ועדת הכנסת, כנסת 18, פרוטוקול מספר 68, 2010-01-26 15:00

יריב לוין: אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: על סדר היום הצעות לתיקוני תקנון הכנסת.

יריב לוין: בפנינו נוסח שכותרתו "נוסח לדיון בוועדת הכנסת, 26.1.10, חלק רביעי".

יריב לוין: אנחנו עוסקים בפרק ב'.

יריב לוין: נעסוק היום בסעיף אחד בלבד, שהוא הסעיף הראשון של פרק ב' שעניינו: סדר היום השבועי.

יריב לוין: בבקשה.

ארבל אסטרחן: הסעיף הזה בא לעשות סדר ולנסות לעגן דברים שהיום לא כתובים באופן מפורש ומסודר בתקנון.

ארבל אסטרחן: היום קובע סעף 31 לתקנון ש"יו"ר הכנסת יקבע את סדר היום השבועי לישיבות הכנסת על פי האמור להלן", ותכף נראה מה רלוונטי מכאן, שמפנה לסעיפים 32,33 הקיימים, והוראות התקנון לענין סדרי הדיון בנושאים השונים וסדרי עדיפותם, ויודיע עליו לחברי הכנסת לא יאוחר מיום ה' שלפני אותו שבוע.

ארבל אסטרחן: אין פה אבחנה בין מה שאנחנו יודעים, שיש סדר יום כללי, פול של נושאים, ויש סדר יום שבועי, שאותו מודיעים אחרי ישיבת הנשיאות ביום שני, והוא מפורט יותר.

ארבל אסטרחן: בנוסח המוצע יש הצעה להתייחס למה שקיים בפועל ואז סעיף קטן (א) יאמר ש"מזכיר הכנסת יפרסם, לא יאוחר מיום הישיבה האחרון בכל שבוע, בדרך כלל יום רביעי, את רשימת הנושאים שעל סדר יומה של הכנסת", שזה מה שנקרא סדר היום הכללי, שיש בו את כל הנושאים.

ארבל אסטרחן: אח"כ יאמר סעיף קטן (ב), שיו"ר הכנסת יקבע בתחילת כל שבוע את סדר היום השבועי המפורט של הכנסת, ויציגו בישיבתה השבועית של נשיאות הכנסת.

ארבל אסטרחן: סדר היום יפורסם לאחר ישיבת הנשיאות, אולם יו"ר הכנסת רשאי להכניס בו שינויים במהלך השבוע.

ארבל אסטרחן: זה בעצם משקף את מה שקורה.

ארבל אסטרחן: סעיף קטן (ג) בא לעגן מצב קיים שלא כתוב כיום - -

יריב לוין: ההערה הזאת של נאזם אמורה להיות כאן או - -

ארבל אסטרחן: הוא כתב את ה ל-(ד), אבל זה מתאים לכאן.

ארבל אסטרחן: הוא גם מעיר עד מתי צריך להודיע על שינויים.

ירדנה מלר-הורביץ: על שינויים בסדר היום?

ארבל אסטרחן: כן, וזאת שאלה כי יש דברים שיודעים אותם מראש, שדברים יורדים, שדברים נוספים והם דברים גדולים.

ארבל אסטרחן: אבל יש דברים שקורים במהלך - -

ירדנה מלר-הורביץ: להיפך, אפילו היה על זה בג"ץ.

ירדנה מלר-הורביץ: אני חושבת שאולי צריך להתייחס להערה של ועדת הכנסת בדיון הזה, על סמכותו של היו"ר לקבוע את סדר היום, שזה בסמכותו.

ארבל אסטרחן: זה כתוב.

ירדנה מלר-הורביץ: כתוב "יקבע", אבל למטה יש פירוט של החלטה של ועדת הכנסת שזה בסמכותו.

ירדנה מלר-הורביץ: זאת אומרת, כמובן שהוא פועל בהתאם לתקנון ובהתאם להוראות, אבל אני חושבת שאולי כדאי לקבע את זה.

ארבל אסטרחן: ההחלטה אומרת שוועדת הכנסת מחליטה שאין זה בסמכותה לשנות מסדר היום, כפי שנקבע על ידי היו"ר.

ארבל אסטרחן: זה מן הבהרה.

ירדנה מלר-הורביץ: אבל הוא אומר: הואיל וקביעת סדר היום של הכנסת, אם אנחנו רוצים להעלות את ההערות למעלה, אולי כדאי להכניס איזה שהוא משפט של סמכותו של יו"ר הכנסת.

יריב לוין: בפרק על יו"ר הכנסת לא התייחסנו לענין הזה?

ירדנה מלר-הורביץ: כי זה בפירוש סמכותו.

ארבל אסטרחן: זה מופיע פה פעמיים, גם ב-(ב).

ארבל אסטרחן: תכף אגיד מה קבענו בסעיף 6 של תפקידי היו"ר אבל (ב) אומר: "יו"ר הכנסת יקבע בתחילת כל שבוע את סדר היום".

ארבל אסטרחן: ברור שזה יו"ר הכנסת ולא מישהו אחר, "ויציגו בישיבת נשיאות".

ארבל אסטרחן: בסעיף (ד) כתוב: "בכפוף לאמור בסעיף קטן (ג), יקבע יו"ר הכנסת את סדר היום של הכנסת בהתאם להוראות אלה".

ארבל אסטרחן: זאת אומרת, אני חושבת שאין פה ספק שהוא קובע.

ארבל אסטרחן: נראה בסעיף 6 החדש.

ארבל אסטרחן: לא התייחסו לקביעת סדר היום אבל אני חושבת שזה נאמר די ברור.

ארבל אסטרחן: אני לא יודעת איך אפשר להגיד את זה יותר ברור.

יריב לוין: בעיניי זה גם ברור לגמרי.

יריב לוין: מה היית כותבת פה אחרת?

ירדנה מלר-הורביץ: אני חושבת שקביעת סדר היום בסמכותו של היו"ר כמשפט פתיח, ואחר כך לרדת יותר לרזולוציות של איך הוא יקבע את זה.

ירדנה מלר-הורביץ: אם הרצון להעלות את ההערות, תראי, ההערה הזאת נמצאת כאן מ-72.

ירדנה מלר-הורביץ: זאת אומרת שכנראה פנו לוועדת הכנסת על ערעור על סמכותו של היו"ר.

ירדנה מלר-הורביץ: פה זו קביעה מאוד נחרצת של ועדת הכנסת.

ירדנה מלר-הורביץ: להחלטתכם.

ארבל אסטרחן: העיקרון נכון אבל זה כתוב ב-(ב) וב-(ד), אז אני לא יודעת איפה עוד אפשר עוד להכניס את זה.

ירדנה מלר-הורביץ: כי גם בסעיף 31 יש "יו"ר הכנסת יקבע" ובכל אופן, בסוף אותו משפט, אחרי "הסדר השבועי לישיבות הכנסת" יש הערה - -

ארבל אסטרחן: הזהירו שאין זה בסמכותה של ועדת הכנסת.

ירדנה מלר-הורביץ: לא, אבל מתחילים עם זה שהואיל וקביעת סדר היום של הכנסת היא בסמכותו של יושב ראש הכנסת - -

ארבל אסטרחן: נכון, אז זה כתוב.

ארבל אסטרחן: יו"ר הכנסת יקבע, אז מישהו יוכל להגיד שלא, הוא לא יכול לקבוע?

ארבל אסטרחן: אין פה משפט שאומר שיו"ר הכנסת קובע את סדר היום אבל כתוב: יו"ר הכנסת יקבע.

ארבל אסטרחן: כתוב גם שהוא רשאי להכניס שינויים.

ירדנה מלר-הורביץ: אין בעיה.

יריב לוין: זה נראה לי די ברור.

יריב לוין: אבל איפה נכנסת ההערה של נאזם?

ארבל אסטרחן: נאזם רצה שיודיעו לח"כים על שינויים לפני תחילת הישיבה.

ירדנה מלר-הורביץ: היום נושאים שהם שנויים במחלוקת באים בדין ודברים גם בין יו"ר קואליציה ואופוזיציה.

ארבל אסטרחן: כשמוסיפים דברים?

ירדנה מלר-הורביץ: בטח, אם הם שנויים במחלוקת.

ירדנה מלר-הורביץ: היתה ועדת הסכמות וכבר אין ועדת הסכמות.

ארבל אסטרחן: יש מצב שמוסיפים נושא על סדר היום באמצע ישיבה?

ירדנה מלר-הורביץ: תוך כדי המליאה עושים תוספת לסדר היום.

ירדנה מלר-הורביץ: אי אפשר כך סתם להגניב נושאים.

יריב לוין: השאלה איך אנחנו מעגנים את זה?

יריב לוין: זה ענין מהותי.

דובר: אולי להכניס את זה רק לתוספת, שתוספת לסדר היום תהיה עד פתיחת הישיבה, כי אי אפשר להגביל להוריד מסדר היום.

ירדנה מלר-הורביץ: הבעיה היא בהוספה, והרבה פעמים תוך כדי עבודת הכנסת יש תוספות לסדר היום.

ירדנה מלר-הורביץ: פתאום שחררו מחובת הנחה בוועדת הכנסת, וזה ברור.

ארבל אסטרחן: במהלך הישיבה יש תוספת?

יריב לוין: בטח, רצים ומחליפים.

יריב לוין: ..

ירדנה מלר-הורביץ: יש את ההערה של בג"ץ, שהוא אמר שהוא לא היה מודע לתוספת שהיתה ואמרו: סליחה, התפקיד של חברי הכנסת זה לשבת כאן ולהתעדכן.

ארבל אסטרחן: זה לא עונה לנו אם אפשר לשנות את סדר היום או לא.

יריב לוין: אני חושב שהאמירה ש"לכל המאוחר עד מועד פתיחת ישיבת הכנסת באותו יום" היא פשוט לא הפרקטיקה הנוהגת וזה לא יעבוד.

ארבל אסטרחן: אני חושבת שהוא כן התייחס ל-(ד).

יריב לוין: מצד שני, בהחלט כן יש מקום שהשינויים יהיו כאלה שיהיה זמן סביר לחבר הכנסת לדעת שחל שינוי והוא יוכל להיערך, ולא שבדקה האחרונה מישהו ישים לו דף, עכשיו אנחנו מקפיצים סעיף שלא היה קיים ועוברים להצבעה.

ירדנה מלר-הורביץ: מה קורה אם אתה לא משנה את סדר היום ואתה במליאה, וזה קורה לא אחת, שבעלי הענין בסעיף מסוים לא נמצאים ואנחנו עוברים הלאה וגם אם לא נמצאים כי הם ידעו שהנושא ההוא צריך לקחת פרק זמן מסוים, ולפעמים סדר יום יכול ליפול ככה.

יריב לוין: מה שנפל, נפל.

יריב לוין: לא מפריע לי מה שנפל.

יריב לוין: מפריע לי שפתאום מוסיפים בלי שמישהו יודע שהוסיפו.

ירדנה מלר-הורביץ: אין מחטפים.

ירדנה מלר-הורביץ: אתה עושה תוספת לסדר היום, אם זה לא קיים.

דובר: אז מה הבעיה שיהיה כתוב שעושים תוספת?

יריב לוין: נגיד שהוא יוסיף ויודיע על כך לחברי הכנסת, מבלי להיכנס לשאלה של הטיימינג, כמה זמן הודעה הוא צריך.

דובר: לא עשינו בזה כלום.

ירדנה מלר-הורביץ: אפשר להכריז על תוספת לסדר היום.

ארבל אסטרחן: את אומרת שיש תוספות במהלך ישיבה, אז אי אפשר להודיע לפני תחילת הישיבה.

ירדנה מלר-הורביץ: תוך כדי.

יריב לוין: אתם רוצים לנקוב זמן, להודיע לפחות חצי שעה לפני שהנושא עולה לדיון?

יריב לוין: אפשר באופן עקרוני.

יריב לוין: אפשר להגיד שיש חצי שעה התארגנות ולא מנחיתים את זה ואחרי שניה מביאים להצבעה.

ארבל אסטרחן: רק נושא שהוסיפו לסדר היום.

דן מרזוק: זה נשמע הגיוני.

דן מרזוק: אני לא יודע אם חצי שעה...

יריב לוין: יכול להיות שאפשר לקבוע פה שתהיה הגדרה, שצריך לתת הודעה של חצי שעה - -

ארבל אסטרחן: מתווסף נושא לסדר היום, תימסר על כך הודעה לחברי הכנסת לפחות חצי שעה לפני תחילת הדיון בנושא.

ארבל אסטרחן: יהיה צריך להביא את זה בפני יו"ר הכנסת.

יריב לוין: אני חושב שזה סביר.

יריב לוין: בכל מקרה, אנחנו לא מצביעים היום אז זה לא בעיה.

ארבל אסטרחן: סעיף קטן (ג) בא להסדיר נושא שקיים היום אבל לא מעוגן בצורה מסודרת בסעיף של סדר היום, והוא מתייחס לשלושת ימי השבוע: "סדר היום של יום ב' יפתח בדיון בהצעות להביע אי אמון בממשלה, כאמור בסעיף 36(ה)(1)", שזה הסעיף שמדבר על - -

יריב לוין: המספר ישתנה בקרוב.

דובר: אין סעיפים ישנים שמפנים לסעיפים שכבר - - לצורך הענין כרגע, כשכבר אישרנו חלק, יכול להיות סעיף - -

ארבל אסטרחן: אבל אני בודקת את זה לפני שאני מניחה את זה על שולחן הכנסת.

ארבל אסטרחן: תסתכל על מה שהונח בשבוע שעבר על השולחן...

דובר: את מתקנת את זה לפני?

ארבל אסטרחן: ברור.

ארבל אסטרחן: אני מוחקת סעיפים, את כל ההפניות.

ארבל אסטרחן: אני עובדת עם תקנון מעודכן ובודקת.

ארבל אסטרחן: אז יהיה: " סדר היום של יום ב' ייפתח בהצעות להביע אין אמון בממשלה".

ארבל אסטרחן: הסעיף מופנה להצעות שהן לא בסיום נושא אלא הצעה לסדר היום, אם הוגשו.

ארבל אסטרחן: "(2) סדר היום של יום ג' ייפתח בנאומים בני דקה.

ארבל אסטרחן: (3) סדר היום של יום ד' ייפתח בתשובות לשאילתות דחופות.

ארבל אסטרחן: " אלה רק הפניות.

ירדנה מלר-הורביץ: למה הורדתם את "נאומים בני דקה" אם לא יהיה אי אמון בימי ב'?

ירדנה מלר-הורביץ: זה משאיר אפשרות כי במזכירות הכנסת אנחנו הרבה פעמים במצוקה של סדר יום.

ירדנה מלר-הורביץ: זה משאיר סמכות ליו"ר, אם אין אי אמון מאיזו שהיא סיבה, כן להשאיר את זה בפתח הישיבה להתייחס.

ירדנה מלר-הורביץ: הרי זה בא להחליף סעיף ישן, של הצעה לסדר מהאולם.

ירדנה מלר-הורביץ: פעם, אם חבר כנסת היה רוצה הצעה לסדר, היו נותנים לו.

ירדנה מלר-הורביץ: אז אחר כך אמרו: הם כל כך הרבה היו נלחמים על זה, אז בתחילת כל ישיבה שאין אי אמון יש 30 דקות של נאומים בני דקה.

יריב לוין: אני לא נגד זה, אבל זה לא סותר את 2, כי זה לא בא במקום נאומים בני דקה.

ארבל אסטרחן: היא רוצה להגיד: ב-(1), הצעות להביע אי אמון או בנאומים בני דקה.

דן מרזוק: לפי הנוסח הקיים היום זה גם ביום ב' - -

ארבל אסטרחן: אני רוצה לומר שבסעיף של נאומים בני דקה, שהוא בהמשך ונגיע אליו, חשבנו להוריד את יום ב'.

ארבל אסטרחן: חשבנו להשאיר רק יום ג', שיפתח בנאומים בני דקה.

יריב לוין: לא חשוב, אני מוכן לקבל.

יריב לוין: יש את הרעיון שאנחנו מדברים עליו, של להפוך את העסק לקצת יותר אקטואלי מבחינת תוכן הדיונים.

יריב לוין: אז יכול להיות שבסוף נעשה איזה משחק עם זה אבל כרגע, כל עוד אנחנו באותה מסגרת, יש רעיון של היו"ר, שנראה לי רעיון נכון.

יריב לוין: לייצר איזה שהוא מנגנון שיאפשר להעלות נושאים שהתעוררו עכשיו, באופן מיידי כדי שהעסק יהיה רלוונטי.

יריב לוין: אחרת, אתה כבול בזה שביום שני אתה מעלה דברים, ומה שלא הגשת נניח עד יום שני בבוקר, ביום שלישי קרה אירוע אחר ואנחנו ממשיכים לשבת פה ולדון כאילו אין כלום.

יריב לוין: זה בעיקר אבסורדי ביום רביעי, כשאתה מציע להצעות דחופות לסדר, שהן כבר לא דחופות מזמן כי הן הוגשו קודם.

יריב לוין: בכלל, כשנגיע להצעות לסדר לדעתי, במתכונת הקיימת זה ברכה לבטלה, כמו שזה מתקיים כרגע.

יריב לוין: אני מציע שכרגע נעגן את הקיים, נשאיר את האופציה של נאומים בני דקה, וכשנגיע לכל המסגרת הזאת - -

ארבל אסטרחן: אז נגיד שיום ב' יפתח בהצעות להביע אי אמון, ואם לא הוגשו – בנאומים בני דקה.

דן מרזוק: אבל צריך לזכור שאין הצעות להביע אי אמון בממשלה, כי יש הצעות לסדר באותו ענין, באותו נושא.

דן מרזוק: ההצעות להביע אי אמון מוסבות להצעות לסדר.

ארבל אסטרחן: אבל יכול להיות שלא יהיו, שאין אי אמון.

דן מרזוק: בסדר, אבל בשבועות שראש הממשלה בחו"ל, אין אי אמון - -

ירדנה מלר-הורביץ: היא הנותנת שאם אין אי אמון ונגיד שהחליטו שגם אין הצעה לסדר, אז אדרבה, יהיו דברים אקטואליים.

ארבל אסטרחן: ההצעה לסדר היא מכוח מה?

ארבל אסטרחן: היא לא מכוח התקנון.

דן מרזוק: כך אנחנו עושים.

ארבל אסטרחן: בסדר, זו איזו שהיא הסכמה.

ארבל אסטרחן: בהסכמה אפשר לעשות הכל אבל היא גם לא חייבת להיות נושא ראשון על סדר היום.

ארבל אסטרחן: אם זו הצעה לסדר, היא יורדת מהמכסה?

ארבל אסטרחן: מכוח מה היא ההצעה לסדר הזאת?

ירדנה מלר-הורביץ: בשבועיים האחרונים, למשל, זה היה בלי מכסה.

ירדנה מלר-הורביץ: זה כדי להשאיר את הכנסת רלוונטית.

סער פינטו: זה כמו שבהצעת חוק פרטית שאתה הופך להצעה לסדר.

סער פינטו: אתה מדבר אבל לא מצביע בסוף, זה הרעיון.

ארבל אסטרחן: לאי אמון יש משמעות חוקתית.

ירדנה מלר-הורביץ: אבל את יודעת שיש בתקנון, שהצעת אי אמון עברה להצעה לסדר.

ארבל אסטרחן: הצעת חוק יכול להיות.

יריב לוין: נברר את זה כשנגיע להם.

יריב לוין: כרגע, הניסוח צריך להיות: אי אמון על הווריאציות שלו, אם הופכים אותו להצעה לסדר, אם לא הופכים אותו.

ארבל אסטרחן: אין להפוך.

יריב לוין: מאה אחוז.

יריב לוין: אם אין אי אמון, יש נאומים בני דקה.

ארבל אסטרחן: ואז, בכפוף לאמור בסעיף קטן (ג): "יקבע יו"ר הכנסת את סדר היום של הכנסת בהתאם להוראות אלה: (1) בישיבות הכנסת בימים ב' ו-ג' תינתן עדיפות להצעות הממשלה; (2) ישיבת הכנסת ביום ד' תוקדש לדיון בהצעות חוק של חברי הכנסת המובאות לדיון מוקדם ובהצעות לסדר היום; (3) מוצה סדר היום בישיבה שיועדה לדיון לפי פסקאות (1) או (2), רשאי יושב ראש הכנסת להוסיף לסדר היום של אותה ישיבה - -

ירדנה מלר-הורביץ: תסתכלי בעמ' 30 למטה, כשנגיע לאי אמון.

ירדנה מלר-הורביץ: גנדי ביקש להפוך הצעת אי אמון של סיעתו להצעה לסדר יום, הממשלה לא התנגדה והצביעו על זה.

ארבל אסטרחן: אבל מה המשמעות של זה?

ירדנה מלר-הורביץ: זה לא משנה, זה היה.

דן מרזוק: ירדנה, אני בכל זאת רוצה להעיר: הרי היום, לפי המצב הקיים בתקנון, אנחנו לא מקיימים את הוראות התקנון כשאין לנו הצעות להביע אי אמון בממשלה.

דן מרזוק: לא מקיימים את הוראות התקנון.

דן מרזוק: עכשיו, אם אנחנו מתקנים, לעגן את המצב הזה, זה נראה לי קצת בעייתי.

ארבל אסטרחן: אז רוצים נאומים בני דקה ביום שני או לא?

ארבל אסטרחן: זאת שאלה.

סער פינטו: רוצים שתהיה אפשרות להסב את האי אמון להצעה לסדר, בשביל שבועות כאלה, שפתאום ראש הממשלה נסע לחו"ל.

יריב לוין: את זה נסדיר בתוך האי אמון.

סער פינטו: אם זה לא יקרה, אז יהיו נאומים בני דקה.

סער פינטו: זאת אומרת, יהיה סדר עדיפויות: אי אמון, אם לא אי אמון תהיה הצעה לסדר במקום, אי אמון שהפך להצעה לסדר, ורק אם אין את שני הדברים האלה, אז יהיו נאומים בני דקה.

סער פינטו: זה הרעיון?

ארבל אסטרחן: בסדר, פשוט צריך להסדיר את ההפיכה של אי אמון להצעה לסדר, אחרת אי אפשר לכתוב את זה.

יריב לוין: השאלה היחידה שצריך לשאול כרגע היא כזאת: האם אנחנו את המדרג הזה, בהנחה שכשנגיע לאי אמון נקבע את המדרג הזה, האם שם נכתוב שבמקום האי אמון יבואו נאומים בני דקה ואז אנחנו לא מכניסים את זה כאן או שאנחנו מכניסים את זה כאן.

ארבל אסטרחן: הצעה לסדר מגיש חבר כנסת, אי אמון מגישה סיעה.

ארבל אסטרחן: אי אמון חייב להיות נדון נושא ראשון והצעה לסדר לא.

ארבל אסטרחן: חייבים קודם להסדיר את המהות.

ארבל אסטרחן: יש הצעת אי אמון של סיעה.

ארבל אסטרחן: מי הופך את זה להצעה לסדר, חבר כנסת אחד?

ארבל אסטרחן: על המכסה שלו, לא על המכסה שלו?

ארבל אסטרחן: זה נושא שאין לו שום הסדרה.

ארבל אסטרחן: אז עכשיו נכתוב שתהיה הצעה לסדר במקום אי אמון כשזה משהו שלא קיים?

ארבל אסטרחן: אפשר לתקן את זה במקביל, אבל אז חייבים לעשות גם את התיקון המהותי בסעיף של האי אמון.

ארבל אסטרחן: להגיד שסיעה רשאית להודיע שהיא מושכת את האי אמון ומבקשת להפוך את זה להצעה לסדר.

ארבל אסטרחן: אם רוצים ליצור את הדבר הזה, אפשר לתקן במקביל את סעיף האי אמון אבל צריך לעשות את זה.

יריב לוין: תראו, אני מציע שנשאיר את זה כך, לא ניכנס לנאומים בני דקה.

יריב לוין: אם אכן נקבע שבמקום אי אמון זה יהפוך להצעה לסדר ואם לא, אפשר יהיה לבקש שיהיו נאומים בני דקה - מאה אחוז.

ארבל אסטרחן: כן אפשר לכתוב שיפתח בהצעת אי אמון, ואם לא הוגשה – נאומים בני דקה.

ארבל אסטרחן: זה גם מה שקיים היום אלא שלא נוהגים כך.

סער פינטו: שלא ייצא שביטלנו את הנוהל בעצם.

סער פינטו: יבואו ויגידו לנו - -

יריב לוין: הרי עובדתית לא עושים, אז אם לא עושים כנראה שהפטנט הזה לא כל כך טוב, לעשות פעמיים נאומים בני דקה יום אחרי יום.

יריב לוין: אני מציע לשמוע גם מה אומר היו"ר אבל לדעתי, הייתי מוריד את זה ומשאיר את הנושא של אי אמון.

יריב לוין: כשנגיע לאי אמון, למצוא את הפטנט כדי להפוך אותו לדיון כהצעה לסדר, ואם זה לא קיים, תמיד היו"ר יכול להחליט שהוא רוצה לעשות נאומים בני דקה או משהו, ואז כשנגיע, נצטרך להחליט איך אנחנו מכניסים את האלמנט של דיון בנושא אקטואלי כזה או אחר, כשרוצים להעלות אותו מעכשיו לעכשיו.

ארבל אסטרחן: נכון, אולי כלי חדש בכנסת.

יריב לוין: זה בטוח כלי חדש וצריך לראות איך אנחנו מעגנים אותו.

יריב לוין: להוריד ולהשאיר את זה בצורה הזאת.

ארבל אסטרחן: ואז אני חוזרת ל-(ד)(3), אם מוצה סדר היום לפי (1) ו-(2)], של יום ב' ו-ג' או של יום ד', "רשאי יו"ר הכנסת להוסיף לכנסת היום של אותה ישיבה נושאים שיועדו לדיון ביום אחר, ובלבד שתימסר על כך הודעה לחברי הכנסת ושנושאים אלה ידונו לאחר הנושאים שנקבעו לדיון לפי פסקאות (1) או (2)."

יריב לוין: השאלה אם לא כדאי לכתוב למען הבהירות, שתימסר אותה החלטה לחברי הכנסת לפחות חצי שעה לפני - -

ארבל אסטרחן: פה נאזם העיר.

דן מרזוק: למרות שזה יותר בעייתי מסתם להוסיף, כי זה לקחת נושא שאתה מלכתחילה יודע שהוא יהיה ביום אחר.

דן מרזוק: זה לא להפתיע אותך בנושא חדש.

ירדנה מלר-הורביץ: אתה חייב להודיע לח"כים, כי זה בעצם הצעות לסדר שאתה לוקח אותם ליום של פעילות ממשלה.

ירדנה מלר-הורביץ: אז מי יעלה את ההצעות לסדר?

ירדנה מלר-הורביץ: מוכרחים להודיע לחברי הכנסת אחרת אתה לא יכול להעלות את הנושא הזה, אתה חייב לתאם את זה אתם ואתה ממילא מודיע להם.

ארבל אסטרחן: זה לשים הצעות חוק והצעות לסדר ביום שני או שלישי, ונושא שהממשלה מבקשת – ביום רביעי.

יריב לוין: אני לא מבין את זה כך.

יריב לוין: אני חושב שיש אבחנה.

יריב לוין: בימים שני ושלישי יש עדיפות להצעות הממשלה, שזה אומר שאפשר להביא גם נושאים פרטיים אלא שהנושאים הממשלתיים באים לפניהם כי הם עדיפים.

יריב לוין: אין קביעה כמו בסעיף 2, ששם נאמר שישיבה ביום ד' תוקדש כולה לנושא הזה.

יריב לוין: הכלל הוא שביום ד' אין נושאים ממשלתיים.

יריב לוין: ב-ב' ו-ג' יש קודם ממשלתיים, אבל יש אפשרות להביא גם פרטיים אחריהם.

יריב לוין: לכן, להבנתי, סדר היום צריך להיות ב-(2) מכיוון שב-(1) זה מובן לחלוטין, זה מכורח המצב אלא אם כן נבטל את הניסוח הזה, של "תינתן עדיפות" ואנחנו נכתוב את שניהם ב"רחל בתך הקטנה".

ארבל אסטרחן: האמת היא שבהתחלה חשבתי לכתוב: מוצה סדר היום של יום ד', אבל אז דיברנו על כך שלפעמים ביום שלישי עושים יום מיוחד כזה, ושמים שם הצעות חוק והצעות לסדר.

דובר: כשאת אומרת "מוצה סדר היום", אני מבין ש"מוצה", מתי אתה ממצה אותו?

דובר: בסוף הדיון.

יריב לוין: אם מותר לי להציע, הרי הניסוח שישנו פה בעצם לקוח ממה שקיים היום, שתינתן עדיפות.

יריב לוין: אני בעד לעשות האחדה שלו כלומר, לבוא ולקבוע את הכלל שימים ב' ו-ג', בין בניסוח כמו ב-(2) ובין בניסוח ב-(1) הם הימים של הממשלה.

יריב לוין: היום הנוסף הוא יום של הפרטי ואז, אנחנו נוכל לבוא ולומר שהיו"ר יכול ביום של הממשלה, כשגמרו את סדר היום של הממשלה להעלות דברים פרטיים, וביום של הפרטי להעלות נושאים של הממשלה.

יריב לוין: אני חושב שזאת המציאות בסך הכל, בסופו של ענין.

ירדנה מלר-הורביץ: בכל מקרה לממשלה יש זכות קדימה בסדר היום.

ירדנה מלר-הורביץ: גם ביום רביעי, אם היא רוצה ואז - -

יריב לוין: בסדר, אבל לא מבחינת חקיקה ולא מבחינת דברים כאלה.

יריב לוין: אני חושב שהדיכוטומיה נכונה, רק הניסוח צריך להיות זהה בשני המקרים כי אין אבחנה בפועל ביניהם.

ארבל אסטרחן: אז אפשר להגיד: ישיבות הכנסת בימים ב' ו-ג' יוקדשו.

ארבל אסטרחן: ..

יריב לוין: כן, יוקדשו להצעות הממשלה.

יריב לוין: הישיבות ביום ד' יוקדשו להצעות חברי הכנסת וכן הלאה ואז, לבוא ולומר שמוצה סדר היום בישיבה שיועדה לדיון וגו', זה בסדר גמור.

ארבל אסטרחן: גם פה לא רוצים להגביל עד מתי תימסר ההודעה לחברי הכנסת.

יריב לוין: הייתי כותב אז לדיון ביום אחר, בין אם הן הצעות של הממשלה או זה, כי זה צריך להיות ברור.

יריב לוין: יכולים להגיד לך שזה יכול להיות מיום אחר רק אם זה הצעות ממשלה ביום של הממשלה, ורק אם זה הצעות פרטיות.

יריב לוין: .. זה מה שיוצא כי לכאורה אם שניהם יוקדשו לזה ואז אתה רוצה להעביר מיום שלישי ליום שני משהו של הממשלה, אתה יכול אבל אתה לא יכול להביא הצעה פרטית.

יריב לוין: לכאורה, זה מה שיוצא.

יריב לוין: נראה לי שאת זה צריך להעביר.

יריב לוין: אני כן הייתי כותב הודעה של אותו ענין.

ארבל אסטרחן: פה רוצים להגיד שאם זו תוספת, אז תימסר הודעה לחבר הכנסת לפחות חצי שעה לפני מהלך הישיבה.

דובר: מה קורה אם פתאום אתה מקדים הצעת חוק פרטית וחבר הכנסת לא נמצא או לא יכול, לא התארגן?

יריב לוין: אתה לא מקדים.

יריב לוין: תיאורטית, תמיד סדר היום דינאמי.

דובר: אתה מקדים ביום.

דובר: הוא נערך לזה שהצעת החוק הפרטית שלו תעלה ביום רביעי.

דובר: פתאום, ביום שלישי אתה מודיע - -

ירדנה מלר-הורביץ: אתה מתאם אתו.

דובר: אנחנו כותבים: תודיע לו חצי שעה מראש.

יריב לוין: באופן עקרוני, אין לו זכות קנויה.

יריב לוין: גם היום הוא יכול להזיז אותו בלי התרעה בכלל.

דובר: אבל בתוך אותו יום.

דובר: להעביר אותו ימים?

יריב לוין: בטח.

יריב לוין: תיאורטית הוא יכול, מעשית.

יריב לוין: ..

ירדנה מלר-הורביץ: קשה לו להחליט להעמיד הצעת חוק פרטית ביום שלישי כי זה ימים של ממשלה, נכון ארבל?

ירדנה מלר-הורביץ: אתה גם מתאם עם הממשלה את הנושאים האלה כי זה ימים של ממשלה.

ירדנה מלר-הורביץ: בתום הנושאים, אתה יכול להביא בסוף סדר היום.

יריב לוין: ברגע שהנושאים הפרטיים מתוחמים למקום אחד, זה ברור.

ארבל אסטרחן: היום כתוב: "בישיבה שיועדה לדיון בהצעות הממשלה ולא היו לפני הכנסת נושאים שנקבעו על פי הצעותיה, תמשיך הכנסת לדון בהצעות לסדר יום של חברי הכנסת שאושרו לפי סעיף 78 או בהצעות חוק של חברי הכנסת לפי..." וכו'.

ארבל אסטרחן: היום כאילו ממשיכים.

יריב לוין: אני חושב שההסדר הזה יותר טוב, הוא ברור.

יריב לוין: אנחנו לא נקשור לו לגמרי את הידיים...

סער פינטו: אז את סעיף קטן (3) ממזגים עם סעיף קטן (1)?

ארבל אסטרחן: לא, להיפך.

ארבל אסטרחן: מוסיפים שאם זאת תוספת, היא תימסר לחברי הכנסת לפחות חצי שעה לפני תחילת הדיון בה.

ארבל אסטרחן: ואז, בכפוף לג3, שמדבר על זה שימי רביעי יפתחו בשאילתות פתוחות, "יכול שיינתנו בכל אחת מהישיבות".

יריב לוין: כשנגיע לפרק השאילתות, שם נגדיר בדיוק את סוגי השאילתות וגם את זמני התגובה, ואם יתנו לנו גם את הסנקציות לאי תגובה במועד.

ירדנה מלר-הורביץ: אתם השמטתם פה את ההודעה על מתן התשובות.

ירדנה מלר-הורביץ: אתם תשלבו את זה בפרק של השאילתות?

ירדנה מלר-הורביץ: סימנתי לי שזה חסר פה וצריכים את ההודעה הזאת כי היא נעשית היום.

יריב לוין: הצטמצמנו רק לשורה שהיא נטו ענין של סדר יום.

ארבל אסטרחן: היום קבוע ב32(ג), שההוראה שמדברת על יום רביעי, שביום האחרון בשבוע יהיו הצעות חוק והצעות לסדר יום וכולי, לא תחול על שבוע שדנה בו הכנסת בתקציב המדינה.

ארבל אסטרחן: פה מוצע להרחיב את זה מעט אבל גם בהתאם לנוהג, שיו"ר הכנסת רשאי לקבוע סדר יום החורג מהוראות סעיפים קטנים (ג) ו-(ד).

ארבל אסטרחן: כל הענין הזה של יומיים ויום, בשבוע שבו לא מתקיימות שלוש ישיבות רגילות של הכנסת, בשבוע שבו דנה הכנסת בהצעת חוק התקציב השנתי או בהצעות החוק הנלוות לה," היינו הסדרים, "ובשבוע האחרון של כנסי הכנסת.

ארבל אסטרחן: " בהם אנחנו יודעים שאין הצעות חוק פרטיות.

יריב לוין: לא רואה בזה בעיה.

ארבל אסטרחן: יש פה רבה שיקול דעת ליו"ר הכנסת.

יריב לוין: זה ברור.

יריב לוין: הערות נוספות, דברים שאתם חושבים שצריכים להיות במסגרת הסעיף הזה?

ארבל אסטרחן: בשבוע הבא אביא את ההמשך.

יריב לוין: בשבוע הבא נסיים את כל הצד הטכני שבא לפני השאילתות.

יריב לוין: בעוד שבועיים.

ירדנה מלר-הורביץ: ארבל, איפה אתם משלבים את כינוס הישיבה הדחופה?

ארבל אסטרחן: בנוסח, ב-31א.

יריב לוין: אני מודה לכולם.

יריב לוין: הישיבה נעולה.