלל דולב: המשפט שילדים קטנים צרות קטנות, וילדים גדולים צרות גדולות, לא המציאו אותו סתם.

טלל דולב: בנתוני האיתור שלנו זה לא ככה, הנוער מאד קרוב ליסודי ואנחנו גם יודעים ששמה המורים מכירים פחות, שיש יותר ילדים שנעדרים, אם ילד נעדר שכחתי שהוא קיים.

טלל דולב: ופה המקום שמה שאנחנו רואים מבחינת הלקונה של המערכת זה איך בתי הספר העל יסודיים מתחברים לעניין של האיתור, הטיפול וההפניה.

טלל דולב: מי שצריך טיפול יגיע ויקבל.

טלל דולב: ההרגשה שלנו בעל יסודי זה שיש ילדים שהם לא משתמשים כבדים, זה לא המכורים זה לא אלה שלא צריכים אל סם אבל ילדים שהם בסיכון להידרדרות לשימוש בסמים, כי זה כן עולה עם הגיל, ולא תופסים אותם בבתי הספר העל יסודיים בזמן כדי להעביר אותם לאיזשהו התערבות יותר אינטנסיבית שהיא לא בהכרח התמכרויות.

טלל דולב: פה ברשויות של התוכנית הלאומית, המרכזים לנוער, המקומות האלה שכבר החליטו לקיים אותם, אפשר להשפיע על תוכן הפעילות שלהם.

טלל דולב: יש גם ועדה לנוער בכל רשות מקומית שיכולה לקיים דיון בדברים האלה ולנהל איזה מדיניות ולכוון את הפעולות לכיוון הזה.

טלל דולב: את זה אנו ניקח בשמחה על עצמנו מבחינת בואו נשים את זה על השולחן ברשויות המקומיות.

מוחמד ברכה: יש ניסיון לאתר מחוץ למערכת של בתי הספר?

טלל דולב: האיתור שלנו ובקרב בני הנוער הוכיח את עצמו כלא מספק, יש פה מגבלה.

טלל דולב: האיתור שלנו מבוסס על מערכות אוניברסאליות: טיפות חלב , גני ילדים, יסודיים ועל יסודיים.

טלל דולב: העובדים של איריס דיווחו, מזוהה ומוצפן, על כל אחד מהנערים שבטיפולם.

טלל דולב: אז את המטופלים אנחנו מכירים, המערכת מידע שלנו מכירה את המטופלים.

טלל דולב: אותו הדבר קידום נוער דיווחו, אותו דבר ביקור סדיר דיווחו, אותו הדבר שירותי רווחה אחרים נוער וצעירים וכו' דיווחו.

טלל דולב: אז דיווחו על הילדים שמטופלים.

טלל דולב: ואיתרו ילדים במסגרות האוניברסאליות.

טלל דולב: אנחנו ראינו שבשני הצדדים האלה בסך הכול משני המקורות אנחנו לא מקבלים את התמונה המלאה.

טלל דולב: כי לא מכירים את כל הילדים שמחוץ למסגרות ברמה של למלא עליהם טופס והמורים בבתי הספר לא מודעים מספיק בעל יסודיים לדעתי, אלה ילדים שנמצאים שם והם נמצאים בסיכון.

טלל דולב: זה שלא שמו בדתה בייס שלי זה לא נורא, אנחנו יכולים לתכנן להמשיך ולעבוד אני חושבת שזה כן מצביע על איזשהו מקום לחדד גם את ההסתכלות של הצוות.

מוחמד ברכה: ניסיתם לשתף פעולה עם ועדי ההורים?

טלל דולב: לא אנחנו עוד לא שם, אבל אנחנו נשמח לעשות את זה.

טלל דולב: אבל לחדד גם את ההסתכלות של הצוותים הרגילים בבתי הספר, כדי למצוא את הילדים ולעשות את המסלולים של להעביר אותם הלאה.

טלל דולב: כי מהניסיון שלי מחיים קודמים, התוכניות מניעה רחבות הם לא מדברות דווקא על 15 אחוז שאנחנו מאתרים בבתי הספר כי אלה עם הבעיות.

מוחמד ברכה: 15 אחוז בישובים שהתוכנית פועלת בהם.

טלל דולב: 15 אחוז בישובים שהתוכנית פועלת בהם.

טלל דולב: שזה סוציו אקונומי אחד עד ארבע.

מוחמד ברכה: שזה פחות מרבע סך הכול הישובים במדינה.

טלל דולב: זה חצי מסך כל הילדים במדינה.

טלל דולב: אבל כולם מסוציו אקונומי מאחד עד ארבע.

גילעד נתן: היתרון של התוכנית שבגללו למרות שאמרו לי, שאנחנו לא מתעסקים במניעת סמים יש תוכנית שמתמקדת גם באיפה שיש ילדים וגם בסוציו אקונומי קשה וגם התוכנית באה ואומרת מגיע לכם.

טלל דולב: וגם בישובים של המגזרים שאתם כתבתם כמקופחים.

מוחמד ברכה: אתם מכסים את אחד עד ארבע את כולו?

טלל דולב: לא, אנחנו מכסים את כל הישובים באחד עד ארבע, שבהם בישובים יש יותר מ 17 אלף נפש לדעתי.

טלל דולב: אבל זה הרבה ילדים, זה חצי מהילדים במדינה.

טלל דולב: שליש מהילדים בתוכנית הם ערבים.

טלל דולב: אחד היתרונות של התוכנית זה שוב בניית תשתיות מקצועיות מבחינת עבודה בין מקצועית והנחת תשתיות של שירותים בישובים שלא היה קודם.

טלל דולב: אז אם אנחנו מדברים על ישובים ערבים וחרדים שאתם ציינתם אותם בדו"ח, ישובים שבהם לא היו שירותים קודם, אני אקח לדוגמא את קלנסואה, אקח לדוגמא את אלעד, אם עכשיו שמים שם מועדון נוער, ופועלת שם ועדת נוער, ומנהלי בית יושבים בתוך ועדת הנוער ופעם ראשונה נעשה איתור של תלמידים בבתי הספר ויש מודעות בישוב, יש פה בסיס על התשתיות המקצועיות האלה שנוצרות לשים פעולות נוספות בתחום של סמים ואלכוהול.

טלל דולב: התקציב הוא גמיש ועומד לרשות הישוב אם הם יראו שיש בעיה גדולה הם יכולים להסית תקציבים ממקום למקום, במהלך הזמן של התוכנית.

טלל דולב: אני לא יודעת עוד בדיוק איך אבל אני כן חושבת שיש פה בסיס חשוב לחשיבה של איך להלביש את הפעולות שנעשות על התשתיות האלה לפחות מבחינה ארגונית.

טלל דולב: כי יש לנו בן אדם בכל ישוב כזה שיכול לקחת על עצמו לעשות את הדברים וזה דווקא הישובים שיש בהם פחות תשתיות מקצועיות, ושנכנסות אליו עכשיו תשתיות מקצועיות .

טלל דולב: כי נכנסים שפים בתוכניות בבתי ספר יסודיים, שלא היו קודם.

טלל דולב: ונכנסים אגף שחר עם המרכזי נוער ותוכניות שלא היו קודם ונכנסים שירותי רווחה עם מרכזים טיפוליים שלא היו קודם.

טלל דולב: זה דברים שבתוך החצי שנה הקרובה מאד יעשירו את הישובים האלה מבחינת תשתיות מקצועיות ועל זה אפשר לבנות פעולות מניעה שוב בתוך האוכלוסייה בסיכון לא באוכלוסייה הכללית.

ריקי צימר: אני אחלק את הדברים שלאור מה ששמעתי לשתי רמות.

ריקי צימר: הרמה האחת השיתוף פעולה שזה לא מובן מאליו עם משרד החינוך בחינוך הפורמאלי והבלתי פורמאלי, כמובן שהדגשים ניתנים על פי תוצאות מחקרים אפידמיולוגים, שעל פיהם אנחנו מפתחים תוכניות תומכות.

ריקי צימר: עבודה עם הורים שאנו רואים אותה כראשונה במעלה ואנחנו מנסים לגבש ולחפש דרכים איך להביא את ההורים, שאתם יודעים שזה לא פשוט, להביא אותם לא לבית הספר ולא לקהילה.

ריקי צימר: והתוכניות התומכות שלנו אנחנו בתקווה שיגעו לכל תלמיד ותלמיד במדינת ישראל, כולל מה שגליה הזכירה תלמידים בחינוך הלא פורמאלי, שאנחנו עובדים באופן מערכתי איתם גם במועצות תלמידים גם תנועות הנוער, שאני לא יכולה עוד להביא נתונים ממוספרים אבל אנחנו בהחלט מקווים שזה ילך וישתפר.

ריקי צימר: אני לא אזכיר את התוכניות התומכות אני אדבר גם על הרמ"ש ואני רוצה להגיד שהדבר העיקרי בעצם זה לזהות את אותם אוכלוסיות שאנחנו צריכים להגיע אליהם וחשוב להגיע אליהם והם לא תמיד נמצאות במסגרות האלה.

ריקי צימר: זאת אומרת אני עוברת לרמה השנייה שהיא רמה כללית של מערכת הרשות שעובדת גם באמצעות המשרדים על פעילות מערכתית ועל זיהוי אותן אוכלוסיות, כמו אוכלוסיות עולים חדשים שכתוצאה מזה גם לקחנו רכזים מיוחדים למגזר הערבי, למגזר חבר העמים, למגזר יוצאי אתיופיה, ונעשות פעולות מאד רחבות.

ריקי צימר: באחרונה, כיוון שזיהינו צורך לעבוד עם המגזר החרדי בנינו ועדת היגוי בנושא הזה כדי לראות דרכים ביחד עם האנשים מהמגזר, איך להגיע אליהם באופן הנכון ועל פי האפיונים שלהם.

ריקי צימר: כשאנחנו עובדים למשל עם משרד הרווחה איריס הזכירה קודם שהם עוסקים בטיפול, אבל עדיין יש אוכלוסיות כמו חסות הנוער, שלא קיבלו טיפול נקודתי מערכתי ואנחנו היום מזהים שיש צורך חזק מאד להיכנס אליהם ואנחנו מפתחים איתם ביחד תוכנית, כמו שלא הזכרתי פה בתוכניות כי התוכנית יצאה רק לאחרונה, ערכת למידה למגזר הערבי שחולקו כבר חלק מהערכות חולקו כ – 430 ערכות על מנת שיהיו כלי למדריכים ולאנשי מקצוע בנושא מידע ומיומנויות חברתיות שזה חלק מה דברים החשובים.

ריקי צימר: אני חושבת שבאמת הקטע הוא לעבוד נכון ולעגן משאבים על מנת שנדע לאתר ולזהות את אותה אוכלוסיה שאנחנו צריכים להגיע אליה.

ריקי צימר: ופה אנחנו חוברים למשרדים, אם זה חסות הנוער אנחנו עובדים עם הרווחה, אם זה היה איתור וזיהוי מתבגרים אז עבדנו עם הרווחה והבריאות.

ריקי צימר: אני חושבת שהעגום הזה כולל, טלל הזכירה את האוכלוסיות בסיכון שגם אנחנו חברנו גם אליהם, על מנת להבין שגם התוכניות הם לא זבנג וגמרנו.

ריקי צימר: אני לוקחת את מה שטלל הזכירה וזה נושא החלופות.

ריקי צימר: נושא החלופות הוא מאד חשוב אבל אנחנו יודעים שכשאנחנו עוסקים בחלופה כמו ספורט או אופניים, כדורגל או מוסיקה או כל תוכנית חלופה אחרת, אם אנחנו לא מעבירים באמצעות התוכנית הזו מסרים חינוכיים חברתיים לא עשינו את שלנו.

ריקי צימר: יופי שהוא עושה מוסיקה וספורט והוא מעסיק את עצמו בשעות הפנאי, ואנחנו נותנים לו כלי נהדר.

ריקי צימר: אך אם לא נעביר את המסרים שאנחנו רוצים להעביר אז בעצם התוכנית לא השיגה את שלה.

ריקי צימר: כלומר אני חושבת שמכל התוכניות פה שהזכרנו הם באמת תוכניות תומכות שהם משולבות בתוך תוכנית אחרת.

ריקי צימר: אם אני לוקחת למשל את הנוער בסיכון שוב תוכנית שעברה מחקר וראתה את ההשפעה שלה.

ריקי צימר: אנחנו מגיעים לאותם ילדים שבאמצעות התוכנית הזו הם יכולים להגיע להישגים ולהוכיח את עצמם בצורה לא מילולית, מה שהרבה פעמים אין להם בבית הספר.

ריקי צימר: שההורים שלהם יכולים להרגיש שהם מצליחים, שההורים שלהם יכולים להתגאות בהם.

ריקי צימר: זאת אומרת יש כאן נקודות מאד משמעותיות ואנחנו צריכים מאד לקחת אותם בחשבון.

ריקי צימר: אני חושבת גם בפיתוח התוכנית.

ריקי צימר: לכן גם מה שנאמר על ידי אבי שזה נכון גם ימי שיא צריך להיות, אבל בפיתוח תוכנית אנחנו צריכים לראות את המערך הכולל, הכשרת הצוותים והאנשים, היכולת שלנו לתת להם את הרגישות ואת הנכונות לעבוד.

ריקי צימר: לכן אני מדברת על התוכנית באופן כללי כשברמת הישובים אנחנו עובדים באמצעות המתאמים שלנו, שמתאימים את התוכנית לישוב בכל הרמות, והם מפעילים את התוכניות האלה.

ריקי צימר: מה חסר?

ריקי צימר: אני אומרת שזה לא משולם, ולא יהיה אף פעם מושלם ,תמיד נרצה עוד.

ריקי צימר: אני חושבת שעצם זה שהגענו עם משדר החינוך, למשל שכל תלמדי בכיתה ט' במדינת ישראל במסגרת תוכנית המניעה השנתית עוברת מכורים לחיים, זה הישג.

ריקי צימר: עדיין לא הגענו לכל התלמידים מכיתה א עד י"ב שאנחנו שואפים שזה יהיה.

גליה שחם: גם לא לכל התלמידים בכיתה ט'.

ריקי צימר: גם לא לכל התלמידים בט', תקציבית זה המון כסף.

מוחמד ברכה: בחנתם את האמירה הזו של מכורים לחיים, לשים את עניין ההתמכרות באור חיובי?

מוחמד ברכה: נשמע לי הזוי.

ריקי צימר: אני לא אכנס לזה כאן, בחנו את זה.

ריקי צימר: עצם זה שזה עולה לדו שיח ולדיון זה חשוב למשל הזכירה גליה את התוכנית לכיתה ה' שאנחנו מכניסים מרכז למידה בנושא האלכוהול.

ריקי צימר: כיוון שהרשות קיבלה גם את הנושא האלכוהול אז כמובן שהדגשים רבים ניתנים בתחום הזה, לתוכניות עם דגש כל האלכוהול, שלא שמים בצד את הסמים.

ריקי צימר: אז בוודאי שחסרה תוכנית כזאת מגוונת כמו מכורים לחיים בנושא של האלכוהול שזה כמובן עלויות רבות.

ריקי צימר: המעקב והפיקוח אחרי התוכניות שברמת הישובים נעשה על ידי המתאם שיכול לזהות איזה תוכניות פועלות ואיזה לא.

ריקי צימר: אנחנו מקווים שגם עם משרד החינוך זה יהיה כיוון שגליה הזכירה את עבודת המחשוב.

ריקי צימר: אנחנו מקווים שנוכל לדעת איפה ואיך פועל?

ריקי צימר: איזה כיתות מקבלים כי כמו שאמרת זה עוד לא הגיע למצב האידיאלי שאנחנו רוצים.

ריקי צימר: כמובן שאנחנו רוצים לחזק את הנושא של המגזר החרדי והערבי.

מוחמד ברכה: את יודעת שאני אוהב שתגידו כמה מילים על המגזר הערבי, אבל העניין הוא איפה שחסר.

מוחמד ברכה: הליקויים בכל תוכנית הם מתמקדים בשתי אוכלוסיות, שדווקא הכי זקוקות לה: חרדים, ערבים עולים,זה בעצם נמצא שם.

מוחמד ברכה: לכן כשאנחנו מנסים להתמקד בחסר אנו מתמקדים באיפה שחסר.

מוחמד ברכה: ואיפה שחסר זה כמעט קבוע למרבה הצער.

ריקי צימר: אני אמרתי שזה לא משולם, אבל אנחנו עושים היום את כל המאמצים לכן גם לקחנו רכזים על מנת להגיע לאותה אוכלוסיה המגזרית והמגדרית, כי הלא יש הבדל בנים בנות וכו' .

ריקי צימר: אבל להגיד לך שיש עוד הרבה מה לעשות.

אבי גור: אני רוצה להגיד כמה דברים לגבי ההמשך, זאת אומרת ברור שהישיבה הזאת לא יכולה להקיף את הכול.

מוחמד ברכה: אתה רוצה שנדחה את דבריך ושנשמע אם יש למשדר הקליטה משהו להגיד?

מוחמד ברכה: אתם רוצים לומר משהו?

מלדה ברהן: אני ממשרד הקליטה.

מלדה ברהן: משרד הקליטה בנוסף למה שנאמר פה, עושה מאמצים די גדולים.

מלדה ברהן: פועלים בארץ מספר קבוצות בתחום הקהילתי.

מלדה ברהן: בתחום האלכוהול אנחנו רואים צמצום הפערים או גדילה של הנוער הוותיק והמידה של הנוער העולה.

מלדה ברהן: אבל בנושא הסמים יש לנו בעיה ואנחנו עומדים לפי המחקר שנעשה ברשות כמעט פי שניים מהממוצע הארצי.

מלדה ברהן: זה 9.6 לעומת 5.64 ויחד עם זאת אנחנו לא מתייאשים עדיין.

מלדה ברהן: אנחנו מנסים עם עמותת אפשר ומערכת החינוך ועם כל גוף שמוכן לעבוד איתנו וכן עושים את המאמצים כדי לשפר את ההסתגלות והקליטה שלהם בארץ על מנת להפחית את צריכת הסמים בארץ.

לודמילה חלד: יש גם את משרד הבריאות.

מוחמד ברכה: אין צרכים מיוחדים של משרד הבריאות להגמשת הטיפול לנוער בסיכון.

לודמילה חלד: זה העניין.

לודמילה חלד: הם עדיין לא הגיעו למצב של חולי, למצב של מחלה ממש.

לודמילה חלד: זאת אומרת עד כמה שמשרד הבריאות עוסק במניעה, הם לא הספיקו להגיע מפאת גילם.

לודמילה חלד: למשל שתייה מופרזת: ניתן כל החיים עד 120 לשתות בצורה מופרזת ולא להגיע למצב של מחלת אלכוהוליזם, ואפשר תוך 5 שנים, במיוחד נשים, להגיע למחלת אלכוהוליזם.

לודמילה חלד: במרכז לטיפול באלכוהוליסטים "ויקטוריה" שיש לנו עכשיו שטח בתוך בית החולים אברבנאל, בזמן האחרון יש אוכלוסיה שהפציינטים הצעירים, שהם בני 20 פלוס והם אלכוהוליסטים גמורים.

לודמילה חלד: אבל מה שאנחנו מגלים שבדרך כלל יש תשתית גנטית, נגיד בת אלכוהוליסטית מגיעה לטיפול כשהיא בעצמה בת 22 והיא כבר אלכוהוליסטית גמורה אבל היא גם אימא.

לודמילה חלד: זאת אומרת אנחנו רואים מקרים מאד ספציפיים מזווית המחלה .

לודמילה חלד: אבל כאן הדיון הוא בעצם איך למנוע להראות את ההתקרבות לאלכוהול ולתרבות שתייה.

גלעד נתן: לא חסרות בעיות גם בתחום סמים, אבל זה טיפול ולא מניעה.

גלעד נתן: היה לנו כאן תחלואה כפולה שמחלקות לנוער אין.

לודמילה חלד: גם לא רוצים להכניס את הנוער למקום שיש מטופלים.

ריקי צימר: התוכנית הטיפולית היחידה זוהי תוכנית אופי

גליה שחם: דווקא היום משר הבריאות מאד חזק הולך עם נושא של קידום בריאות.

גליה שחם: אני יודעת כמה הרבה פעולות עושים בנושא של עישון סיגריות.

גליה שחם: פעילות של קידום בריאות ועוד לפני טיפול.

גליה שחם: נראה לי שאלכוהול עוד לא עשה מספיק.

גליה שחם: אנחנו שומעים על ילדים בחדרי מיון, יש עלייה מאד משמעותית של הרעלות אלכוהול של ילדים כפי שנרשם בחדרי מיון .

לודמילה חלד: יש שימוש בחגיגת והרעלת אלכוהול אבל זה חד פעמי הרעלת אלכוהול.

גליה שחם: זה סוג של איתור.

גליה שחם: לדעתי כל נושא האלכוהול בחלק הזה ילך ויתפתח כי כל המפגש הזה עם אחיות במרכזי מתבגרים.

גליה שחם: יש שם מעבר מהטיפול בחולי למניעה ואני מאמינה שכן נצליח לעשות ביחד דברים.

גליה שחם: למשל עם בית חולים הדסה עין כרם עושים פעילות בנושא של אלכוהול ונהיגה, ונעזרים מאד באנשים המקצועיים של המרכז הרפואי.

גליה שחם: זה משהו שאנחנו רוצים להרחיב לכל הארץ, ימי עיון לתלמידים במרכזים רפואיים שבעצם נפגשים בחלק הזה של הידע הרפואי לתופעות של האלכוהול.

גלעד נתן: מי עושה את ההסברה בנושאי העישון?

גליה שחם: יש מחלקה לחינוך לבריאות ואנחנו עובדים איתם בשיתוף פעולה מאד הדוק בכל הנושא של עישון סיגריות.

אבי גור: יש גם מחלקה לאם לילד ולמתבגר, שהיא למעשה זאת שמטפלת בצד התרתי והתפעולי בשטח עם האחריות ועם הרופאים.

אבי גור: ויש גם ראש שירותי בריאות הציבור שהוא הוציא את המכרז האחרון שנוגע לחינוך בתחום של מניעת האלכוהול גם.

מוחמד ברכה: שלטון מקומי, רות את רוצה להגיד משהו?

רות דיין מדר: לא.

מוחמד ברכה: לא?

מוחמד ברכה: את מרוצה מהפריסה של המוניציפאליות של התוכניות למיניהם?

רות דיין מדר: אני חושבת שבאמת התוכנית היא בשלבי ביצוע כל כך ראשוניים שקשה לומר בשלב הזה.

רות דיין מדר: אנחנו מלווים את התוכנית ואנחנו שותפים לישיבות ההנהלה שמתקיימות.

רות דיין מדר: אני חושבת שצריך קצת לרוץ לפני שנוכל לדבר.

גלעד נתן: התוכנית הלאומית ומה שהיה עד התוכנית הלאומית?

רות דיין מדר: התוכנית הלאומית זה לא המוקד שלה אל תשימו את כל הביצים בסל הזה.

גלעד נתן: אני מבטיח לך שעוד שנה נבוא ונדע בדיוק איפה ולמה.

מוחמד ברכה: אבי אתה רוצה להגיד משהו?

אבי גור: אנחנו שנה מדברים עם שר החינוך על עקרון שמדינת ישראל תהיה בין 10 המדינות הטובות בכל תחום במשרד החינוך.

אבי גור: אנחנו הרחבנו את זה גם למשרדי ממשלה אחרים.

אבי גור: ויש לנו שיתוף פעולה נהדר עם השר והוא החליט על מדיניות של מדידה, גם בתוך מדינת ישראל וגם כלפי מדינות אחרות או אי.סי.

אבי גור: די.

אבי גור: והמדינות אירופה.

מוחמד ברכה: למה אתה מתכוון לתוכניות מדידה?

מוחמד ברכה: זאת אומרת לשפץ את הכלים במודדים לא את המציאות?

מוחמד ברכה: כי אני יודע איך זה קורה בנתוני האבטלה, אני אספר לך אם אתה רוצה.

מוחמד ברכה: בנתוני האבטלה אם יש מקום שהוא מעל 10 אחוזים אבטלה ואז הוא נכנס למקום של מוכי אבטלה אז מכניסים 20 או 50 מובטלים לתוכנית של הכשרה מקצועית כביכול בלי שום הבטחה שתהיה להם עבודה, ואז האחוז יורד ל 9.9 .

אבי גור: אני מתכוון למשהו אחר.

אבי גור: אני מתכון לזה שלמשל אתן לך תחום של בריאות השן.

אבי גור: הסקר הזה שיש פה מוכיח שיש 40 אחוז מהרשויות ששם הילדים לא מקבלים את מה שהחוק אמור לתת להם.

אבי גור: זאת אומרת שהחוק לא מבוצע על בססי שוויוני, זאת אומרת שיש בסיס לבג"צ.

אבי גור: אז אנחנו הגשנו לבג"צ לנושא של בריאות שיניים וקיבלנו בזכות זה פי 3 תקציב.

אבי גור: מעשרה מליון אנחנו יושבים השנה 2010 על 30 מליון .

אבי גור: ויותר רשויות יקבלו את זה וגם יאבדו תנאים.

אבי גור: זאת אומרת זה מבוצע על ידי השלטון המרכזי מבלי להתחשב במגבלה שהייתה בשנים קודמות של הפשיטות רגל של חלק מהרשויות.

אבי גור: זה פיתרון שונה לגמרי.

אבי גור: הרבה יותר ילדים יהינו מזה השנה.

אבי גור: אותו הדבר אני מדבר גם פה.

אבי גור: אני גם רוצה לתת קרדיט.

אבי גור: הם בסך הכול, משרד החיינוך עושה עבודה יפה.

מוחמד ברכה: אתה יודע מה הביקורת המרכזית של ה-או.

מוחמד ברכה: אי.סי.

מוחמד ברכה: די, על הצטרפות מדינת ישראל ל- או.

מוחמד ברכה: אי.

מוחמד ברכה: סי.

מוחמד ברכה: די אתה מה הביקורת העיקרית שם?

אבי גור: אז אתה צריך לתמוך בי.

מוחמד ברכה: אני אשמח לתמוך בך.

אבי גור: אז בוא ניתן לילדים העניים במדינה את מה שנותנים להם במדינות אחרות, ומצד שני אם יש משרד כמו משרד החינוך שעושה עבודה יפה, ואני רשמתי לעצמי רשימה של משרדים אחרים שגם כן יכולים לבוא לידי ביטוי פה בוועדה.

אבי גור: זאת אומרת מה שאני מצפה מהמ.מ.מ.

אבי גור: זה שייתן לנו דוח על הדברים של התמכרויות בארצות אחרות וגם שייתן לנו דוח על משרדים שהוא לא הזכיר.

אבי גור: אני אתן לכם דוגמא, אני כל חודש יושב עם הצבא, עם אק"א.

אבי גור: הם גם כן מוטרדים מהדברים האלה, הם לא רוצים חיילים אלכוהוליסטים, הם לא רוצים חיילים עם סמים, הם לא רוצים התמכרויות כלשהם, והם פועלים והם עושים עבודה גדולה.

גלעד נתן: הם גם לא רוצים לתת חומר.

אבי גור: אל תגיד שהם גם לא רוצים לתת חומר.

אבי גור: כי על נושא של תוכניות ועל נושא של מה שהם עושים אני מבטיח לך שיהיה לך שיתוף פעולה.

אבי גור: עכשיו תחשוב על זה, שלמעשה הצבא לפחות בקטע של שירות החובה, זה כמו חטיבת הביניים זה היקפים אדירים.

אבי גור: זה שלוש שנים, שלושה מחזורים ז,ח,ט, זה אותו הדבר כמו 3 שנים בצבא.

אבי גור: אז למה שמשרד הביטחון לא ישב פה בישיבה פעם אחת לפחות פעם בשנה, ויגיד מה הוא עושה באלכוהול וסמים, אפשר גם ללמוד ממנו, זה חשוב לנו.

אבי גור: דבר שני למשרד הבריאות יש הרבה תקציבים בנושא של מניעה.

אבי גור: ובשנים קודמות נעשו המון מפעלים יפים מאד בתחום הזה.

אבי גור: ב -5 שנים האחרונות יש נדידה בין הפרטה בנושא של שירותי בריאות לתלמיד לבין שירות ציבורי.

אבי גור: ויש שם דברים שיבואו לידי ביטוי מחר לדיון בכנסת.

אבי גור: כתוצאה מזה הרבה מפעלים יפים בתחום של מניעה של אלכוהול וסמים, נופלים בין הכיסאות.

אבי גור: אני מקווה מאד שזה ישתפר אני יודע שיש כוונה לשפר את זה.

רות דיין מדר: אני מבקשת בכל זאת להתייחס בעיקר במגזר הערבי.

רות דיין מדר: כמו שאתה יודע מתקיימות וועדות ממונות ברשויות כאלה ואחרות, ואין תשתיות של החינוך הבלתי פורמאלי.

רות דיין מדר: כל מה שמתקיים ויכול להתקיים יכול להתקיים בבתי הספר, אבל לא יכול להתקיים בשעות אחר הצהריים, כי אין שירותים חברתיים שמתקיימים בשעות אחר הצהרים.

רות דיין מדר: ולכן אין על מה להלביש את התוכניות הקיימות אם זה תנועות נוער ואם זה גופים אחרים.

רות דיין מדר: גם עניין המצ'ינג שרשויות לא יכולות לשים את היד מבחינה תקציבית כדי לסייע בתוכניות כאלה ואחרות.

רות דיין מדר: יש רצון של שר הרווחה ומנכ"ל משרד הרווחה, להקים גוף חיצוני שייתן מענה לרשויות שלא יכולות לספק שירותי רוחה ואולי בין היתר הגופים האלה יוכלו לתת מענה לתוך התשתית הזאת של אותה עמותה או גוף שרוצים להקים .

רות דיין מדר: אבל אני חושבת שעצם זה שהדברים מוצפים ומועלים אני מאמינה שבלתי נמנע שהתהליך ישתנה לטובה.

מוחמד ברכה: שמענו את הדברים ועצם שמיעתם היא מעקב אחרי מה שקורה ואנחנו נעשה בעתיד ישיבות דומות כדי לראות איך אנחנו מתקדמים.

מוחמד ברכה: אין ספק שהתוכנית הלאומית לקידום נוער וסיכון היא תוכנית בכיוון החיובי.

מוחמד ברכה: צריך לעודד את המגמה הזו.

מוחמד ברכה: אבל עדיין התקלות קיימות בעיקר, במקומות שהתוכנית אינה מתבצעת שם.

מוחמד ברכה: אני לא רוצה להגיד שזה אירוני אבל זה מעיק עוד יותר שדווקא איפה שיש מקומות חלשים, בהמשך למה שרות אמרה בסוף, מקומות קטנים או ישובים חלשים מתחת ל- 17 אלף, כולם נפלטים מהתוכניות השונות ומהמערכות השונות.

מוחמד ברכה: אני חשוב שזה דבר בלתי מתקבל על הדעת ואני חושב שיש מקום שאנחנו נקבל תשובות לגבי תוכניות עתידיות כדי שהפריסה תהיה כללית, גם במה שעושה משרד החינוך וגם מה שעושה משרד הרווחה.

מוחמד ברכה: בטבלה שהכין גלעד, אם אנחנו עושים ריכוז של הנתונים אנחנו מגיעים לתמונה מאד עגומה של פער בין ישובים חלשים עם אוכלוסיות חלשות אני מתכוון לערבים, חרדים ועולים איפה שאפשר לזהות כמובן.

מוחמד ברכה: וזה דבר שאני חשוב שאי אפשר להשלים איתו.

מוחמד ברכה: למשל תוכניות שמוגדרות כאן 5,6,7 בקרב הערבים יש 0 אחוז לעומת איפה שיש רק תוכנית אחת זה 60 אחוז לעומת 42 אחוז, זה אומר הרבה מעבר לסתם מספרים ונתונים .

מוחמד ברכה: אני שוב רוצה לעודד את התוכנית, אבל אני מבקש שבדיווח הבא נשמע דברים יותר טובים ויותר משכנעים על הפריסה.

מוחמד ברכה: תודה רבה, הישיבה נעולה.