הוועדה המיוחדת לבחינת בעיית העובדים הזרים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 14, 2010-01-26 12:00

יעקב כץ: אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

יעקב כץ: במסגרת הוועדה הזאת, העלנו את בעיית המסתננים שמגיעים מגבול מצרים.

יעקב כץ: שבשנים האחרונות בשנת 2006 ובעיקר בשנים ,2007 2008 ו-2009, הלכה וגדלה.

יעקב כץ: היום מדובר על עשרות אלפים.

יעקב כץ: אין לנו מספרים מדויקים אבל לפי המספרים שקיבלנו בזמנו, ואני מניח שגם מה שקראנו בעקבות מסיורו של ראש הממשלה בגבול לפני מספר ימים, שהחדירות הולכות ומתמשכות, ולפעמים מגיעים למספר של מאות במספר ימים.

יעקב כץ: שמנו לעצמנו דגש מתוך דאגה למדינת ישראל שגבולה פרוץ.

יעקב כץ: קיבלנו כל מיני הסכמות והחלטות ואני אפילו הכנתי את חוק הגדר ויתכן שהוא היה אולי בגדר מאית לכך שהממשלה תמהר בהחלטותיה להקמת המכשול - הגדר בדרום כדי למנוע כניסה של מסתננים.

יעקב כץ: היו עשרות מאות של מסתננים והיום מאות אלפים ומחר אפילו יותר.

יעקב כץ: אני מודה לכל מי שטרח והגיע לישיבה הזאת, בקשתי את הישיבה היום מכמה סיבות.

יעקב כץ: האחת, בפעם האחרונה כשהיינו פה, סיכמנו יוסי אדלשטיין, שאנחנו נפעל שהחוק בבתי המלון יכובד, והייתי מאוד רוצה לדעת מה נעשה בתחום הזה.

יעקב כץ: האם באמת משטרת ישראל או מדינת ישראל פועלים ביד רמה, משום שבתי המלון שהם המעסיקים הגדולים והמהווים את מספר מקומות העבודה הגדולים ביותר שנלקחים מתושבי ערד, בין אם זה נעשה על פי החוק ובין אם זה נעשה כפי שנעשה באזור השפלה, היה צריך להחיל את החוק.

יעקב כץ: הייתי רוצה לשמוע דיווח, ולאחר מכן את נציג משרד הבטחון שיבהיר מה קצב ההתקדמות ומתי להערכתם, מבחינה תקציבית ממשלת ישראל ניגשת לעבודות המטה.

יעקב כץ: היינו רוצים לשמוע מאנשי המשרד לבטחון פנים אילו פעולות נעשות.

יעקב כץ: אנחנו שומעים בזמן האחרון על כל מיני מסתננים שגם נרצחים, גם רוצחים, יש לנו ידיעות שגם באילת וגם בערד שחלקם של המסתננים כבר עסוקים היום בהכנסת עובדים נוספים מגבול מצרים, כאשר הם מתאמים את השבייה או השחרור שלהם.

יעקב כץ: היינו רוצים בוועדה לקבל נתונים ותמונת מצב על כך, כמו למשל הרשתות האחרות שפועלות בנושא של עובדים.

יעקב כץ: היינו רוצים לשמוע באילו בעיות שירות בתי הסוהר נתקל בדרך המעצר שלהם, הארכת מעצרם והארכת השהייה שלהם.

יעקב כץ: תחילה יוסי אדלשטיין, מה נעשה מאז שדיברנו בפעם האחרונה, באופן מעשי, כדי למנוע את עבודתם של מסתננים מגבול מצרים בעבודות מזדמנות, שגוזלות עבודה של ישראלים.

יוסי אדלשטיין: מהישיבה האחרונה לא נעשה הרבה.

יוסי אדלשטיין: כרגע יש צוות, שאמור לבחון את כל ההליכים לגבי כל המסתננים שמגיעים למדינת ישראל ושנמצאים בשלב זה או באיזה סטאטוס של ברי הגנה ולא ניתן להרחיק אותם.

יוסי אדלשטיין: הם נתון עובדתי והם נמצאים כאן בארץ ולא ניתן להרחיקם, הם חיים פה וחלק מהתהליך הזה מתרחש בעיקר באילת ואזור ים המלח בעבודה בבתי המלון.

יעקב כץ: יש מושג כמה מקומות עבודה הם תפסו, למי הם תפסו את מקום העבודה?

יוסי אדלשטיין: ראיתי השבוע מסמך, אני חושב שהוא של יושב ראש התאחדות בתי המלון, שהעביר פניה לגבי מצוקת כוח אדם של בתי המלון.

יוסי אדלשטיין: כיום מועסקים בבתי המלון באילת כ- 1,500 מסתננים, ובאזור מלונות ים המלח להערכתי כ- 400 או 500 מסתננים.

יעקב כץ: זה בניגוד לחוק?

יוסי אדלשטיין: זה בניגוד לחוק, והם שוהים בלתי חוקיים.

יעקב כץ: איזה חוק אוסר על בתי המלון להעסיק אותם?

יעקב כץ: מכוח איזה חוק אנחנו יכולים מחר לאסור על בתי המלון להעסיק אותם?

יעקב כץ: או מאיזה כוח חוק אפשר לעצור אותם או את המעסיק?

יעקב כץ: על יסוד מה אתה יכול לבוא לבתי המלון ולקנוס אותם?

יעקב כץ: מה אומר החוק?

יוסי אדלשטיין: החוק אומר שמותר להעסיק בעל רישיון עבודה.

יוסי אדלשטיין: בעל רישיון עבודה אותו מותר להעסיק ולמעסיק צריך להיות היתר ההעסקה.

יוסי אדלשטיין: אלו שני התנאים הבסיסים להעסקת נתין זר.

יוסי אדלשטיין: להם כרגע אין היתר להעסיק ואין לעובדים רישיון.

יעקב כץ: לפני כ- 4 חודשים העלנו את הנושא הזה, למה זה לא נפתר עד היום?

יוסי אדלשטיין: אמנם זה לא תרוץ, אבל כפי שאתה יודע לא היה מנהל לרשות והוא נבחר לפני כשלושה שבועות, אמנון בן עמי.

יוסי אדלשטיין: הוא בתקופה הקצרה מאז שהוא הגיע מינה צוות כדי לשבת על המדוכה ולבחון מה עושים עם המסתננים שנמצאים כאן בארץ.

יעקב כץ: בבתי המלון באזור השפלה, כן מחילים את החוק?

יוסי אדלשטיין: אנחנו כרגע לא מחילים את החוק לגבי אף אחד.

יעקב כץ: בעצם בתי המלון עוברים היום על החוק, בריש גלי ואין מי שעוצר אותם.

יעקב כץ: עובד בבית מלון יכול להעביר דואר אלקטרוני, יכול להעביר מסרונים בטלפון, הוא יכול להעביר הודעות לחברים שלו ולהגיד הנה מעסיקים אותנו, ויכול להיות שכתוצאה מכך שמקבלי המסרונים ידעו שעוצרים אותם ואין להם תעסוקה זה ימנע את הגל הבא.

יוסי אדלשטיין: זה נכון וזו אחת הסוגיות בחשיבה של צוות העבודה.

יוסי אדלשטיין: מניעה של הכנסה כספית יכולה להוות טריגר לצמצום התופעה.

יוסי אדלשטיין: מצד שני אנחנו נמצאים בדילמה - הם פה בארץ והם בסופו של דבר צריכים לאכול.

יוסי אדלשטיין: הצוות הזה יצטרך לבחון מה עושים, או שהמדינה תחליט לתת להם לאכול שלוש ארוחות ביום, או שהמדינה תחליט לתת להם אישורי עבודה כאלה ואחרים, עם מגבלות לפי תחומי העבודה שהמדינה זקוקה להם, או שנתעלם מזה והם ילכו לגנוב.

יוסי אדלשטיין: על פי החוקים, המדינה לא אוכפת כרגע.

יעקב כץ: אבל לפי חוקי המדינה, אסור לבית מלון להעסיק עובד כזה.

יעקב כץ: על איזה חוק הוא עובר, מה התשלום ומה הקנס?

יוסי אדלשטיין: הוא עובר על חוק ההעסקה של שוהה בלתי חוקי.

יעקב כץ: באיזה קנס בית המלון נקנס אם הוא נתפס?

יוסי אדלשטיין: על כל עובד הקנס הבסיסי הוא 5,000 שקל לפי הסעיף הראשון, אם איני טועה.

יעקב כץ: יש אפשרות לקחת לו את הרישיון היה ורואים שהוא עובר על החוק הזה?

יוסי אדלשטיין: אני לא יודע.

יעקב כץ: אתה לא בקי בחוק.

יעקב כץ: יש כאן נציגים ממשרד המשפטים שיכולים לענות לנו?

יוסי אדלשטיין: לא לוקחים, זו עבירה מנהלית ולא לוקחים רישיון עסק בגלל הדברים האלה.

יוסי אדלשטיין: ישנן כל מיני הצעות שנדנו בוועדת שרים עם שר המשפטים ושר האוצר, להחמיר, לקחת רישיונות של עסקים שמעסיקים שוהים בלתי חוקיים, אבל כרגע זה לא על הפרק.

יוסי אדלשטיין: הצוות הזה ימליץ למנהל הכללי על רעיונות ועל דרכי הטיפול בכל נושא הסודנים והאריתריאיים.

יעקב כץ: אתה יכול לומר לנו תוך כמה זמן?

יעקב כץ: בינתיים אנחנו שומעים שבאזור ערד הם תופסים מקומות עבודה של ישראלים.

יוסי אדלשטיין: אני ראיתי את המסמך ולפי מה שמציגים בתי המלון יש להם חוסר מעבר ל- 1,500 שהם מעסיקים כבר, הם צריכים עוד עובדים ואין להם ידיים עובדות והמחסור הוא באילת בעיקר, באזור ים המלח ה- 500 נותנים את הפתרון המתאים.

חיים שימן: זה באילת, כי בפעם האחרונה שדיברנו היו בים המלח בסביבות 250, 300 עובדים שהם שוהים בלתי חוקיים.

יוסי אדלשטיין: אני יודע שיש שם בסביבות ה- 400 ,אם איני טועה.

יוסי אדלשטיין: ה- 400 היה לפי המיפוי האחרון שעשינו וזה היה לפני כמה חודשים.

יעקב כץ: אנחנו צריכים לדאוג שכל עוד החוק אומר שמי שנמצא ועובד במקום שאסור לו לעבוד, בתי המלון צריכים לשמור על החוק.

יעקב כץ: מי יודע כמה מסתננים עברו בגלל שלא מחילים את החוק?

יעקב כץ: אנחנו נפגשים מחר עם בן עמי ואני רוצה לדעת, אבל הנקודה הזאת של לתחום את הזמן, הפקת לקחים, באחריות מי נושא?

יעקב כץ: כרגע מי נושא באחריות שהדבר הזה ייעשה?

יוסי אדלשטיין: לא צריך לחוקק חוק חדש.

יוסי אדלשטיין: החוק קיים וצריך להחליט מה עושים עם האוכלוסייה הזאת.

יוסי אדלשטיין: אם מישהו רוצה לאכוף את החוק ממחר, אם המנהל הכללי ימליץ לשר והשר יחליט לאכוף את החוק - נאכוף את החוק.

יעקב כץ: "אם בארזים נפלה שלהבת מה יגידו אזובי הקיר?

יעקב כץ: " מה אפשר לדרוש מהאחרים?

גלעד נתן: כבר משנת 2007, אמרו אנחנו לא נאכוף את זה כי אנחנו לא רוצים עכשיו לפתור את הבעיה.

גלעד נתן: אנחנו לא רוצים לגרש אותם, אנחנו לא רוצים להכיל אותם, ועד שלא יחליטו, ואומר יוסי אדלשטיין תהייה החלטה וברגע שתהייה החלטה זה יכול להשתנות.

גלעד נתן: זה לא שעברו על החוק מתוך רצון לעבור על החוק.

יעקב כץ: אני מדבר על כך, שהיום בתי המלון עוברים יום יום על החוק.

יעקב כץ: אין רשות, ולאף אחד אין רשות לעבור על החוק.

יעקב כץ: אין לאף אחד את הסמכות, אלא אם כן אתה משנה את החוק.

יעקב כץ: אין רשות אפילו לראש הממשלה ולנשיא המדינה לתת אישור לעבור על החוק.

חיים שימן: זה סלקטיבי כי על אנשים פרטיים זה כן חל.

חיים שימן: אדם פשוט מהישוב שייקח עובד או מהגר אליו הביתה או אצלו במסעדה הוא יטופל כמו שצריך על ידי רשות ההגירה.

חיים שימן: בבאר שבע, על מסעדות ואנשים פרטיים זה נאכף, אבל על בתי מלון החוק לא נאכף.

יוסי אדלשטיין: זרים.

יוסי אדלשטיין: לא בהעסקה של סודנים ואריתראיים, זו סוגיה אחרת.

יעקב כץ: המשטרה נתנה אישור להעסיק בבתי מלון?

גלעד נתן: בשנת 2007 ניתן אישור, אמרו להם אתם יכולים להעסיק את מבקשי המקלט למרות שעל פי החוק אסור.

גלעד נתן: ניתן אישור.

אליעזר בר שדה: צריך להגיד את זה לפרוטוקול, שר התיירות שומר על בתי המלון כדי שיהיה להם כוח עבודה.

יוסי אדלשטיין: יחידת הסמך נתנה.

יוסי אדלשטיין: דוקטור גלעד נתן תדייק בפרטים.

יוסי אדלשטיין: יחידת הסמך אכן הוציאה מסמך ב- 2007 וכתבה שלמי שיש אישור מהאו"ם- אומות מאוחדות, עם כל מיני דוגמאות שהיו בזמנו, הוא יכול להיות מעוסק.

יוסי אדלשטיין: זה היה מסמך משנת 2007.

יוסי אדלשטיין: אני חוזר שוב, בשנת 2007 נתן מנהל יחידת הסמך דאז, הוא הוציא מסמך לבתי המלון ואמר להם שהם רשאים להעסיק נתינים זרים, מסודן ואריתריאה במקרה שיש להם אישור מהאומות המאוחדות.

יעקב כץ: זה היה מזמן ומאז הגיעו עוד 20,000, ולרובם אין את האישור הזה.

יוסי אדלשטיין: נכון.

יעקב כץ: בסיכום שלנו, תהייה קריאה מהוועדה שתטיל על המשרדים הממשלתיים לאכוף את החוק.

יעקב כץ: כוועדה נעקוב כדי לוודא שבאמת הממשלה אוכפת את החוקים שלה, אם היא רוצה לשנות את החוקים שתשנה אותם, אבל כל עוד שהחוקים הם חוקים, והוא אמר מהו המסמך שפורסם – וצריך לעבוד לפי החוקים ונפקא מינא שהרבה משפחות בערד ובאילת סובלות כי אין להם עבודה כי לקחו להם את מקום העבודה שלהם.

יעקב כץ: בין היתר אתמול דיברו על גירוש עובדים זרים.

יעקב כץ: לפני שנשמע את המשטרה או משרד הבטחון, הייתי מבקש לשמוע מנציג העיר הגדולה תל אביב, תציג לנו את תמונת המצב לגבי מספר המסתננים שנמצא בעיר תל אביב, מה מידת השפעתם, מה קורה איתם, מי מטפל בהם בתחומי התעסוקה, הפשיעה.

יחיאל מחדון: בתל אביב ישנן שתי אוכלוסיות, האחת העובדים הזרים הוותיקים אותם אנחנו מכירים ו הם עם אפיונים לגמרי שונים ואוכלוסיית של הפליטים שנכנסו לארץ החל מלפני כשלוש שנים.

יעקב כץ: נתייחס לאוכלוסייה שנכנסה החל מלפני שלוש שנים.

יעקב כץ: המסתננים, הסודנים והאיתראיים.

יחיאל מחדון: ישנו תהליך שבו הם נטמעים בתוך הקהילה הותיקה אבל להם יש אפיונים מאוד שונים, ואני אעמוד עליהם מיד.

יחיאל מחדון: בתל אביב נחשפנו לתופעה לפני כשלוש שנים כשהם נכנסו בהמוניהם.

יחיאל מחדון: בחורף 2007 ו- עמדנו בתנאים מאוד קשים.

יחיאל מחדון: נפתחו מקלטים באופן סופנטני שלא דרך העירייה אלא על ידי עמותות שקיבלו אותם ופתחו מקלטים שתוך זמן קצר הפכו למפגע אקולוגי, סביבתי קשה ביותר.

יחיאל מחדון: משרד הפנים היה שותף איתנו, גם יוסי אדלשטיין מכיר את העניין, יעקב גנות, וגם משרד ראש הממשלה היה שותף.

יחיאל מחדון: היה טיפול מאוד מואץ בניסיון למנוע התפרצויות בלתי נשלטות בגין התופעה הזאת ואז התקבלו החלטות ובינהן נוהל "גדרה חדרה", והחלטות אחרות.

יחיאל מחדון: בתל אביב, נכון להיום, יש לנו כ- 5,000 פליטים או מבקשי מקלט, רובם מסודרן, אריתריאה, וחוף השנהב, במספרים כאלה ואחרים.

יעקב כץ: אתה בטוח שמדובר רק ב- 5,000?

יחיאל מחדון: אלו המספרים הידועים לנו.

יחיאל מחדון: אני לא מדבר על גוש דן כי תל אביב במובנים מסוימים מטפלת בכל גוש דן.

יחיאל מחדון: ההערכות הם בין 10,000 ל- 15,000 בכל גוש דן.

יחיאל מחדון: בתל אביב כאמור אנחנו מדברים על כ- 5,000.

יחיאל מחדון: הגל הראשון היה עם אחוז גבוה של ילדים.

יחיאל מחדון: נכון להיום זו אוכלוסייה של גברים, בודדים.

יחיאל מחדון: נוצר לנו קושי גדול מאוד בקליטה של הילדים במערכות החינוכיות, כי חלקם ללא כל הבנה של התהליכים של העולם המערבי, לא הכירו מוסד חינוכי אף פעם, היה קשה להכניס ילדים בגיל 10, 12, 13, למערכות החינוכיות.

יחיאל מחדון: נכון להיום יש בתל אביב בית ספר שכולו מכוון לעובדים זרים, בית ספר רוגוזין, בית ספר נוסף שבו כ- 65% מהתלמידים הם ילדי עובדים זרים, נמצא בשכונת התקווה.

יעקב כץ: כ- 65% מכלל הלומדים?

יחיאל מחדון: 65% מהתלמידים הם ילדי עובדים זרים.

יעקב כץ: למשפחות הוותיקות, לא אכפת להן שזה מעורב?

יחיאל מחדון: אכפת מאוד אבל אלו תהליכים.

יעקב כץ: נניח, שהורה של ילד אומר שהוא לא רוצה שילדיו ילמדו עם מי שאינו יהודי, האם הוא רשאי לעבור?

יחיאל מחדון: רשאי, אבל בדרך כלל בממלכתי דתי או הדתי המוכרים שאינם רשמיים ואחרים, אין ילדי עובדים זרים.

יחיאל מחדון: זה יוצר לנו בעיה.

יחיאל מחדון: יש כעת שני בתי ספר נוספים, בית ספר נופים ובית ספר הגליל שכבר כ- 25%, 30% הם ילדי עובדים זרים.

יחיאל מחדון: המחשבות לפיזור שלהם על פני כל בתי הספר בעיר הפכו ללא ריאליות מבחינת היישום של העניין.

יחיאל מחדון: למרות שיש לנו גם בבתי הספר בצפון, במספרים קטנים מאוד.

יעקב כץ: מה קורה להורה, שמבקש שהילד שלו ילמד בבית ספר יהודי?

יחיאל מחדון: הוא יכול לעבור.

יעקב כץ: הוא נמצא במדינת היהודים.

יעקב כץ: למשל אני מבין שהמוסלמים ביפו, לא קולטים את הילדים האלה.

יחיאל מחדון: אתה יודע ש בחלק מבתי הספר היהודים ביפו, מחצית מהתלמידים הם ערבים?

יחיאל מחדון: גם זאת תופעה שאנחנו מכירים.

יחיאל מחדון: על פי הרישום לא ניתן למנוע רישום של אף אחד בכל בית ספר שהוא רוצה.

יחיאל מחדון: יש לנו בתי ספר יהודים ביפו, שיהודים חוגגים גם את חג המולד וגם את הרמדאן.

יוסי אדלשטיין: שאלת נכון, הם לא לומדים בבתי ספר ערבים ביפו.

יוסי אדלשטיין: הם לא מקבלים אותם.

יחיאל מחדון: למרות שבחלקם הגדול הם מוסלמים והם דוברי ערבית.

יעקב כץ: אני רוצה שיאמר לפרוטוקול מה שאמרת, שבתי הספר המוסלמים ביפו לא מוכנים לקלוט ילדי עובדים זרים.

יחיאל מחדון: לא.

יחיאל מחדון: זה לא שהם לא מוכנים, הם לא מתגוררים באזור הקהילה הערבית ביפו.

יעקב כץ: ילד מוסלמי, שההורים שלו התאמצו ויביאו אותו ללמוד ביפו, בית הספר יסכים לקבל אותו?

יחיאל מחדון: כן.

יחיאל מחדון: הם בתי ספר ממלכתיים ואין להם סמכות להגיד לא.

יחיאל מחדון: אני לא מתייחס לבתי הספר הפרטיים כי ביפו יש בתי ספר ממלכתיים של הכנסיות.

יחיאל מחדון: הממלכתיים הציבוריים.

יעקב כץ: הנושא הזה עדיין מטריד אותי.

יעקב כץ: יש בקשות של הורים יהודים חילוניים לעבור לבתי ספר אחרים?

יחיאל מחדון: כן.

יחיאל מחדון: ויש בקשות לווסת את הקליטה של ילדי העובדים הזרים על פני בתי ספר אחרים, כדי שהילדים הזרים לא יהוו אחוז גבוה בתוך המערכת.

יעקב כץ: יש משפחה שמרימה טלפון לעירייה ומבקשת שהילד שלה ילמד בבית ספר יהודי?

יחיאל מחדון: כן.

יחיאל מחדון: היא מבקשת רישום אחר.

יחיאל מחדון: דרך אגב, כל התופעות האלה התחדדו על רקע הפליטים.

יחיאל מחדון: כאמור זו אוכלוסייה עם נתונים שונים לגמרי, הרבה יותר בעייתית מהאוכלוסייה הוותיקה, הן מבחינת החתך ההשכלתי, מבחינת הרגלי עבודה ומכל בחינה.

יחיאל מחדון: זו אוכלוסייה הרבה יותר קשה.

יחיאל מחדון: כל מה שהיה נכון קודם התחדד שבעתיים, כולל שפתאום קמות שכונות שידעו איך שהוא לקבל את התופעה קודם מגלות היום התנהגות לא סובלנית.

יחיאל מחדון: בעניין הבריאות, אנחנו בבעיה לא פשוטה בעיקר בתחום החיסונים.

יחיאל מחדון: הם לא מגיעים עם תעודות חיסון, ואנחנו לא יודעים מה הם עברו ומה לא עברו.

יחיאל מחדון: בעיקרון כולם נקלטים בטיפות חלב לרפואה המונעת, הם מגיעים לקבל את אותו סל שמקבל הילד הישראלי.

יחיאל מחדון: מבחינת נושא הבריאות שהוא לא רפואה מונעת זה לא פשוט, המבוגרים לא מבוטחים בשום מקום, לילדים יש זכות לביטוח אבל קשה להם לנצל אותו כי התעריף מבחינתם לא זול.

יחיאל מחדון: המדינה הוציא מכרז וקופת חולים מאוחדת זכתה בביטוח ילדי העובדים הזרים ולילד כזה יכול להיות מבוטח בסל בריאות מאוד דומה לסל הבריאות של הילד הישראלי.

יחיאל מחדון: העלות היא כ- 200 שקל לחודש לילד, מה שמבחינתם הופך ללא ישים.

יחיאל מחדון: קליטתם של הילדים במערכות החינוכיות היא בעיה מאוד קשה בעיר תל אביב.

יחיאל מחדון: מגיל 3 הם יכולים להיקלט במערכת החינוכית ועד לגיל זה הם פיתחו לעצמם מערכת של שמרטפות אלטרנטיבית, חלק מהאנשים מכירים את התופעה הזאת, זו תופעה בלתי נסבלת, הילדים חיים בה בתנאים בלתי אפשריים.

יחיאל מחדון: אנחנו בתל אביב בתחושה של רוויה, הטפטוף הזה ממשיך.

יחיאל מחדון: כשהוסר נוהל "גדרה-חדרה" מגיעים ממשיכים להגיע לארץ, והמספרים ימסרו, אני מעריך שמדובר בכ- 500 לחודש.

יעקב כץ: בין 6,000 ל- 7,000.

יעקב כץ: נמצא כאן איש משרד הבטחון והוא בוודאי יתייחס למספרים.

יחיאל מחדון: חלקם נעצרים ומשוחררים, אנחנו מכירים.

יוסי אדלשטיין: עד ליום שישי האחרון נכנסו 664 איש בינואר.

יחיאל מחדון: בינואר.

יחיאל מחדון: מבחינתנו אנחנו על סף רוויה.

יעקב כץ: אם אתם הייתם שומעים ליעקב כץ לפני 4 חודשים, מחילים את החוק ומונעים מבתי המלון מלהעסיק אותם, יכול להיות שהיו היום 200.

יעקב כץ: הם הרי מעבירים מסרים שיוסי אדלשטין מרשה.

יעקב כץ: יוסי אדלשטיין הכל תלוי בך.

יחיאל מחדון: אני אומר משהו שאולי יוסי אדלשטיין אמר את זה וזה לא נשמע טוב בדיון.

יחיאל מחדון: חלק גדול מהפליטים נמצאים פה או לקראת שימוע, או שיש להם היתר ואי אפשר לגרש אותם, חלק קיבלו אשרת פליט, ואלה שעברו את הליך השימוע ולא קיבלו אשרת פליט שוהים פה כי אפשר להחזיר אותם.

יחיאל מחדון: יוסי אדלשטיין יאמר את זה טוב ממני.

יוסי אדלשטיין: בוא נתקן.

יוסי אדלשטיין: אף אחד לא קיבל כאן אשרת פליט.

יוסי אדלשטיין: כולם קיבלו אישור שהייה לאחר שאני שחררתי אותו ממשמורת.

יוסי אדלשטיין: כרגע אישור השהייה זה על מנת לשהות כאן עד שהמדינה תחליט מה לעשות איתם.

יוסי אדלשטיין: כרגע המדינה לא יכולה להחזיר לא לסודן ולא לאריתריאה.

יעקב כץ: ולא לחוף השנהב.

יחיאל מחדון: לחוף השנהב כן.

יחיאל מחדון: אבל המאסה היותר גדולה היא מסודן אריתריאה.

יחיאל מחדון: אי אפשר לאחוז את החבל בשני הקצוות, ולכן יש הסכמה בשתיקה לאפשר להם לחיות.

יחיאל מחדון: אמר יוסי אדלשטיין שאם הם לא יתפרנסו הם יגלשו לפעילויות שאני לא בטוח שיש בו אינטרס.

יחיאל מחדון: זה דיסוננס שצריך דרך ליישב אותו.

יעקב כץ: במה הם עוסקים לפי ידיעתכם?

יעקב כץ: אני מתייחס לפליטים שהגיעו מסודן ואריתריאה.

יעקב כץ: נקרא להם הסודנים והאריתריאים, כי יש רבים אחרים.

יוסי אדלשטיין: כדי להתפרנס?

יוסי אדלשטיין: חלק עוסקים בפעילויות שאני מעריך שהמשטרה תתאר לך, וחלק אחר עוסק בפעילויות של משק בית בעיקר, במסעדות.

יוסי אדלשטיין: אלו שני המוקדים העיקריים - שטיפת כלים וכל מיני מקצועות.

אליעזר בר שדה: אני תושב העיר ערד.

אליעזר בר שדה: יש לברך את ההחלטה שאתה הובלת.

אליעזר בר שדה: חבל שאין חברי כנסת בוועדה היום.

אליעזר בר שדה: ברשות

אליעזר בר שדה: כם אציין הבהרה קטנה, ותתקן אותי יוסי אדלשטיין אם אני טועה, כי זה חשוב לפרוטוקול.

אליעזר בר שדה: אין בארץ הרבה מסתננים, שקיבלו אשרת פליט.

יוסי אדלשטיין: אמרתי שאף אחד לא קיבל.

יוסי אדלשטיין: לא שאין הרבה.

אליעזר בר שדה: עוד תיקון קטן.

אליעזר בר שדה: כל השאר, מרביתם, ותקן אותי אם אני טועה, לא הסודנים אלא אריתריאים, עם אריתריאה יש לישראל מערכת יחסים דיפלומטית ולא נכון שאי אפשר להחזיר.

יעקב כץ: לא משנה, נצא כרגע מנקודת הנחה.

יעקב כץ: אני לא רוצה לדבר על העבר כי אלה שנמצאים כאן הם נתון.

יעקב כץ: אני מבקש את התמונה על העבר כדי לדעת מה המצב היום ושנוכל לקבל תשובות איך מדינת ישראל נערכת לבאות.

יעקב כץ: הגל שנמצא בארץ הוא מציאות, יש לנו מספיק עורכי דין וגופים שאם ממשלת ישראל תחליט לגרש אותם זה יגיע לבית המשפט העליון ואני חושש שלא יאשרו את זה.

יעקב כץ: קח אותם כמציאות ותתייחס לעיר ערד, כמה תושבים בערד ומה קורה שם.

אליעזר בר שדה: בערד גרים למעלה מ- 24,000 תושבים.

אליעזר בר שדה: במהלך נוהל "גדרה-חדרה" שהו כ- 1,300 שוהים שאחזו כבר בשלב הזה בין 400 ל- 500 משרות בבתי המלון באזור ים המלח.

אליעזר בר שדה: בניגוד לתל אביב אצלנו זה מאוד ממוקד.

אליעזר בר שדה: בהתחלה לפחות הם לא עבדו בשום מקום בעיר וגם לא בסביבה אלא כל 400 או 500 איש עבדו בים המלח.

אליעזר בר שדה: עם ביטול נוהל "גדרה-חדרה", יצאו מהעיר ערד כמה מאות, בעיקר אלה שהיו מוקד של סוג של עבריינות.

אליעזר בר שדה: היום להערכתנו המספר בערד, זו הערכה של מספר גורמים והמספר מוצלב, הוא בין 700 ל- 800.

אליעזר בר שדה: הם עברו לאילת ולתל אביב, ומיד כשהם יצאו לשם קיבלנו את התגובות כי ראינו את העלייה בפעילות המשטרה באזורים אלה - בדיוק באותם בעיות שגרמו החבר'ה האלה.

יעקב כץ: זאת אומרת שכתוצאה מכך הפשיעה בערד ירדה?

אליעזר בר שדה: לא, הפשיעה לא ירדה ובהמשך הדיווח נבין למה.

אליעזר בר שדה: סוג העבריינות שעסקנו בה עד לביטול נוהל "גדרה-חדרה" היה סוג של עבריינות "פרחחית" לצורך העניין, חבר'ה שלא עובדים, שותים, מבלים והולכים מכות וזה נגמר בזה.

אליעזר בר שדה: עם התבססותה של הקהילה בערד ויצירת תבניות תובנה עם מי יש לנו עסק אנחנו מתחילים לגלות עלייה משמעותית בפשיעה בתוך המשפחה, דבר שמעסיק את מערכת הרווחה, חיים שימן יספר על כך טוב ממני.

אליעזר בר שדה: לאחרונה מתחילים להבחין בתבנית חדשה, אומנם לא נוגעת למרבית הקהילה הזאת, תבנית חדשה ומסוכנת.

אליעזר בר שדה: דווח על כך בעיתון ידיעות אחרונות לפני כחודש, מתחילה להיווצר פשיעה חדשה, מאורגנת שיש בה חבר'ה שהצטרפו לתעשייה הזאת.

אליעזר בר שדה: אני חייב לציין שאני עוקב אחרי האנשים שנמצאים בערד, אני ידיד שלהם, אני מסייע להם, אני נמצא איתם בקשר, אני מכיר את אנשי הקהילה ואת המנהגים שלהם ואת המניעים שלהם להגיע לארץ.

אליעזר בר שדה: אני חייב לומר לכם מהכרות אישית שמדובר בתעשייה של כסף.

אליעזר בר שדה: לא מהרצון והצורך שלהם להתפרנס בכבוד - וזה מגיע להם, אני בעד כל אחד שירצה לקדם את העניין שלהם כדי שיהיה להם מעמד.

אליעזר בר שדה: מדובר בתעשייה שלמה שמניעה אותם ממלון מסוים במצרים בקהיר עד לעיר ערד.

אליעזר בר שדה: הרבה אנשים זזים ומעט אנשים מרווחים הרבה מאוד כסף בדרך.

אליעזר בר שדה: התעשייה הזאת הופכת בעיר ערד להיות תעשייה שיש בה מפקדים וחיילים.

אליעזר בר שדה: אפשר לראות מעצרים של אנשים מסוימים מקרב הסודנים שפתאום כשהם נעצרים יש בכליהם הרבה מאוד כסף, הם הפכו להיות סוכנים שעוסקים בגיוס עובדים לטובת חברות כוח אדם שגם הן מרוויחות כסף.

אליעזר בר שדה: כאן אני חייב להתחבר לסיפור שיוסי אדלשטיין אמר שבתי המלון מדווחים על מחסור, ככל שהם מעסיקים יותר סודנים יש להם מחסור גודל יותר בכוח עבודה.

אליעזר בר שדה: ברשותכם, אסביר את הפרדוקס הזה.

אליעזר בר שדה: ככל שמעסיקים יותר סודנים ורמת התנאים של ההעסקה יורדת, כך יורדת המוטיבציה לאחרים לעבוד בענף הזה, רף הכניסה לענף נעשה בלתי אפשרי.

אליעזר בר שדה: כשבתי המלון מעסיקים, ומדובר בעיקר על מקצועות המשק בינתיים.

אליעזר בר שדה: במקצועות המשק הגיעו למצב שמעסיקים את המסתננים האלה לפעמים במשמרות כפולות, הפרט הולך הביתה עם 2,000 או 2,200 שקל, מישהו בדרך מרוויח את הכסף הזה, אני לא יודע אם אנשים בבתי המלון או הרבה מאוד חברות כוח אדם בדרך.

אליעזר בר שדה: לאנשים האלה אין תלושי שכר.

אליעזר בר שדה: אם פעם קראנו לעובדי הקבלן שלנו שקופים, אלה אפילו לא שקופים, נוצרה כאן תעשייה של כסף שנהנית מהעבדות הזאת.

אליעזר בר שדה: יש מאפיה.

יעקב כץ: יש מאפיה שנהנית מהעסק הזה ואתה יכול לפעמים לעצור את אחד מהמנהיגים שלהם עם עשרות אלפי דולר בכיס.

אליעזר בר שדה: בדיוק.

אליעזר בר שדה: יש היום בערד נקודתית, ואפשר להצביע, אם נבחן את זה על פי המשטרה.

אליעזר בר שדה: נעצר לפני כמה ימים אדם מסוים שיש לו שם ותואר ויודעים מה יש בכליו, יודעים עם מי הוא קשור ומה פעולותיו ומה הוא עושה.

אליעזר בר שדה: זה מתחיל להיצבע כארגון שעוסק בכל המערכת החל מיבוא הסודנים לתוך הארץ כי להם יש מניעים כלכליים, הם נשענים טיפה על הרעיון שקשה להם במצרים והם צריכים לברוח מאיפה שהם בורחים.

אליעזר בר שדה: אבל העסק הזה הפך לתעשייה, ותעשייה של כסף גדול.

אליעזר בר שדה: היום כשקבלן רוצה 50 עובדים ליומיים יש קבלן סודני שיסדר לו את זה.

אליעזר בר שדה: הוא יקבל את הכסף הגדול והוא יחלק אותו למי שהוא ירצה.

אליעזר בר שדה: לעניין הפגישה שהייתה פה והיה סיכום.

אליעזר בר שדה: אני רוצה לומר את זה באופן חד משמעי, זה כמו הפקק באמבטיה.

אליעזר בר שדה: בניגוד לתל אביב, אם אנחנו לא נאפשר לבתי המלון באזור ים המלח להעסיק את העובדים כי זה לא חוקי אנחנו לפחות נציל את העיר ערד, וזה יקרה הרבה לפני שננסה להביא לפתרון גורף, וצריך להביא לפתרון גורף.

אליעזר בר שדה: העיר ערד לא יכולה להמשיך בהמתנה של חודשים ושנים עד שמשהו יקרה במערכת הכוללת.

אליעזר בר שדה: אפשר, לא צריך לשלוח אף שוטר ואף פקח.

אליעזר בר שדה: פשוט לומר שאי אפשר להעסיק אותם בים המלח.

אליעזר בר שדה: הטענה שלהם מי יעבוד שם, לזה יש תשובה ברורה, מי עבד שם לפני כן?

אליעזר בר שדה: אני יכול לומר לכם מי, אלו עולים חדשים ובדואים, שתי האוכלוסיות האלה הם אזרחי מדינת ישראל ושניהם על כתפינו, על כתפי התושב בערד ולא על כתפי ממשלת ישראל.

אליעזר בר שדה: לממשלת ישראל לא הייתה שום בעיה לקצץ לערד את מענקי האיזון אתמול ושלשום ואין לה שום בעיה לבטל את ההטבה במס.

אליעזר בר שדה: אבל היום מחלקת הרווחה עוסקת באלפי אנשים במקום במאות ואף אחד לא משפה אותנו.

חיים שימן: אני היועץ המשפטי של עיריית ערד.

חיים שימן: אני שותף בעוד וועדה, וועדה שהיא יותר אזורית, היא באזור הדרום שיושבת אצל קצין אג"ם- אגף מבצעים דרום, אנחנו נפגשים גם שם ודנים בסוגיה הזאת.

חיים שימן: אני חייב להגיד שזה נשמע לי כמו הזיה, כי כל פעם שאני מגיע וככל שחולפים החודשים, מצד אחד אנחנו שומעים שבכל חודש נכנסים מאות אנשים ומצד שני מספר הפליטים בארץ נשאר אותו דבר.

חיים שימן: זה משהו מוזר.

חיים שימן: התחלנו לשבת לפני כשנה ועדיין היו 20,000, כל חודש נכנסים - - -

יעקב כץ: עכשיו יש כ- 25,000, והמספר הולך וגדל?

חיים שימן: זה הולך וגדל.

חיים שימן: מהנתונים שאנחנו מקבלים ידוע שיש עוד מאות שיושבים על הגדר במצרים ובאים באופן סיסטמתי ומסודר, בין אם זה לערד או לאילת.

חיים שימן: הם מגיעים כמיועדים עם פתקים.

חיים שימן: היום התקשורת מאוד נגישה ואפשר במסרון טלפוני, באינטרנט, אנשים מגיעים עם פתק שכתוב אני לערד, אני לאילת.

חיים שימן: זו בעיה.

חיים שימן: בערד אנחנו נתקלים יותר ויותר בבעיות של אלימות.

חיים שימן: לאחרונה הותקף אפילו מפקד תחנת המשטרה בערד במקלות, רב פקד יובל פז, הוא הותקף בקרשים והגיעה לערד יחידת יס"מ – יחידת סיור מיוחדת שעזרה בפיזור, נעצרו אנשים.

חיים שימן: לנו יש הרגשה שבתי המלון באזור שלנו הם מעל החוק.

יעקב כץ: אני אומר לך שמהיום הזה, אני לא יודע אם זו הבעיה שלי, זו לא הבעיה שלו אם לא היה ברור שהסיכום שהעברתי ליוסי אדלשטיין שהדבר הזה יעשה, אבל אני אומר לך שמהיום, יום יום, שעה שעה אנחנו לא ניתן לו מנוחה עד שנוודא שהחוק נאכף

יעקב כץ: שבאמת, אם רוצים לשנות את החוק שיביאו את זה לכנסת.

חיים שימן: פגשתי את יוסי אדלשטיין בכמה וכמה מקומות, גם אצל ראש מינהל האוכלוסין הקודם מר יעקב גנות, ישבנו אצלנו וגם שם הייתה הנחיה שהחל מתאריך X לא יהיה.

יעקב כץ: בתי המלון יקבלו את ההוראה.

חיים שימן: מערכת החינוך כמובן חייבת לקלוט אותם, על פי חוק אנחנו קולטים את כל הילדים שמגיעים אלינו.

חיים שימן: זה יוצר מצב מאוד מסובך, האנשים מגיעים ללא שום תהליך ואמורים להיכנס לתוך מערכת החינוך כשאין להם שפה, אין להם את ההתנהגות הנורמטיבית שאתה יכול לשלב אותם.

חיים שימן: אין מה שמכין אותם.

חיים שימן: מערכת הרווחה שלנו כפועל יוצא נדרשת לקריאות גדולות של התערבויות כי הנורמות הנהוגות אצלנו לטיפול בילד לא מקובלת במקומות מהם הם מגיעים.

חיים שימן: אנחנו נתקלים בגנים פירטים כאלה ואחרים כדי שילדים שאין מקום מסודר במערכת החינוך, ילדים בגילאי 3 ומטה, אותם אתה יכול למצוא בדירות פרטיות שהפכו למעין גנים שמוחזקים בהן בין 20 ו- 30 ילדים שצורחים כל היום עם מטפלת אחת.

חיים שימן: יותר חמור מוצאים ילדים קטנים, תינוקות שמושארים על ידי ההורים בדירות סגורות שההורים נעולים אותן ויוצאים לעבודה.

חיים שימן: הם יורדים לעבודה בים המלח וחוזרים בערב והילד צועק כל היום.

חיים שימן: אנחנו נזעקים להתערבות הן על ידי מערכת הרווחה בסיוע של המשטרה.

חיים שימן: אלו דברים שלא ניתן לתאר במילים, צריך לראות בעיניים.

חיים שימן: היום התושבים בערד נקלעו למצב שהמרכז המסחרי הפך לאזור מבודד, בשעות הערב והחשיכה אי אפשר להיכנס למרכז.

חיים שימן: עומדים שם אנשים, אם הם אלימים או לא אתה לא יכול לדעת.

חיים שימן: זה מפחיד, חשוך, הם מתגודדים בקבוצות, הם שותים, לעיתים אף אלימים בינם לבין עצמם.

חיים שימן: זה מאוד מטריד.

חיים שימן: הכוח של המשטרה בערד מאוד מוגבל, הוא מאוד מוגבל כי זו עיר קטנה, היחידה היא קטנה.

חיים שימן: המקרים שקרו הם מאוד קשים גם בתוך הקהילה, אם זה מקרה אונס של ילדה בת 6 על ידי קרוב משפחה.

חיים שימן: אנחנו יודעים שהיו מקרים מאוד קשים גם בעיר אילת.

חיים שימן: בערד לפני שבוטל נוהל "גדרה-חדרה", היה איסור נוסף על הפליטים או המסתננים, או מהגרי העבודה ויקראו להם איך שיקראו, שאסור להם לשהות גם באילת.

חיים שימן: ברגע שניתנה ההנחיה, הגיעו לערד אוטובוסים שלמים של אנשים שסולקו מאילת והגיעו לערד.

חיים שימן: אחרי שבית המשפט אמר את דברו ושר הפנים ביטל את נוהל "גדרה-חדרה", אנחנו רואים שהמספר שהגיע מאילת התפזר צפונה אבל העוגן היה קיים בערד.

חיים שימן: , הם מאורגנים ואין ספק שהם מאורגנים, האנשים שמגיעים ממצרים נכנסים דרך הגדר, אני קורא לזה דלת מסתובבת, שלא באשמתם.

חיים שימן: בקציעות או במקומות שמאכלסים אותם יש מספר מאוד מוגבל.

חיים שימן: ברגע שנתפסת קבוצה או שמגיעה קבוצה של שניים שלושה אנשים, הם נכנסים ושלושה אחרים משוחררים כי אין בררה.

חיים שימן: זה המצב היום.

אורנה אטלי: מדי יום אנחנו מקבלים מהצבא כ- 40 מסתננים ויש ימים שזה מגיע לגם ל- 50 וגם ל- 60 וזה טווח הכניסה.

אורנה אטלי: גם בשבוע שעבר שבו היה מזג אוויר קשה בדרום נכנסו כ -40.

אורנה אטלי: אנחנו מקבלים אותם מהצבא ועושים את הבדיקות הרפואיות שעורכים במתקן המשמורת.

אורנה אטלי: הכניסה הגדולה והמאסיבית היא כמובן של האריתריאים והם ברי הגנה.

אורנה אטלי: כמו שנאמר כאן שבגלל תפוסה מלאה של כלא סהרונים שמכיל 2,100 מקומות כליאה, בכל כניסה של אסירים מוגנים אנחנו משחררים מוגנים שכבר יושבים זמן מה במשמרות.

אורנה אטלי: משחררים אחרי שעברו בדיקות רפואיות ואחרי השימועים של רשות ההגירה - - -

יעקב כץ: אז שמים אותם על הכביש, או שאוטובוס אוסף אותם.

אורנה אטלי: הם יודעים איך לצאת.

אורנה אטלי: השחרור הוא פועל של כל כניסה, זאת אומרת שמספר השחרורים גדל.

אורנה אטלי: רק להדגיש שבאמת היום לא משתחררים לפני שעוברים את הבדיקות הרפואיות, היום כולם עוברים חיסון.

יעקב כץ: נניח שמצאת מישהו שנגוע בשחפת, מה אתם עושים איתו?

אורנה אטלי: כל מי שמטופל במרכז לשחפת, לא משתחרר עם לסיום הטיפול.

אורנה אטלי: היום בסהרונים אנחנו מחזיקים 9 אריתריאים חולים.

חיים שימן: חשוב לציין שלא מדובר באריתריאיים וסודנים בלבד, אלא יש גם מאתיופיה, קונגו וחוף השנהב.

אורנה אטלי: אלה לא משוחררים, ומוחזקים בכלא.

יוסי אדלשטיין: אלה בעלי אחזקה ויש תהליך אחר, מי שמשוחרר מקציעות אלו רק הסודנים והאריתריאיים שאיתם אין לנו מה לעשות, לגבי שאר הנתינים אנחנו פועלים כדי להרחיק.

יעקב כץ: אני מבקש שהוועדה תשמע על עבודת המשטרה.

יעקב כץ: מה הנתונים שנמצאים אצלכם לגבי רמת הפשיעה שלהם, המעצרים, דרך הטיפול וההמלצות כולל יישומי החוק בישראל בתחומים האלה.

יעקב כץ: אנחנו מיישמים את החוק בתחומים אחרים.

יעקב כץ: מה אנחנו עושים עם החוק פה.

גדי אשד: אני נציג האגף לחקירות ומודיעין.

גדי אשד: הנתונים של היקפי הפשיעה, ואני מתייחס רק של השוהים מאפריקה, הם נמוכים מאוד.

גדי אשד: רק כדי לסבר את האוזן, המספרים מראים שבשנים 2007, 2008, 2009 – נפתחו לזרים בסך הכל 5,000 תיקים, לשוהים מאפריקה וזה מספר נמוך ביותר של פתיחת תיקים וזה מגיע לכ- 1,200 פתיחות תיקים בשלוש שנים.

גדי אשד: ממספר זה אתה צריך להפחית את התיקים שנפתחו בגין הסתננות ושהות בלתי חוקית.

גדי אשד: אז אתה נשאר עם קצת פחות מ- 800 תיקים על עבירות פליליות מובהקות.

גדי אשד: כלומר אם אתה לוקח את המספר באחוזים מסביב ל- 20,000 של שוהים מאפריקה.

יעקב כץ: 20,000 היו לפני שנה כשהגעתי לתפקיד שלי.

גדי אשד: מפתה אותי לחזור למספר שציינת של 25,000, כל מספר זוכה כי מדובר בהערכות.

גדי אשד: גם כשאתה משקלל זה נעה סביב המספרים האלה כשאתה עורך את הבדיקה עם משמר הגבול, עם הצבא לגבי כמה נכנסים בחודש וביום, זה עדיין נע סביב זה.

גדי אשד: גם אם ניקח את המספר של 25,000 אז אחוז פתיחת התיקים הוא קטן עוד יותר.

גדי אשד: בוא ניקח כנקודת מוצא את המספר 20,000 כי הוא הפך למספר מסורתי, עדיין המספרים המוחלטים וזה פחות מ- 800 תיקים בשלוש שנים.

גדי אשד: יש לכך הסבר ואני לא מליץ היושר של השוהים הבלתי חוקיים, אבל גם מניסיון של ארצות אחרות שמתמודדות עם התופעה של שוהים בלתי חוקיים, חייבים להגיד את זה, למשטרת ישראל יש בעיה כפולה ממדינות אחרות שסובלות ממסתננים.

גדי אשד: בראש ובראשונה עבריינות כשהיא ישנה היא כלפי אותה אוכלוסייה, עבריינות פנימית.

גדי אשד: מאחר שכל האוכלוסייה יודעת שככל שהמגע שלה עם הרשויות בתחומים האלה יהיה מינימלי ייטב לכולם, גם לפוגע וגם לנפגע.

גדי אשד: לכן אני אומר שאת הנתון הזה אנחנו לוקחים בזהירות מופלגת כשמדובר בפחות מ- 800 תיקים.

גדי אשד: זה נתון אחד.

גדי אשד: מאחר ומדובר באוכלוסייה שכולה לא חוקית זה יוצר לנו בעיה ממגבלות חוקיות, גם יוצר קושי מבחינה מודיעינית לחדור פנימה ולאמוד את ממדי התופעה.

גדי אשד: אתה כן מקבל היזון חוזר מסוים מתוך התיקים שנפתחים וניתן לראות שסוגי העבריינות הם בראש ובראשונה עבריינות - - - לגבי סוגי העבירות יעלה שחר אילון, אני רוצה לומר משהו באמירה כללית על הנושא.

גדי אשד: ישנו נתון, לא ניתן לאמוד אותו מול סטטיסטיקה וזה נושא של תחושה והוא הנושא של המגע, אני אקרה לו המגע הכפול, פעם אחת המגע של האזרח מול האוכלוסייה הזאת ופעם שנייה של רשויות האכיפה מול האוכלוסייה הזאת וזה נתון שאי אפשר לאמוד.

גדי אשד: זה נכון וזו עובדה שישנם מוקדים של האנשים האלה ונושא המגע איתם לא יופיע בשום סטטיסטיקה.

גדי אשד: אם אתה מוסיף לזה, אני מזכיר שחלק גדול מהם מוסלמים וחלק גדול מהם נחשף לפי מה שאנחנו הבנו לבעיות האלכוהול פה, זו לא עבירה פלילית, השילוב הזה של שתייה של צורכים חדשים יוצר את העבירה המינימלית שהיא סוג של מטרד.

יעקב כץ: ניקח למשל את המרכז המסחרי בערד שהוא ציין שהפך להיות אזור "פורח" ומשטרת ישראל מעמידה שם מישהו כדי לאפשר לציבור להסתובב בו בלילות.

יעקב כץ: מעניין אותי לדעת אם יש אזורים בישראל שבלילה סגורים בפני אזרחים מן הישוב.

שחר אילון: שחר אילון יענה על זה אחר כך.

שחר אילון: אלו הנתונים שאני יכול להצביע עליהם.

יעקב כץ: יישום החוק לא קשור לכם.

יעקב כץ: יוסי מהי ההערכה שלכם אם משרד הפנים מוציא מחר מכתב לבתי המלון שאסור להם להעסיק מרגע זה אנשים שאין להם אישורי עבודה, ומקום שייתפס שמעסיק שוהים ללא אישור תירשם לו עבירה.

יעקב כץ: מהי הערכתך למה זה יגרום לבתי המלון?

יוסי אדלשטיין: לבתי המלון זה יכול לגרום נזק מידי.

יעקב כץ: אני שואל מה זה יכול לגרום להם מבחינת היחס שלהם לעובד, האם הם יחזיקו אותו או יפטרו אותו, ישחררו אותו?

יוסי אדלשטיין: אני מעריך שבתי המלון לא יעברו על החוק באופן מודע מהרגע שנודיע להם שהם לא רשאים להעסיק אותם, אני מניח שהם יפטרו את כולם.

יוסי אדלשטיין: אני מניח שבתי המלון לא ייקחו את הסיכון.

יעקב כץ: יכול להיות שממשלת ישראל צריכה להחזיר אותם למצרים.

יעקב כץ: אומר דוקטור גלעד נתן, שלמצרים אין בעיה להחזיר, הרי הם לא הגיעו מאריתריאה.

יוסי אדלשטיין: אם היינו יכולים להחזיר אותם למצרים מיד, היינו עושים זאת.

גלעד נתן: לא זה מה שאמרתי.

גלעד נתן: אמרתי שיש עוד דברים שניתן לעשות מול המצרים, החוק של האומות המאוחדות לא מונע החזרה למדינה הראשונה שממנה - - -

יוסי אדלשטיין: מבחינה זו, זה נכון.

יוסי אדלשטיין: אנחנו נמצאים בפעילות אינטנסיבית - - -

יעקב כץ: שמדינת ישראל תחשוב.

יעקב כץ: אנחנו צריכים קודם כל לקיים, אני לא ראש הממשלה, ואני לא שר הפנים ולא השר הממונה שצריך לפתור את הבעיות הכלליות.

יעקב כץ: אנחנו קודם כל צריכים פה לגרום שהחוק ימוצה.

יעקב כץ: אנחנו נצטרך שההוראה הזאת תצא ושממשלת ישראל תתמודד עם העובדה ש- 20,000 או 25,000 אנשים שהיא היתירה את כניסתם בחולשותיה ובחוסר אחריותה, בחוסר הבנתה, בחוסר ההבנה כיצד מטפלים בעם היושב בציון ובעם שיושב שם, שהיא תתמודד איתם ושהיא תעסיק אותם בדברים אחרים כמו בניית כביש לאילת.

שחר אילון: אני לא מכיר את הוועדה, ולא מכיר את סמכויותיה.

יעקב כץ: הוועדה לטיפול בבעיית העובדים הזרים.

יעקב כץ: חברי הכנסת לא כאן כרגע, כי כולם שרים או סגני שרים, ומי שלא שר או סגן שר הוא בפולין או באיטליה או בביקור בגרמניה.

יעקב כץ: בדרך כלל ראשי הוועדה יושבים בכל הוועדות.

יעקב כץ: אני למשל גם בוועדת החינוך ואני כמעט ולא מופיע שם כי אני צריך להיות בשלוש או ארבע וועדות במקביל.

יעקב כץ: אנחנו נמצאים בבעיה שברוב הוועדות תמיד היושב ראש נמצא ולעיתים רחוקות ניתן לראות חברים נוספים אלא אם כן זו וועדה שיש בה הרבה תקשורת ורואים הרבה טלוויזיות, אתה תראה אותם באים לדקה, אומרים את הדברים שלהם.

שחר אילון: אני מפקד מחוז תל אביב, זה שהגענו מספר שוטרים, זה לא מפני שאין לנו מה לעשות, העניין בתופעה הזאת הוא מיוחד.

יעקב כץ: אני ביקשתי מהשר אהרונוביץ לשלוח לכאן נציגים.

שחר אילון: גדי אשד הוא מהמטה הארצי ואני כמפקד מחוז תל אביב שהוא גוש דן והוא הגורם המשטרתי שאמור לטפל בריכוז העובדים הזרים הגדול ביותר.

שחר אילון: ביקשתי את ההתייחסות של גדי אשד כי יש ריכוזים במקומות אחרים כמו ערד, אילת ובמקומות נוספים.

שחר אילון: זו תופעה חברתית סוציולוגית שבעצם מצאה את הארגונים, את עיריית תל אביב והארגון שלי, המשטרה במחוז תל אביב, עם כלים שאינם תואמים וגם לא מתאימים לתופעה הזאת.

שחר אילון: לגבי החוק, מעבר לעובדה שהטיפול בעובדים הזרים הועבר ליחידת עוז בחלק החיצוני, ברמת הרחוב.

שחר אילון: יש קטע מסוים של טיפול בהונאות, רמאויות בתיקים מסוימים שנשאר בטיפולה של המשטרה.

שחר אילון: אבל רוב הטיפול בעובדים הזרים הועבר למעשה לרשות ההגירה וליחידת עוז שיש לה שלוחה בגוש דן בחולון.

שחר אילון: אנחנו כמשטרה לא רואים את האנשים בכלל באופן כללי מול החוק, וכך החוק מתייחס, אנחנו רואים אותו באופן פרטני.

שחר אילון: אין מושג של עם, קבוצה, חבורה, החוק פרטני לכל אדם, מה עשית, מהי העבירה שלך ומה אני מחליט לגביך מבחינת כל הכלים והתהליכים המשטרתיים לחקירה ואחר כך לתביעה ולכליאה.

שחר אילון: בסופו של דבר כשאנחנו מדברים על התופעה הזאת בכלים המשטרתיים אלו כלים פרטניים.

שחר אילון: צריך לזכור שהחבורה הזאת הם קורבנות, הם חבורה חלשה, קבוצה חלשה, אוכלוסייה חלשה.

שחר אילון: לעיריית תל אביב מגיעה מדליה על מה שהם עושים בדרום תל אביב, אבל זה לא מספיק משום שהם קורבנות גם ברמה של ישראלים וותיקים, מזרח ירושלמים, עבריינים ישראלים שעושים עליהם את העבירות.

שחר אילון: הנטייה שלהם להתלונן והפנייה שלהם למשטרה נמוכה, ואפילו נמוכה משל הישראלים שגם אצלם רמת דיווח נמוכה לעבירות פליליות.

שחר אילון: אנחנו יודעים שרמת הדיווח על עבירות פליליות במדינת ישראל, על פי כל סקרים היא לא מלאה, אצל העובדים הזרים היא עוד יותר גרועה.

שחר אילון: היכולת הסטטיסטית של גדי אשד לדעת בדיוק עד כמה הם היו קורבנות ועד כמה היו מעורבים ועד כמה הם מסוגלים לבצע עבירות, היא מוגבלת ביכולת הסטטיסטית הממוחשבת של המשטרה.

שחר אילון: ראשית הם טרף קל, ודבר נוסף בתוך המערכות שלהם והמשפחות שלהם יש עבירות נוספות שאינן מדווחות.

שחר אילון: הם אלימים גם בתוכם, קיימת שם אלימות במשפחה ברמות שישראלים לא מכירים.

שחר אילון: כל התרבות שלהם של מגע עם חסרי ישע, עם קטינים, עם הנשים שלהם ונשים אחרות לא מוכרים.

שחר אילון: חווינו רק בשלושת השבועות האחרונים שלושה מקרי רצח במקום קרוב מאוד והרציחות הם בינהם, למעט מקרה אחד של רצח פרוצה ישראלית שחבורת סודנים רצחה.

שחר אילון: יש מקרי אלימות ברמה גבוהה מאוד של אלימות.

שחר אילון: יש עליהם הרבה מאוד עוקצים.

שחר אילון: הם קבוצה חלשה ועושים עליהם הרבה רמאויות ועוקצים.

שחר אילון: עוקצים בכסף, עוקצים אותם בטלפונים, עוקצים אותם בכל דבר אפשרי, מוכרים להם בהתעשרות קלה.

שחר אילון: ישנן שם הרבה מאוד עבירות שנילוות לעבירה העיקרית של רמאות ועקיצה, עבירות מס, עבירות שתוארו כאן על ידי אנשי ערד.

יעקב כץ: אתה אחראי רק על דרום תל אביב, או על כל המרכז?

שחר אילון: על כל גוש דן.

יעקב כץ: כשדיברנו על ה- 5,000 זה עובדים זרים אחרים שמרוכזים גם בדרום תל אביב.

יעקב כץ: 45,000 איש בדרום תל אביב?

יעקב כץ: ! 45,000 איש בדרום תל אביב ?!

שחר אילון: האוכלוסייה הזרה במהות שלה, היא לא אוכלוסייה פלילית.

שחר אילון: אבל אמרנו, קורבנות, אלימות בתוכם ופשיעה פנימית בתוכם, כמו הפשיעה הסינית שהיא מאוד קשה בתוכם ושכוללת סחיטת דמי חסות, אלימות, ארגון - אלו דברים שמופעים גם בערים אחרות, אבל הם עצמם עוברים עבירות.

שחר אילון: אתה מדבר על העבירות שלהם, אמרתי שהמספרים מבחינתנו פחות חשובים אבל התופעה כולה משפיעה עד רמת המשטרה בתל אביב ובמקומות אחרים.

יעקב כץ: ישראלים נשארו באזורים האלה, לצורך העניין או שכולם ברחו?

שחר אילון: ישראלים נשארים.

יעקב כץ: ואיך הם סובלים את הדבר הזה?

שחר אילון: תשאל את הישראלים.

שחר אילון: זו אוכלוסייה חלשה, גם הישראלים שנמצאים שם הם בחלקם אוכלוסייה מנצלת ובעלי הבתים.

שחר אילון: האוכלוסייה הישראלית שגרה שם, הוותיקה, היא אוכלוסייה חלשה שאין לה אופציות או תחליף והם עצמם נמצאים שם כקורבנות.

שחר אילון: כשאני אומר קורבנות אז דוחפים את זה על נרקומן או על זר שצריך להתפרנס, דוחפים דלת וחלון ולוקחים מה שיש בהישג היד.

שחר אילון: יש רמה גבוהה של התפרצויות ואנחנו מקבלים את החלק המזערי של ההתפרצויות, גניבות מתוך רכבים, התפרצויות לבתי עסק וכל שאר הגנבות.

שחר אילון: להם יש סחר נרחב של רכוש גנוב, כי רכוש שנגנב מועבר ותמיד תמצא שם אופניים גנובות, יש שם לקוחות והם קונים את הסחורה הגנובה במזומן.

שחר אילון: אחד השופטים הדהים אותנו והיינו בשוק, הוא אמר "תראו זה שהאופניים גנובים אני יודע, זה שתפסנו סודני עם עשרות אופניים גנובים זה נכון, הוא סוחר באופניים גנובים, אבל כללי המסחר בדרום תל אביב שונים, הוא רגיל לחוקי המסחר ממדינתו ולכן חוקי מדינת ישראל לא חלים עליו" הוא שחרר אותו עם האופניים שלו.

שחר אילון: היינו צריכים להחזיר עשרות אופניים גנובים אליו.

שחר אילון: איך אתה יכול לומר דבר כזה במדינת ישראל שהיא מדינת חוק והחוק שווה לכולם גם לזר, גם לתייר וגם לוותיק.

שחר אילון: החוק שווה בפני כולם.

שחר אילון: אנחנו כמובן רצנו לאירוע וטיפלנו בעניין.

שחר אילון: אבל עצם העובדה שהאסימון לא ירד לגורמים שהם גורמי שלטון.

שחר אילון: בנושא של סמים ואלכוהול, הצריכה של אלכוהול היא ברמה הנמוכה ביותר, אלכוהול זול, אלכוהול מזויף, אלכוהול שניגר שם כמים.

שחר אילון: הם משועממים והם נכנסים להרגלי שתייה שהם לא רגילים להם, הם פשוט מאבדים את העשתונות והופכים להיות או קורבנות או שהם בעצם נעשים אלימים כלפי אחרים ומבצעים שוד, שוד של טלפונים, שקיות, תיקים, שרשראות, שוד שנקרא אלימות רחוב.

יעקב כץ: התחנה המרכזית הישנה נמצאת במרכז, מה קורה בחדשה?

יעקב כץ: מה קורה עם האנשים שעולים ויורדים מהאוטובוסים?

שחר אילון: כולם עוברים דרכם, וחוף השנהב.

יעקב כץ: אני שואל אם הם נפגעים מאלימות?

שחר אילון: כן.

שחר אילון: לא כולם, הם גם לא רגילים לצורת ההתנהלות של המשטרה.

שחר אילון: הם אומרים, עם מי שאנחנו מסוגלים לתקשר איתו כי יש בעיית שפה בחקירה, הם אומרים שאצלם משטרת סודן לא מתנהגים כך, אנחנו לא מפחידים אותם, אלו לא הזרדים שמחזיקים השוטרים הסודנים והמכות, זה לא ימי המעצר שמשטרת סודן יכולה להחזיק אותם שבוע במעצר מבלי לדבר איתם, אנחנו אחרי 24 שעות הולכים לשופט.

שחר אילון: סביב כל התופעה הזאת יש סדר ציבורי.

שחר אילון: קודם כל אלה שבעדם.

שחר אילון: כמעט כל שבוע יש לנו בגלעד לוינסקי, ויש גם תהלוכות מכיוון רחוב רוטשילד לכיוון התחנה המרכזית של עשרות ולפעמים מאות אנשים שתומכים בהגנה על עובדים זרים, ארגונים כאלה ואחרים ויש גם אנרכיסטים שמצטרפים להפגנות האלה.

שחר אילון: מדובר במאות אנשים שאנחנו מלווים אותם וצריכים לשמור על הסדר הציבורי וחלקם נעצרים.

שחר אילון: יש גם כאלה שהם נגד, בשכונת התקווה יש תנועה שלמה של אנשים שהם נגד, יש הפגנות ויש התנכלויות.

יעקב כץ: הם התחילו להיכנס גם לשכונת התקווה?

שחר אילון: כן, הרבה מאוד, בשכונת התקווה אם תבחר שם וועד הוא יהיה ברובו סודני או אריתריאי.

שחר אילון: אני ביקרתי בכלא סהרונים, אני לא אומר את זה לפרוטוקול ולא לשום דבר אחר, אלא כדי לראות מאיפה ואיך התופעה הזו מתחילה.

שחר אילון: היה שם יום חג, חוף השנהב שיחק נגד קבוצה אחרת, היינו שם אוהדים וקבוצות, הייתה התארגנות, היו הימורים סביב המשחק הזה ואותו דבר זה אצלנו, יש משחקי כדור, יש תחרויות, יש אליפות יופי של מלכת יופי, מתנהלת מערכת חברתית שאותנו היא לא כל כך מעניינת כמשטרה.

שחר אילון: אנחנו מתמקדים בעבירות הפליליות בכל מה שקשור בסדר הציבורי.

שחר אילון: דיברנו גם על הסיכון הביטחוני, סודנים, מוסלמים שמגיעים מאפריקה, דוברי ערבית שמגיעים למדינת ישראל בשידור ישיר, זו סכנה בטחונית.

שחר אילון: כל היכולת הבטחונית שלהם, הידע, ההשפעה של אל-קעידה, הג'יהאד האסלמי, גופים אסלמיים קיצוניים שמגיעים ישר אלינו לתוך תל אביב עם כל הידע, עם כל היכולת ועם כל הרצון.

שחר אילון: זה סיכון בטחוני רציני שאנחנו מתייחסים אליו.

שחר אילון: בכל מה שקשור לפשיעה, הם מיצרים עבירות.

שחר אילון: מה זו פשיעה חמורה?

שחר אילון: אם לנו בתל אביב בשנה שעברה היו 20 רציחות, 20 אנשים נרצחו בתל אביב בשנה שעברה.

שחר אילון: אנחנו רואים שתוך פחות משלושה שבועות נרצחים 3 אנשים על ידי עובדים זרים כתוצאה מהתופעה הזאת, זו השפעה דרמטית על משטרת תל אביב ועל היכולות.

שחר אילון: לעניין הזיהוי, חשוב כאן שהוועדה תסייע לנו באישורים ובהיתרים של כנסת ישראל בנושא הביומטריה, אין לנו פנים של האנשים האלה, אין לנו את הזהות שלהם, אין לנו יכולת לאסוף שם מודיעין בצורה רגילה בגלל כל מיני תקנות והחלטות כאלה ואחרות.

שחר אילון: אין לנו אפשרות לאסוף מודיעין.

יעקב כץ: אין לכם היום?

שחר אילון: אסור להם להעביר את זה למשטרה.

שחר אילון: אתה כיושב ראש הוועדה צריך להעביר את החוק ולדעת שהמאגר הביומטרי שנתפס בסהרונים או הוותיק שהיה בזמנו בהגירה ועבר לידי יחידת עוז לא נמצא במשטרת ישראל, לא נמצא במאגרי מערכות המידע של משטרת ישראל, לא ה- DNA לא טביעת אצבעות, ולא תמונה ולא הפנים.

שחר אילון: אין לנו שום מידע על עשרות אלפי אנשים שנמצאים בגוש דן.

יעקב כץ: מה עם אלה שנמצאים בקציעות או במקומות אחרים?

שחר אילון: אסור להעביר אותו.

יוסי אדלשטיין: אתם חברי הכנסת קבעתם את זה.

יעקב כץ: מה קבענו?

יוסי אדלשטיין: כל מסתנן או כל שוהה בלתי חוקי שבא במגע עם הרשויות מוטבע ביומטרית, כמו שאמר שחר אילון מפקד מחוז תל אביב, בעבר המערכת הזאת נוהלה על ידי המשטרה ומשטרת ההגירה, זו מערכת מובנת בתוך המשטרה, היום זה עבר ליחידת עוז אבל השרת עדיין יושב אצלכם ואם מישהו רוצה לקבל נתונים הוא יכול לקחת.

שחר אילון: אסור לנו.

שחר אילון: גם כשזה ישב במשטרה זו הייתה מערכת עצמאית שמחוברת למשטרת ישראל, על פי חוק ועל פי התקנות שאתם קבעתם נקבעו שלושה דברים, אסור לנו להפעיל מודיעין מלא בקרב הזרים מכל מיני סיבות מקצועיות כאלה ואחרות ותקנות כאלה ואחרות, דבר נוסף אין לך כתובת, אין לך זיהוי.

יעקב כץ: זאת אומרת שיש זיהוי שנמצא במדינת ישראל ואתם כמי שאחראים על ההוצאה לפועל לא מסוגלים לבצע כי מסיבות חוקיות אתם לא יכולים לבצע.

שחר אילון: יש בעיה נוספת כי במהלך החקירה כי באיזה שפה אתה תחקור אותו.

שחר אילון: אין לנו ניבים אריתריאיים, אין לנו דוברי אריתריאית, אין לנו מתרגמים כאלה, לסודנים זו ערבית אחרת וזו לא ערבית רגילה שאתה יוכל להביא דרוזי דובר ערבית.

שחר אילון: החקירות האלה שהן בתיקים כל כך מורכבים ומסובכים כמו תיקי רצח שיכולים לשלוח אנשים לכל חייהם לכלא, אני לא מדבר על העובדה שבסופו של דבר אנשים שמורשעים אחר כך הם נמצאים 20 וגם 30 שנה בשירות בתי הסוהר ועולים מיליוני שקלים למשלם המיסים, זה דבר אחר.

יעקב כץ: אתה היית מודע לכך גלעד נתן שהמשטרה לא רשאית לקבל את הנתונים?

יעקב כץ: אנחנו צריכים לבדוק את זה.

גלעד נתן: זה היה לגבי העובדים זרים.

גלעד נתן: כרגע עם המסתננים שמוטבעים ומצולמים וכל שאר הדברים, גם אין להם את הכתובות שלהם.

יעקב כץ: כשאתה משחרר מישהו מסהרונים, לאן הוא הולך?

שחר אילון: אני לא יודע לאן הוא הולך ביציאה שלו מסהרונים ולאן לפניו מועדות.

שחר אילון: המערכת צריכה לדעת, לכל אדם אצלנו יש כתובת, יש לו ערב, יש מספר טלפון, יש רישום במשרד הפנים עם קשרי משפחה, ומיהם קשרי המשפחה.

יעקב כץ: כשאתם עוצרים את הסודני או האריתריאי, אתם בכלל יכולים לתקשר איתו?

שחר אילון: ביום הראשון שהגעתי לתפקידי לפני 7 חודשים, מצאתי בלילה גופה של אריתראית שנרצחה בשכונת התקווה.

שחר אילון: איך אתה מבצע חקירת רצח בסוג כזה של תיק?

שחר אילון: איך אפשר?

יעקב כץ: כשאין לכם את המאגר, ואין לכם שום דבר.

שחר אילון: אין שום כלים משטרתיים.

יעקב כץ: אין מספיק סודנים ואריתראיים שנמצאים מספיק שנים בארץ ושהם דוברי עברית כבר?

יוסי אדלשטיין: אני משתמש במספר עובדים שיודעים לדבר תיגרינית, זו השפה של האריתראיים, אני מסתייע בחברה שנותנת שירות למדינה וגם למשטרה בפרוטוקול, היא מחזיקה לא הרבה אבל יש לה מספר מתורגמנים.

שחר אילון: זו חקירה, הוא מתרגם ואני צריך לחקור אותו בשפת אימו.

יעקב כץ: זה דבר שצריך לטפל בו.

יעקב כץ: אני לא מבין את זה.

יעקב כץ: אני לא מבין למה שר המשטרה לא רואה בזה דבר חשוב, אני לא רואה איך מטפלים ב- 45,000 איש.

שחר אילון: כששר לבטחון פנים ביקר פעמיים שלוש באזורים עליהם אנחנו מדברים, ביקורים ארוכים.

שחר אילון: שר האוצר היה אצלי לפני שבועיים יחד עם ראש עיריית תל אביב ויחד עם שר הפנים, השרים הבכירים בממשלת ישראל וקיבלו ממני את הסקירה הכי חמה מדצמבר 2009 שאנחנו עושים עם מסיל"ה – מרכז סיוע ומידע לקהילה הזרה, יחד עם המערכת לסיוע לעובדים זרים של עיריית תל אביב יחד עם המידע של המטה הארצי.

שחר אילון: הם קיבלו את השורות התחתונות בתחומים האלה.

שחר אילון: כך שהם יודעים את כל הנושא.

שחר אילון: משטרת תל אביב נבנתה כמו שמשטרות אחרות נבנו על פי תקנים מסוימים, על פי יכולות מסוימות לתופעה שהייתה מוכרת לתושבים באזור ירושלים או בתל אביב.

שחר אילון: כשיש לך פתאום 40,000, 50,000 או כל מספר שתחליט עליו ואני אקבל אותו, שיושבים באזור חדש עם כל הבעיות שציינתי, לא הותקנו תקנים חדשים, לא נבנו יחידות חדשות, לא נערכו לכך, אלא להפך משטרת ישראל ויתרה על ההגירה, לא ויתרה אלא הממשלה קבעה שזה עובר לרשות אחרת.

שחר אילון: בסופו של דבר אני כמפקד מחוז תל אביב אין לי את הכלים המותאמים, אין לי את הסמכויות ולא את כוח האדם לטפל בזה.

יעקב כץ: אני רוצה שוב להבין, אני הולך לטפל בזה.

יעקב כץ: מה יסוד ההחלטה שלא להעביר למשטרה את המאגר שנקלט, כי כל אחד עובר דרך קציעות או סהרונים ויש שם גם את ה- DNA שלו והוא מוטבע ביומטרית, והכל נמצא במאגר מסודר.

יעקב כץ: מה היסוד של כך?

יוסי אדלשטיין: אני לא יודע.

יעקב כץ: מה יסוד החוק, אתה בטח בררת, מה אמר לך השר?

גדי אשד: כשמציעים הצעת חוק יש את הרציונל שלו, צריך לקחת את העניין הזה ולבחון האם זה נובע מזכויות האדם, זכויות האזרח, כמו למשל האיסור לאסוף מודיעין בין פליטים.

גדי אשד: אני לא יכול להפעיל מקורות.

שחר אילון: גדי אשד הוא איש מודיעין, משטרה נורמלית שפועלת צריכה קודם כל לאסוף מודיעין כדי שתהייה לה את התמונה הנכונה והאמיתית, היא צריכה על ידי המקורות שלה להצביע מי עשה את העבירות, זה השלב הראשון.

שחר אילון: השלב השני הופך להיות חקירות גלויות ואחר כך שלב המעצר.

יעקב כץ: אגב כשאנחנו מדברים היום, אנחנו מדברים אך ורק לגבי המסתננים או שאתה מתייחס גם לכולם, על שוהים הבלתי חוקיים, ועל הפיליפינים שנשארו כאן אחרי 5 שנים?

שחר אילון: כל מה שקשור לתושב זר, ובהדגשה על המסתננים שמהווים כרגע את התופעה החדשה.

יעקב כץ: ונניח שאל-קעידה החדירה סודני, לגביו אתה לא יכול לאסוף מידע?

שחר אילון: אני לא יכול לאסוף מידע.

יעקב כץ: יוסי, נניח שמחר מתפוצץ עלינו מישהו בקניון וייהרגו 200 אנשים וכל הקניון יקרוס, אז מפקד המשטרה יגיד לא הייתי רשאי לאסוף מידע שאל-קעידה הכניס אדם.

שחר אילון: זה בטחוני, זה השב"כ, הצבא.

יעקב כץ: מה זה משנה?

יעקב כץ: אתה כאיש משטרה שאמור לאסוף.

שחר אילון: אדוני אתה יכול לתת את אותה דוגמה, למה לך ללכת לנישה של הבטחון כי אז יגידו שזה שירות הבטחון הכללי, תגיד סוחר סמים.

יעקב כץ: לכם בצבא יש את המידע הזה?

יעקב כץ: את המאגר הביומטרי.

ערן אופיר: לא.

יעקב כץ: גם אתם לכאורה לא רשאים לפעול באותה מידה.

יעקב כץ: אתם מעבירים לשם.

שחר אילון: לשירות בתי הסוהר יש.

יעקב כץ: לשב"כ יש רשות להיכנס למאגר הביומטרי?

יוסי אדלשטיין: סליחה, אבל שוב, אני לא יודע על המגבלה שמפקד מחוז תל אביב העלה כאן.

יעקב כץ: הוא מדבר על המציאות.

יוסי אדלשטיין: אני לא יודע, שחר אילון המאגר הזה היה במשטרה עד לפני כמה חודשים.

יעקב כץ: הוא אומר שגם כשזה היה במשטרה היה אסור.

שחר אילון: לגבי האזרחים הכניסו את המגבלה הזאת מהחשש ללכת לבית משפט.

שחר אילון: וקשרו את זה לכולם.

יעקב כץ: למשטרה יש מחשב ולכל מחשב יש היתרים לגישה.

יעקב כץ: למשטרת ישראל איסור לגשת למאגרי המידע הביומטריים של העובדים הזרים או של המסתננים.

יעקב כץ: נקודה.

יוסי אדלשטיין: אם אני לא טועה שחר אילון ישנה מערכת אצל דורית בן מאיר שיושבת היום בבית ים, ישנה מערכת ביומטרית.

יעקב כץ: אני רוצה לשאול שאלה.

יעקב כץ: יש מידע ומחשש שמחר הוא הולך לפוצץ משהו, הוא יתחיל להתקשר לבוס של הבוסית של הבוסית כדי לקבל היתר מבית הדין הגבוה לצדק?

שחר אילון: המערכת המשטרתית היא ארצית.

שחר אילון: כל חוקר, כל רכז מודיעין, על כל אדם, אני מתייחס לישראלים, בכל קצוות הארץ, וזה היתרון שאנחנו משטרה לאומית, צריך ללחוץ ולקחת פרטים וזה לא קשור לעובדים הזרים.

יעקב כץ: כשנחתתי בניו-יורק, שמתי את האצבע.

יעקב כץ: כל אדם שנכנס לאמריקה הגדולה, בארצות המערביות, אני מניח שזה כלי משטרתי.

שחר אילון: רק עכשיו זה נכנס לתוקף בהגבלות, ובעוד שנתיים ידובר שנית, אבל על עובדים זרים, מסתננים אנחנו מנועים.

שחר אילון: בתוך המערכת של זיהוי ביומטרי של משטרת ישראל הם לא נמצאים.

שחר אילון: אני לא רוצה לדבר על בעיות התנועה ובכל מה שקשור לכך, הם נדרסים והם מסכנים וכל שאר הדברים בבעיות החקירה.

שחר אילון: הבקשה שלי היא בכמה תחומים, ראשית לאפשר לנו את הזיהוי שלהם ואת המאגרים שלהם, את החקירה המלאה ואת הפעלת המודיעין בקרבם.

שחר אילון: יש לגשת לאוצר ותקן לנו תקנים זמניים ושיא תקן לרכבים, ורכבים לצורך המשימה של טיפול הפלילי שלהם.

שחר אילון: גם בערד, גם באילת וגם בתל אביב בהן הם נמצאים.

שחר אילון: שיהיו למשטרת ישראל הכלים עד לירידה של התופעה, על הצטמצמותה, שיהיו לנו כלים לטפל בתופעה.

שחר אילון: מדובר כאן בתוספת של כוח אדם, של כסף למשטרת ישראל עבור הטיפול בתופעה.

שחר אילון: אנחנו יודעים לאבחן אותה, אנחנו יודעים כמה זה עולה לנו וצריך לשים את הסכומים מיד כדי להכשיר את האנשים, לאמן ולארגן אותם ושיהיו לנו ממשקים כמה שיותר רחבים עם האוכלוסייה הזאת.

שחר אילון: אלו הדברים שאני זקוק מהוועדה.

יעקב כץ: אלו הדברים שאני הולך לטפל בהם.

יעקב כץ: כעת לקצין שלנו, תנו לנו את התכנית שלכם אחרי שהופיע ראש הממשלה, אחרי שהוועדה הזאת שנה שלמה דוחפת לכיוון בניית המכשול והגדר וזה בוודאי יפתור את הבעיה העתידית של מאות אלפים או כמו שאמר הצבא כשאני הייתי בסיור, וכרמ"ד דרום דיבר על מיליון וראש הממשלה דיבר על 2 מיליון.

יעקב כץ: אני אומר בואו נעצור את 2 המיליון פליטים שמחכים להיכנס לישראל.

יעקב כץ: הייתי עם אנשי הצבא שאמרו שיש מיליון אנשים שעומדים להיכנס.

יעקב כץ: אני מדבר על הצבא ואני בסך הכל אזרח.

יעקב כץ: כשאנחנו מהוועדה והיו כל חברי הכנסת, על כל פנים הגיעו כל חברי הכנסת המדוברים ושם הופיע הרמ"ד ואמר מיליון איש, כשראש הממשלה בא עכשיו בנסיעה המצולמת והמשודרת מיום חמישי דיברו על 2 מיליון.

יעקב כץ: זו בוודאי בעיה.

יעקב כץ: אנחנו לא יודעים להתמודד עם אלה שנמצאים כאן ומדובר על עשרות אלפים של מסתננים שנמצאים בתוספת של עשרות אלפי עובדים זרים שנמצאים כאן.

יעקב כץ: יש לנו בעיה ולגבי חלק אנחנו אפילו לא מסוגלים למסור אותם לשום מקום וחוץ מלעכל אותם בתוכנו במיוחד כאשר אין שום בסיס תרבותי, אזרחי, שפה או כל דבר אחר.

יעקב כץ: מה עושים כדי למנוע את זה בעתיד ואיך אתם נערכים?

אופיר ערן: בשנת 2000 נכנסו 7,707 אנשים, בשנת 2009 צמצמנו את המספר והוא עומד על 4,874 – עדיין הרבה אבל היה צמצום, צריך לומר שיש מגמת עליה לקראת שנת 2010, בינואר נכנסו 700 איש.

יעקב כץ: אנחנו מדברים על 700 איש שאתם יודעים עליהם.

אופיר ערן: כל המספרים מתייחסים על מה שאנחנו יודעים, על מה שאנחנו לא יודעים אני לא יכול לדווח לך.

אופיר ערן: ההערכה שאנחנו יודעים ואין וודאות על כך.

אופיר ערן: נעשתה פעילות, גם מול המצרים נעשתה פעילות בנושא הזה, ואם מודיעים להם הם עוצרים.

אופיר ערן: יש פעילות שנעשית בצורה מסודרת.

אופיר ערן: לגבי המכשול – המכשול זה לא רק מכשול אלא גם איסוף חמ"ל, הכוחות צריכים לראות שמגיעים לשם ולא מספיק שיש רק מכשול, אם יודעים שיש נגיעה בגדר והכוחות מגיעים לשם אז שום משמעות לכך.

אופיר ערן: ראש הממשלה סיכם בסיור שלנו ביום חמישי שתוך שבועיים, כלומר שבעוד שבועיים הממשלה תסכם את נושא הגד, את התקציב, את המקורות ואת הפריסה.

אופיר ערן: אני אוכל להציג לך תכנית אחרי שאני אדע, ואני לא אומר כעת סתם דברים כי זה לא רציני.

אופיר ערן: ברגע שאני אדע את הנתונים אוכל להגיע לכאן ולהציג את התכנית ואת מה שאנחנו הולכים לעשות.

אופיר ערן: נכון לעכשיו קשה לי לומר לך כי אי אפשר בלי תקציב.

אופיר ערן: נכון שראש הממשלה סיכם אומנם והסיכום היה שזה יוחלט בעוד שבועיים.

אופיר ערן: אני ממתין לכך ואני מניח שתוך שבועיים נדע.

אופיר ערן: תוך חודש תהייה לנו פחות או יותר תכנית ואז נוכל להציג לך אותה, מה סוגרים ואיך הסגירה תעשה.

יעקב כץ: בהנחה שמכיוון אילת צפונה ומכיוון ניצנה ודרומה או מערבה ומזרחה, אני לא יודע איך להגדיר את זה.

יעקב כץ: הרי לא מדובר על סגירה של כל העסק.

אופיר ערן: מדובר שבשלב הראשון תהייה סגירה של החלק הראשון, אציג את זה על המפה כאן, החלק הדרומי אילת, זה רצועת עזה.

אופיר ערן: הדבר הראשון שאני מניח שנעשה זה בחלק הזה עד לחיוואי, כאן החלק ההררי, כלומר זה תלוי בתקציב אבל זו המשימה הראשונה וכאן מתבצעות החדירות, נסגור את מרחב החולות שהוא למעשה החלק העיקרי.

יעקב כץ: אתה אומר שמניצנה דרומה שזה בערך 40 קילומטר.

אופיר ערן: אני מדבר מכרם שלום דרומה עד לחיוואי.

אופיר ערן: מכאן עד למסומן בשחור.

אופיר ערן: עקרונית זו המשימה הראשונה.

יעקב כץ: על איזה שטח מדובר כאן?

אופיר ערן: 70 קילומטר.

אופיר ערן: זה לא אומר שנבנה 70 קילומטר אלא זה השטח.

אופיר ערן: כאן יש אזור שהוא רמה ואני יכול להשקיף על השטח ואני יכול לראות מקדימה, אני יכול להביא כוחות, שלא יעברו את הגבול ושאוכל לדווח למצרים, כלומר יש כאן דברים שניתן לעשות.

אופיר ערן: אני מעריך שבשלב הראשון נבנה גדר וחמ"ל כאן, תלוי איך יתפתח העניין ואיך נוכל להמשיך.

יעקב כץ: גם אם יגיעו מפה לגדר, יש לזה ערך משמעותי.

אופיר ערן: לגדר יש ערך משמעותי, כי אם נעצר כאן אז אפשר לרכז כוחות שם.

אופיר ערן: כאן קשה יותר לעלות כי זה הרים וזה לא פשוט.

יעקב כץ: הוראות פתיחה באש וכל הדברים האחרים?

אופיר ערן: אין הוראות פתיחה באש.

אופיר ערן: ברגע שיוקם מערך כזה אז יהיו הוראות פתיחה באש, אי אפשר כרגע לתת הוראות לפתיחה באש בלי שלא יהיו המערכות.

אופיר ערן: צריך להיות מרחב שנוכל לעשות בו.

יעקב כץ: מדובר כרגע בדבר שתוך שבועיים צריך להיערך לו.

אופיר ערן: אני מניח שבעוד שבועיים, נגיד חודש כדי לא להתחייב סתם, יהיו מקורות תקציב, ומה הפריסה התקציבית ואז נערוך תכנית.

אופיר ערן: התכנית עצמה קצרה.

יעקב כץ: מבחינת הביצוע.

אופיר ערן: אנחנו מעריכים שברגע שיינתן תקציב נגיש את התכנית הזאת, אם יהיה תקציב אני מעריך שתוך 4 חודשים נוכל להיות בשטח.

יעקב כץ: זאת אומרת שבשנה הזאת נוכל לראות בשורות מבחינת יכולת החדירה של האנשים.

אופיר ערן: התחלה של זה.

אופיר ערן: זה ייקח זמן, כמו שאמרתי לך אנחנו מעריכים שתוך שנתיים בערך.

אופיר ערן: זה גם הכי מהר שאפשר וזו הערכה.

יעקב כץ: קודם כל צריך לברך את הצבא על כך, אנחנו בוועדה לחצנו על כך וראינו בכך מהלך חשוב, הכנו חוק שגרם לכך שהממשלה הייתה צריכה למהר אחרת היא הייתה צריכה להתנגד לחוק שלנו.

יעקב כץ: נשמע כעת את נציג משרד ראש הממשלה, נציגו של ראש הממשלה בנימין נתניהו.

יעקב כץ: ספר לנו על ההתקדמות.

יעקב כץ: דיבר כאן נציג הצבא שממתין כי בסופו של דבר צריך כסף.

הילל פרימן: מה שהוא אמר מדויק.

הילל פרימן: זה אמור להגיע לישיבת הממשלה.

יעקב כץ: מה לגבי הדרישות של המשטרה, הרי היו שם כל הנציגים הבכירים של מדינת ישראל כדי לאפשר למשטרת ישראל להתמודד.

יעקב כץ: בארצות הברית הייתה הודעה מאוסמה לאובמה, כולם מודעים לה, היה שחזור של קלטת של אוסמה בן לאדן שפנה ואמר מאוסמה לאובמה כך הוא התחיל את הקלטת.

יעקב כץ: כשהוא דיבר איתו הוא דיבר על הבעיה כאן, הוא דיבר על ישראל, הוא דיבר על פלשתין, וכל עוד שהדברים כאן לא יסתדרו.

יעקב כץ: אם אל-קעידה מנסים להחדיר, כהנחת יסוד בארצות הברית של אמריקה, סביר להניח שהם מנסים להחדיר לכאן.

יעקב כץ: היום כשכל העסק פרוץ ומדובר על 40, 50, 60 מדי יום שנכנסים, אני חושב שאם אני הייתי אל-קעידה, איך אמרו כאן?

יעקב כץ: הם יוצאים מקציעות ודקה אחת אחרי כך הם במרכז ערד, במרכז תל אביב.

יעקב כץ: הם מוסלמים, מה מונע מהם להיכנס?

יעקב כץ: אני שואל את השאלה.

יעקב כץ: יש כאן בעיה שלמשטרה אין אפילו את הכלים המינימליים להתמודד עם זה.

יעקב כץ: משטרת ישראל אחרי שהאדם כבר ניכנס היא צריכה להפעיל מודיעין והיא צריכה לדעת.

הילל פרימן: חלק מהדברים ששמעתי כאן לא הכרתי, וביום ראשון התחיל בעצם דיון בנושא של מדיניות הממשלה לגבי עובדים זרים עם הצעת החלטה של 18 סעיפים בערך, הדיון התארך ונמשך מיום ראשון שלפני יומיים, התקבלה החלטה ארוכה.

הילל פרימן: גם השר מהוועדה המשותפת אפילו העיר.

הילל פרימן: אבל הוא העלה את הדברים האלה.

יעקב כץ: אני רוצה למקד את השאלה, ותן לי תשובה על כך וגם אם רק תבטיח זה טוב.

יעקב כץ: נניח שהוחדר איש אל-קעידה לישראל בחודשים האחרונים למדינת ישראל, נניח.

יעקב כץ: איש מיומן, מאומן, הוחדר מאריתריאה ומסודן והוא נמצא היום בתוככי תל אביב.

יעקב כץ: נניח שמשטרת תל אביב צריכה להתמודד עם הכלים שלה, מחר היא תידרש לזה ומחר היא תיתן תשובה, הוא אומר שאין לו את הכלים המינימליים, לא מאגר, לא אפשרות לאסוף מודיעין.

אופיר ערן: מבחינה בטחונית יש עבודה של הצבא והשב"כ, מראש מנענו הרבה מקרי פח"ע פעילות חבלנית עוינת.

אופיר ערן: ניסו לחצות את הגבול ומנענו למעשה את כל המקרים.

אופיר ערן: יש מודיעין של השב"כ – שירות הבטחון הכללי, ועל כל מה שקראת אל-קעידה וכדומה.

הילל פרימן: התחקירים הראשונים נעשים במתקני הצבא.

יעקב כץ: איך אתה יודע אם הכשירו אחד והוא נכנס.

יעקב כץ: הרי הגיעו לפה עולים מרוסיה שאחרי שנים התברר שהם היו סוכני הק.ג.ב.

אופיר ערן: אני יכול להגיד מה שאני יודע.

יעקב כץ: נכון שנכנסו לכאן עולים חדשים שהיו אחר כך סוכני הק.ג.ב.?

יעקב כץ: היו כאלה?

אופיר ערן: אני מדבר איתך על המצב עכשיו.

אופיר ערן: אני אומר לך שיש לנו מודיעין בשיתוף פעולה טוב עם שירות הבטחון הכללי, אנחנו עושים עבודה יחד ואת כל מקרי הפח"ע –פעילות חבלנית עוינת אנחנו מונעים.

אופיר ערן: זה לא אותו קריטריון כי בסופו של דבר יש עליהם מודיעין.

אופיר ערן: דרך המודיעין עוצרים אותם וזה בניגוד למקרים פליליים, אם הוא סוחר סמים איתו אנחנו לא מתעסקים בכלל.

אופיר ערן: במקרים שאנחנו יודעים אנחנו עוצרים אותם.

אופיר ערן: היו מקרים.

אופיר ערן: בבעיות בטחוניות אנחנו מטפלים.

יעקב כץ: שאלתי שאלה, אם נניח חס וחלילה, חס וחלילה, מחר יקרה איזה מקרה עם מישהו בתל אביב שעשה מעשה והתברר שהוא היה איש של..

יעקב כץ: ויקום הניצב הנכבד ויגיד "לא היו לי הכלים, הייתי אפילו בוועדה אצל יעקב (כצ'לה) כץ ואמרתי שאין לי את הכלים".

הילל פרימן: אני מסכים איתך בעניין המאגר הביומטרי.

אופיר ערן: קודם כל הכל יכול לקרות.

יעקב כץ: לא יתכן שמשטרה בישראל שצריכה מודיעין, מעשית צריכה לטפל בעליה מוסוות של מוסלמים שנמצאת במדינת ישראל, לא יתכן שלא יהיו לה הכלים המינימליים.

אופיר ערן: הכלים עליהם מדבר שחר אילון זה בתחום האזרחי של סוחר סמים וכאלה.

אופיר ערן: הוא לא מטפל בקטע של פעילות חבלנית עוינת, בזה אנחנו מטפלים.

יעקב כץ: הוא לא צריך לטפל אבל יכול לפעמים לגלות תוך כדי, הרי אתה לא יודע הכל.

אופיר ערן: הכל יכול להיות, אני אומר שוב שהיו מקרים, ואני לא יכול לפרט אותם, מנענו מקרים רבים של פעילות חבלנית עוינת על ידי שירות הבטחון הכללי והצבא.

אופיר ערן: אלו לא אותם מקרים.

יעקב כץ: אם זה היה בסמכותי, אני אומר שיש מידע שהמשטרה צריכה לדעת אותו ואם היא יכולה להיתקל בזה, מה הבעיה?

יעקב כץ: זה לא נראה לי הגיוני שהיא לא יכולה.

אופיר ערן: זה לא קשור אלינו.

הילל פרימן: אני מסכים איתך לגמרי לגבי העניין של המאגר וצריך לפתוח את זה גם למשטרה ספציפית לגבי המסתננים.

הילל פרימן: אני אישית בדעותיי קיצוני הרבה יותר לגבי המאגר הכללי ואני חושב שהיה צריך להשאיר אותו כמו שהוא, אבל זה לא קשור לדיון הזה.

הילל פרימן: לגבי תוספת משאבים, אני יודע שנושא המשטרה נמצא בדיון מתמיד מול אגף התקציבים, ואגף התקציבים מאוד מאוד קשוב לצרכי המשטרה.

יעקב כץ: הנושא של הגדר מטופל עכשיו בעדיפות ראשונה.

הילל פרימן: אני אישית כותב את הצעת ההחלטה לממשלה בנושא הזה.

יעקב כץ: זאת אומרת שאם אנחנו נניח נקיים כאן ישיבה בעוד חודש- - -

הילל פרימן: אני לא יודע עם בעניין הכסף הוא צודק.

הילל פרימן: יש דיון ביום חמישי - - -

אופיר ערן: אני מציע דיון בעוד חודש וחצי, חודשיים, כי אם זה מתארך והדיונים על הכסף לא נסגרים, שלא נבוא לכאן סתם.

יעקב כץ: אני מקבל את הצעתך המפקד.

יעקב כץ: אנחנו נקיים את הדיון בעוד חודש וחצי.

יעקב כץ: אנחנו מקווים שעד אז תוכל לבשר לנו, אני מקווה שלפחות בטלפון תוכל לומר לי שהעניין הזה סודר וכשאני מקליק אני מקבל את כל מה שאני רוצה.

אליעזר בר שדה: הייתי רוצה להסב את תשומת לב הוועדה והנוכחים, לרעיון שבמשך שנתיים כשהעסק הולך ומתעצם בארץ, נוצרים הרבה מאוד מוקדים במדינה, מוקדים אזרחיים ומוסדיים שמטפלים בנושא.

אליעזר בר שדה: כל אחד מצידו, אבל לא נוצר, ואולי אדוני יוביל, מוקד שאוגר את כל המידע בזמן אמת במקום אחד כדי שקבוצה ברורה של אנשים בעלת סמכות תוכל לראות את כל המידע כל הזמן, לטפל בו, לנתח אותו, להנגיש אותו לכוחות שעובדים בשטח, היום יד ימין לא יודעת מיד שמאל.

יחיאל מחדון: זה בסמכות רשות ההגירה ולכן היא הוקמה.

אליעזר בר שדה: אבל זה לא קורה כי גם רשות ההגירה לא יודעת להגיד לי כמה אנשים יש בתל אביב, בערד ולא בשום מקום.

אליעזר בר שדה: אין הסכמה בשום מקום על המספר, לא מי האנשים, כמה ולאן הם הולכים.

יוסי אדלשטיין: אתה לא יכול לדעת במפקד כמה אזרחים יש לך, אתה רוצה לדעת כמה מסתננים יש?

אליעזר בר שדה: גם היום בטיפול היומי יומי אף אחד לא יודע מי מטפל, אם זה בנושא ההעסקה, אם זה בנושא רווחה, אם זה בנושא העבריינות, אם בנושא פעילות חבלנית עוינת.

אליעזר בר שדה: יש הרבה מאוד תחומים.

אליעזר בר שדה: מגיע איש משטרה ואומר לך "אני לא יכול להתעסק איתם כקהילה, עם ההשלכות שלהם כקהילה, אני יכול להתעסק עם העבריין נקודתית".

אליעזר בר שדה: אתה מבין שיש כאן השלכות שעבורן צריכה להיקבע מדיניות אל מול מידע שלא מתאסף בשום מקום.

יעקב כץ: אני מבקש לסכם את הדיון.

יעקב כץ: הוועדה קוראת לרשויות האחראיות על אכיפת החוק לפעול במלוא המרץ, אתה איש משרד ראש הממשלה לא היית פה, קודם כל לפעול לאכיפת החוק בנושא העובדים הזרים במקומות המותרים, שיאמר לכל מי שמעסיק שכאשר אסור לו להעסיק אז אסור לו להעסיק – והם בעיקר בתי המלון.

הילל פרימן: החלטת הממשלה שהתקבלה ביום ראשון כוללת הרבה שינויי חקיקה בתחום החמרת הענישה על המעסיקים.

יעקב כץ: אני קודם כל אומר שזה יהיה בפועל, הייתי מבקש לקבל דיווח בנושא.

יעקב כץ: הוועדה קוראת לממשלה להחיש את עבודות התכנון לבניית המכשול והגדר כדי למנוע כניסה בעתיד.

יעקב כץ: הוועדה שמעה מניצב שחר אילון וניצב משנה גדי אשד על עבודת המשטרה שנעשית במסירות אך במגבלות שאינן מאפשרות לה לפעול לא תקציבית ולא מעשית, כתוצאה מכניסת המסתננים והפליטים דורשי העבודה הרבים הנמצאים היום באזור המרכז – שם מרוכזים בעיקר רובם.

יעקב כץ: הוועדה קוראת לממשלה ולגורמים המופקדים על המאגרים הביומטריים ועל התקציבים לאפשר למשטרה לפי דרישותיה, גם להתמודד מול הבעיות הביטחוניות, הבעיות הפליליות והבעיות המעשיות בשטח כדי שיוכלו למלא את תפקידם נאמנה.

יעקב כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.