ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 277, 2010-01-18 11:30

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר היום הצעה לסדר היום בנושא: "אי יישום תוכנית החומש לשיפור קליטת עולי אתיופיה" של חבר הכנסת שלמה מולה.

משה גפני: חבר הכנסת מולה, בבקשה.

שלמה מולה: תודה רבה אדוני היושב ראש.

שלמה מולה: קודם כל, אני רוצה להודות על קביעת הדיון.

שלמה מולה: אמנם הנושא עלה במליאת הכנסת אבל גם ביוזמתו של חבר הכנסת אורון התקיים דיון לפני מספר חודשים בתוכנית הזאת בתקופה בה היו דיוני התקציב.

שלמה מולה: אנחנו ידענו שהממשלה עובדת על אנשים, על הפקידים, התרענו ואמרנו שהתוכנית הזאת לא הולכת להיות מיושמת כי ידענו בדיוק מה קורה ועל הדיונים שהתקיימו.

שלמה מולה: בשנת 2000 הייתה יוזמה לקיים תוכנית שנקראת הפרוייקט הלאומי.

שלמה מולה: התוכנית הייתה אמורה להיות תוכנית ל-9-10 שנים בסדר גודל של 800-900 מיליון דולר וכאשר כל שנה תהיה תוכנית ממוקדת לקליטה מיוחדת של עולי אתיופיה עד גיל 45 בכל תחומי החיים, בכל שנה מאה מיליון דולר, כאשר הכסף יהיה 50 אחוזים ממגביות בחוץ לארץ ו-50 אחוזים מתקציב המדינה.

שלמה מולה: בהמשך השנים הוצעה תוכנית שנקראת תוכנית לעליית יהודי הפלאשמורה, בני הפלאשמורה, כאשר מאחורי החלטת הממשלה משנת 2003 הממשלה, בתיאום עם הפדרציות, הפדרציות התחייבו לגייס מאה מיליון דולר מתוכם גויסו 86 מיליון דולר והתוכנית באתיופיה לא יושמה וכל בני הפלאשמורה לא עלו לארץ.

שלמה מולה: הממשלה לא עמדה בהתחייבויותיה.

שלמה מולה: כל מה שאני אומר, אני מבקש שיהיה כתוב בפרוטוקול וכל מי שרוצה לבדוק אותי, יוכל לבדוק אותי.

שלמה מולה: אני רוצה לומר שהדבר הבעייתי ביותר, שגם במעט הכסף שהיה, צריך לומר שבתוכנית הדבר היחידי שיושם היה טיפול קטן בחלק מהתוכנית, מתן משכנתאות מועדפות לעולים השוהים במרכזי קליטה.

שלמה מולה: רק הדבר הזה בלבד הופעל ורק הדבר הזה תוקצב בשנת 2008.

שלמה מולה: בשנת 2009 הופתעתי לגלות בתקציב של משרד השיכון, גם בדיון שהתקיים אצלך אדוני היושב ראש בשבוע שעבר, אמרו ש-40 מיליון שקלים היה עודף למשרד השיכון.

שלמה מולה: שאלתי למה, ואמרו שעולי אתיופיה לא קנו דירות.

אברהם מיכאלי: לא הביאו אותם לארץ.

שלמה מולה: לא רק שלא הביאו אותם אלא גם אלה שנמצאים במרכזי הקליטה, לא אפשרו להם לקנות דירה.

שלמה מולה: אמרו שלא היה צורך לפנות את מרכזי הקליטה.

שלמה מולה: אני חושב שרק פגיעה באינטליגנציה יכולה להראות כמה איוולת נגרמת סביב התוכנית הזאת.

שלמה מולה: אני מציע שארגוני העולים, אלה שהיו יותר מעורבים, יציגו את עמדתם.

שלמה מולה: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת ציון פיניאן.

ציון פיניאן: אני מודה לחבר הכנסת מולה על שהעלה את הנושא הזה.

ציון פיניאן: אני לא רוצה לדבר על תקציב אלא אני רוצה לדבר על יחס.

ציון פיניאן: להרגשתי, העלייה מאתיופיה מזכירה לי את שנות ה-50, עת ההורים שלנו עלו.

ציון פיניאן: העלו אותם ושכחו אותם.

ציון פיניאן: זה מה שקורה גם כאן.

ציון פיניאן: יש הבטחות, הבטיחו הבטחות, אבל בשטח שום דבר לא נעשה.

ציון פיניאן: העלו את העולים ושמו אותם בשכונות שיקום.

ציון פיניאן: לא כך מעלים עולים.

ציון פיניאן: לא מביאים אנשים ושמים אותם בשכונות שיקום, כי זה נזק על נזק.

ציון פיניאן: אם רוצים להביא אותם, אני רוצה לומר שהעלייה מאתיופיה היא עלייה מפוארת מאוד וחבל מאוד – ואני אומר מילה לא נאה – שהיא התקלקלה או שקלקלו אותה כאן בכל היחס שנתנו לה.

ציון פיניאן: היחס הוא יחס משפיל, יחס אפילו מדכא, יחס של הבטחות ללא כיסוי וחבל.

ציון פיניאן: הנושא של פתח תקווה הוא רק סימפטום שמראה איך קיבלו אותם, כי אחרי פתח תקווה, אני מצטער, זה ייפסק שם אבל יגיעו עוד ערים שגם בהן יתייחסו אליהם בצורה כזאת.

ציון פיניאן: העולים מאתיופיה באו עם תרבות, הם באו עם מורשת, הם באו עם ערכים, הם באו עם הרבה דברים טובים מאוד שיש להם אותם ואסור לשכוח אותם.

ציון פיניאן: צריך להקים ועדה שישתת

ציון פיניאן: פו בה גם חברי כנסת כי אז אתה יכול להיות בטוח שכל המסקנות ייושמו.

שלמה מולה: בינתיים מי שלא מיישם את התוכנית, זה יובל שטייניץ.

שלמה מולה: עובדתית זה כך.

ציון פיניאן: אם אתה מגיע לנושאים פוליטיים, יובל שטייניץ לא הראשון.

ציון פיניאן: לפני כן כבר פגעו בהם.

ציון פיניאן: לא חיכינו ליובל שטייניץ.

ציון פיניאן: מה עשה שר האוצר הקודם?

ציון פיניאן: מה עשה שר האוצר לפני הקודם?

ציון פיניאן: ומה עשה זה שלפניו?

ציון פיניאן: אי אפשר לומר שר האוצר יובל שטייניץ.

ציון פיניאן: לפני יובל שטייניץ היו הרבה יובלים שלא זרמו בהם מים.

שלמה מולה: כרגע אנחנו מדברים על התוכנית הזאת.

ציון פיניאן: אילו שרי האוצר הקודמים היו מטפלים בהם, לא היינו יושבים כאן לדון בנושא הזה.

ציון פיניאן: בנושא הזה הגשתי לפני חודש הצעת חוק שלי ואמרתי גם לחבר הכנסת מולה שיצטרף אלינו בנושא של שוויון ושיפור מעמדם של העולים מאתיופיה.

ציון פיניאן: אני מקווה שבעזרת השם הכנסת הזאת תצביע על הצעת החוק שאנחנו מגישים ולפחות נתקן מעט מהנזק שנגרם.

חיים אורון: אני רוצה לברך את חבר הכנסת מולה שהעלה את הנושא הזה לדיון.

חיים אורון: אני מחזיק כאן את הפרוטוקול מהישיבה מה-28 ביולי 2009 כאשר אני העליתי את הנושא לסדר היום.

חיים אורון: קראתי כאן עכשיו את דבריי ואם הייתי רוצה לשעמם אתכם, הייתי מקריא אותם מחדש מילה במילה כי לא קרה שום דבר.

אברהם מיכאלי: לא השתנה כלום.

חיים אורון: נכון, אלא רק לרעה.

חיים אורון: ובכל זאת, אדוני היושב ראש, סגן השר כנראה נעלב ממני הבוקר, אבל זה לא נורא, דיברו כאן על תוכנית ארוכת טווח, על שנים קדימה, אבל מה יש כאן בסך הכל?

חיים אורון: תקציב של 80 מיליון שקלים בשנה ולא מסוגלים לקיים אותו.

חיים אורון: אז מה אתם מספרים לנו סיפורים על תוכניות ארוכות טווח עם החלטות ממשלה?

חיים אורון: על זה מדובר.

חיים אורון: אתם מסוגלים לעשות תקציבים ארוכי טווח?

חיים אורון: אני רוצה להציע הצעה מאוד פשוטה.

חיים אורון: אחת ההחלטות של הממשלה, כפי שנאמר כאן, היא לקיים דיווח רבעוני או כאן כל ארבעה חודשים על ביצוע התוכנית.

חיים אורון: קודם כל, אני מבקש שאתה תבקש ממחלקת המחקר של הכנסת לבצע את הדיווח הזה ולהניח על שולחן הוועדה כל שלושה חודשים, כל רבעון, מה קרה, שלפחות זה קצת יכאב.

חיים אורון: כבר נמאס לי להיות חכם, אבל תראה מה עשו כאן.

חיים אורון: בהתחלה אמרו שנעשה סעיפים תקציביים, בכל משרד תהיה תקנה מיוחדת לעולי אתיופיה.

חיים אורון: קיצצו אותה בתוך קיצוצי הפלט בהחלטות הממשלה וירדו מ-800 ומשהו מיליון שקלים ל-700 מיליון וביטלו את התקנות הייחודיות.

חיים אורון: עכשיו כל משרד ממשלתי רודף בתוך המשרד איפה הכסף.

חיים אורון: האוצר יאמר שזה לא כסף שלו אלא זה כסף שלהם.

חיים אורון: הם יאמרו שאין להם כי יש להם כאן ויש להם כאן ובדוח שקיבלנו כאן מהמועצה למען יהודי אתיופיה, יש מספרים.

חיים אורון: אני אפילו נדהם מה-290 אלף שקלים שעברו מהתוכנית לשיפור המחשוב במוקדי קליטה במשרד הקליטה.

חיים אורון: זה כתוב ואני מתאר לעצמי שזה נכון.

שלמה מולה: זה אמיתי.

חיים אורון: אני מתאר לעצמי.

חיים אורון: זה כתוב.

חיים אורון: זאת אומרת, אמרו שנעשה תקנות ייחודיות ואז נשלוט בהן.

חיים אורון: עכשיו לא שולטים בתקנות הייחודיות וזה בתוך תקציבי המשרדים.

חיים אורון: בקיצור, התוכנית החמש-שנתית לא החזיקה מעמד אפילו שנה וחצי.

חיים אורון: זה צריך לשכנע אותנו, את כל אלה שבונים תוכניות ארוכות טווח, מה שנשאר לנו, חוץ מאשר לחזור ולומר ולחזור ולומר, לומר שאנחנו רוצים לקבל כל שלושה חודשים דיווח שיהיה מונח על שולחן הוועדה, אתה תחליט אם אתה מעלה את זה לדיון או לא מעלה את זה לדיון, כי אין מנגנון דיווח בתוך הממשלה ואולי יתברר כאן שכן קיים.

חיים אורון: זה לא מקרה ראשון.

חיים אורון: אני יכול לספר על תוכנית 4 ורבע מיליון שקלים של המגזר הערבי ותראה מה יצא ממנה.

אהוד פראוור: מעל 3.5 מיליון ביצוע בחמש שנים בשנות המשבר הכלכלי הגדולות ביותר של המדינה.

חיים אורון: בסדר.

חיים אורון: גם כאן אתה תאמר שזה מה שיצא?

חיים אורון: בתוכנית הזאת?

חיים אורון: לכן אני מציע שיימסר כאן דיווח רבעוני ונראה מה יצא מזה.

מגלי והבה: אדוני היושב ראש, אני לא רוצה להרחיב ולומר ממשלה זאת או ממשלה אחרת.

מגלי והבה: כל הממשלות חטאו לעלייה הזאת.

מגלי והבה: כאחד שמרגיש את האפליה ביום יום לאורך שנים, כאן במדינה כל אחד צריך להסתכל בראי, ולצערי הרב אני רואה את שרת הקליטה היום, אני רואה את שר האוצר היום, ולא יכול להיות שמצב עולי אתיופיה ימשיך להיות כפי שהוא.

מגלי והבה: אנחנו מדברים על דיווח על כן ביצעו או לא ביצעו.

מגלי והבה: בואו לשטח ותראו מה קורה עם העלייה הזאת.

מגלי והבה: ראינו את ההצגות ביולי, עת היה כאן דיון, ראינו את ההצגות בתחילת ספטמבר, בתחילת שנת הלימודים, ועדיין מתייחסים לאנשים האלה לפי צבעם.

מגלי והבה: לצערי קשה לומר את הדברים האלה, קשה לחשוב עליהם, אבל גם לי יש צבע אחר משלכם, ויש קיפוח.

מגלי והבה: עכשיו שמעתי את נציג הממשלה שאומר שמתוך 4 וחצי מיליארד למגזר הערבי, הוציאו 3.5.

אהוד פראוור: מעולם לא היה סכום של 4.5 מיליארד אלא היה 4 מיליארד.

מגלי והבה: בסדר, 4 מיליארד.

משה גפני: הדיונים כאן מתקיימים באופן שונה ואני מאוד מבקש לא להתערב כאשר מישהו נמצא ברשות הדיבור, כולל גם קריאת ביניים.

משה גפני: אתה תקבל את רשות הדיבור ותוכל להשיב.

משה גפני: תרשום את הדברים שעולים כאן, גם אם אתה חושב שעולים דברים לא נכונים או לא מדויקים, ותתייחס אליהם לאחר מכן.

מגלי והבה: הציעו כאן שכל ארבעה חודשים יבואו לדווח לוועדה.

מגלי והבה: הבעיה היא ביישום התוכניות.

מגלי והבה: הבעיה היא בהעברת התקציבים.

מגלי והבה: הבעיה היא בטיפול באוכלוסייה הזאת.

מגלי והבה: למה אני צריך לבוא לכרמיאל ואני כבר יודע ישר איפה עולי אתיופיה גרים?

מגלי והבה: למה התנאים שלהם הם כאלה?

מגלי והבה: אותם עולים מארץ אחרת או מארצות אחרות, זה עולם אחר לגמרי.

מגלי והבה: צריכה להיות מדיניות שוויונית, ומי שבממשלה היום, הוא האחראי.

מגלי והבה: אנחנו צריכים לפעול לכך שהאוכלוסייה הזאת תקבל את מה שמגיע לה כי אחרת אנחנו פשוט מאוד מגדילים את הפערים וגורמים להם עוד קשיים.

מגלי והבה: ראינו שכאשר רוצים וכאשר יש מי שדואג, יש עולים שנקלטו יותר טוב, קיבלו תקציבים יותר טובים, בתי הספר שלהם יותר טובים והכל יותר טוב.

מגלי והבה: למה לא לתת לאותם עולים את מה שמגיע להם?

אברהם מיכאלי: לצערנו הדיון על תוכנית החומש מתקיים פעם רביעית או פעם חמישית.

אברהם מיכאלי: גם בקדנציה הקודמת הדיון הזה התקיים, אז הוא התקיים בוועדת העלייה והקליטה כי לפי ההחלטה המקורית כל ארבעה חודשים היו אמורים לקיים את הדיונים האלה.

אברהם מיכאלי: אנחנו יוצאים מהדיונים האלה בדיוק באותו מצב ואנחנו מגיעים לדיון חדש בדיוק באותו מצב.

אברהם מיכאלי: באמת היחס שנותנים לאוכלוסייה הזאת של יהודי אתיופיה, הוא משהו מאוד מפתיע.

אברהם מיכאלי: הממשלה מחליטה בתחילת השנה לתת להם תוכנית חומש, אבל ארבעה חודשים אחרי כן בתקציב שכבר תוכנן לשנת 2009, כבר ביטלו את התוכנית.

אברהם מיכאלי: זה מראה על יחס מזלזל.

מירי רגב: הם נקלטו מהר.

אברהם מיכאלי: אגב, זאת ממשלת קדימה.

משה גפני: זה לא חשוב.

משה גפני: אנחנו לא נותנים כאן ציונים לממשלה כלשהי.

אברהם מיכאלי: נכון, זה ממש לא חשוב.

משה גפני: הדיון הוא העולים מאתיופיה ולא חשוב איזו ממשלה.

אברהם מיכאלי: נכון.

אברהם מיכאלי: העולים מאתיופיה מקבלים יחס הכי מוזר במדינה הזאת.

אברהם מיכאלי: עם כל הכבוד למגזרים שונים בארץ, האוכלוסייה הזאת מקבלת, גם ביחס לקליטה, גם ביחס לעלייה, גם ביחס להתייחסות אליהם, יחס שונה.

אברהם מיכאלי: נכון, על הנייר מופיעים הרבה תקציבים.

אברהם מיכאלי: לפעמים אני אומר שיש אפילו עודף תקציבים שמונחים על הנייר, אבל השאלה איך מיישמים אותם ואיך מעבירים את התקציבים האלה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, אני אפילו טענתי פעם שעל גב יהודי אתיופיה יש ארגונים שמתעשרים, מגייסים הרבה מאוד כסף בעולם והכסף הזה לא מגיע ליהודי אתיופיה.

אברהם מיכאלי: אם אנחנו מסתובבים בשטח ושואלים היכן הכסף הגדול, הכסף הוא לא מהממשלה ולא מהארגונים.

אברהם מיכאלי: הממשלה, המדינה אחראית לקליטת יהודי אתיופיה ולא יכול להיות היחס המבזה הזה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, בשבוע שעבר הייתה כאן הפגנה גדולה, עמדו שם מאות ואלפים של אנשים בשמש יוקדת, ממשלת ישראל לא טרחה אפילו לשלוח נציג למפגינים.

אברהם מיכאלי: הם כבר הפכו לעב"מים, כבר לא מתייחסים אליהם כאל בני אדם.

אברהם מיכאלי: מפגינים שם אלפי אנשים האם הממשלה כן תחליט לבדוק את 8,700 או לא תחליט כך.

אברהם מיכאלי: קודם כל, דוחים את זה בתרגילים מכוערים פוליטיים, שלא היו מעזים לעשות לקבוצה אחרת.

אברהם מיכאלי: אני באתי מברית המועצות לשעבר, לא היו מעזים לנהוג כך כלפי אוכלוסיית ברית המועצות לשעבר ולתת לה יחס כזה כאשר החלטות ממשלה נדחות מנימוקים לא ענייניים, מנימוקים שאני לא מבין מהיכן אפילו הגיעו, היכן הם מתחילים והיכן מסיימים אותם.

אברהם מיכאלי: לכן אדוני היושב ראש, למה שיתייחסו לאוכלוסייה הזאת, אם כלפי מפגינים – והפגנה היא כלי לגיטימי במדינת ישראל – מתייחסים כך?

אברהם מיכאלי: עומדים שם אלפי אנשים ואף אחד לא מתייחס אליהם.

אברהם מיכאלי: המשטרה אפילו ביקשה להפסיק את ההפגנה כי ריחמה על האנשים כי הם סתם עמדו שם.

אברהם מיכאלי: ביקשנו מספר פעמים שמישהו מנציגי הממשלה ירד להפגנה, אבל אף אחד לא ירד.

שלמה מולה: מלשכת ראש הממשלה.

אברהם מיכאלי: כמובן.

אברהם מיכאלי: ביקשנו שירדו לשם וירגיעו את האנשים ויאמרו כמה מלים טובות אבל אמרו שאף אחד לא רוצה לרדת.

אברהם מיכאלי: למה?

אברהם מיכאלי: כי הם לא נחשבים, הם כנראה לא בני אדם.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, הדיון הזה, כאשר הוא מגיע לוועדת הכספים, אני מאוד שמח על כך.

אברהם מיכאלי: אני יודע על יוזמתך הברוכה בדברים האלה וצריך לפעמים לנקוט בהליכים נוקבים ואכן זאת הסוגיה בה צריך לנהוג כך.

אברהם מיכאלי: לכן אני מקווה שבאמת תעשה זאת.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה.

דני אדמסו: תודה רבה אדוני היושב ראש.

דני אדמסו: הדיון, כמו שנאמר כאן, הפך להיות כבר לשיח שחוזר על עצמו בכל הצורות האפשריות.

דני אדמסו: לפני מספר שבועות, ב-31 בדצמבר, התקיים דיון בוועדת הקליטה והעלייה בנושא הזה.

דני אדמסו: יש כאן הולכת שולל של הציבור, של הקהילה, ויותר מזה, הרבה פעמים אפשר לומר שאין כסף ואז נוכל להתמודד, אבל מה שיותר מקומם הוא שהושקעו כספים, שהגיעו כספים ממקומות כאלה ואחרים, לא הכסף המצופה הגדול, אבל לפחות מה שיש, לא ידווחו לנו באופן שקרי על כך שהוא מוצא על תוכניות אחרות.

דני אדמסו: בימים אלה אנחנו מתמודדים למשל עם משכנתאות לעולים.

דני אדמסו: אחד הנושאים שלא מופעלים בתוכנית החומש, הוא נושא משכנתאות לעולים זוגות צעירים.

דני אדמסו: אמרנו שיש מצב מאוד בעייתי, בואו נאפשר לעולים הצעירים לפחות, אלה החזקים בתוך הקהילה, לא נוציא את כל המשפחות, לא נפרק את כל השכונות בהן הם מתגוררים, אלא נוציא את הזוגות הצעירים מחוץ לשכונות האלה.

דני אדמסו: עבר תקציב, התקציב שוכב משנת 2008, אבל מאז רק זוג אחד ניצל את הזכאות הזאת.

משה גפני: מה גובה התקציב?

דני אדמסו: התקציב לשנת 2008 היה 82 מיליון שקלים, כאשר 50 מיליון שקלים הם לנושא המשכנתאות שהועבר למשרד השיכון.

דני אדמסו: זה היה צריך להיות ממומש.

דני אדמסו: כלומר, הכסף קיים, ההחלטה עברה וכל מה שהיה צריך לקרות, זה להנגיש את המידע.

דני אדמסו: עד היום, אנחנו בשנת 2010, זוג אחד הצליח לשבור את הבירוקרטיה ולקבל את הזכאות הזאת.

משה גפני: למה?

דני אדמסו: מסיבה מאוד פשוטה.

דני אדמסו: אולי אני אדגים את האבסורד.

דני אדמסו: כדי שהתוכנית הזאת תונגש לקהילה האתיופית, אנחנו, שהיינו בתחילת הוועדה שותפים בתהליך ובקבלת החלטות הממשלה, אמרנו להקצות תקציב להנגשת המידע מכיוון שלא כולם דוברים את השפה וכולי.

דני אדמסו: ניסו לתת מול הבנקים, אבל הבנקים במובן מסוים, בחלק מהמקומות, לא הסכימו לתת את ההלוואות שהיו אמורים לתת.

דני אדמסו: הוסכם שבנק אחד יעשה את זה, אבל גם את זה הציבור לא יודע.

דני אדמסו: מסיבה מאוד מאוד לא ברורה אנחנו הולכים לבנקים ושם נאמר שהמדינה לא אישרה.

דני אדמסו: אתה בא למדינה, אומרים לך ללכת אל הבנקים.

דני אדמסו: בסופו של דבר מטרטרים אותנו, כך שבסופו של דבר לא קורה כלום.

דני אדמסו: עכשיו אנחנו בשנת 2010.

דני אדמסו: אנחנו מבקשים לאפשר.

דני אדמסו: נשאר תקציב, וכבר בהחלטה החדשה, מספר 188, הוחלט שהתקציב עובר משנת 2008 לשנה הבאה, אומרים שיש תקציב עודף.

דני אדמסו: האנשים לא מימשו, אבל בואו נאפשר את זה כמענק כי מאז גם עלו מחירי הדירות, דבר שלא חדש לאף אחד.

דני אדמסו: בואו נאפשר את התמיכה הזאת בכיוון הזה אבל גם בזה אנחנו מתקשים.

דני אדמסו: בימים אלה, לפני שבוע וחצי היינו בבג"ץ בנושא הזה ובג"ץ ביקש להכין תשובה מהמדינה תוך שישים ימים.

דני אדמסו: אני מבקש מהוועדה, זה מאוד יסייע לנו, גם בנושא של הדיווח לגבי תוכנית החומש לא מתקיים.

דני אדמסו: אני מסכים ומצטרף לקריאתו של חבר הכנסת אורון שהוועדה תבקש שיהיה דיווח שיונח על שולחן חברי הכנסת לגבי התקדמות תוכנית החומש, אבל לפני כן צריך לעשות משהו.

דני אדמסו: צריך לבקש היום את התוכניות שפועלות בקרב יוצאי אתיופיה כי אני עד למה שקורה.

דני אדמסו: בעצם הם מביאים לנו כדיווח תוכניות שכבר היו קיימות ויש להן תקציבים אחרים והן פועלות.

דני אדמסו: אני אתן דוגמה.

דני אדמסו: מדווח כאן ש-1,400 תלמידים יוצאי אתיופיה במסגרת תוכנית החומש.

דני אדמסו: אלה תלמידים שהיו הרבה לפני תוכנית החומש ופעלו במסגרות אחרות לגמרי.

דני אדמסו: אספו ילדים יוצאי אתיופיה מכל מיני תוכניות שהממשלה בצורה כזו או אחרת מעורבת בהן, ומדווחים על זה כעל תוכנית החומש.

דני אדמסו: אף לא תלמיד אחד קיבל אבל יש להם את החוצפה לומר את זה.

דני אדמסו: אנחנו מדברים על סטודנטים במינהל הסטודנטים.

דני אדמסו: מדווחים שמינהל הסטודנטים בעצם ממומן.

דני אדמסו: אנחנו יודעים שמאז ומתמיד במינהל הסטודנטים היה תקציב של משרד הקליטה בשיתוף הסוכנות היהודית, אבל לממשלה אין בעיה לדווח על כך כעל תוכנית החומש.

דני אדמסו: חבר הכנסת דיבר כאן על נושא של מחשוב.

דני אדמסו: בזמן שאנחנו אומרים שאין כסף, איך זה יכול להיות שהחתול שנתנו לשמור על השמנת, משרד הקליטה, קונה ציוד מחשוב למשרדים שלו?

דני אדמסו: וזה כאשר אומרים שאין כסף לעולים בשכונות.

דני אדמסו: אדוני היושב ראש, אני חושב שגם המלצתנו היא שאחת לרבעון, אחת לשלושה חודשים, יונח על שולחן הוועדה דיווח.

דני אדמסו: אני מבקש לאכוף את ההחלטה בצורה שרירותית.

דני אדמסו: אני הייתי כאן בדיון הקודם וראיתי את התקיפות והדרישות שלך אדוני היושב ראש.

דני אדמסו: אני אשמח שגם בנושא הזה, שאחת לשלושה חודשים, יונח על שולחן הוועדה אופן ביצוע התוכנית וכי נבקש את התוכניות שבלאו הכי פעלו קודם, כי יש כאן תרמית כאשר מדווחים על תוכניות שבלאו הכי קיימות כביצוע של תוכנית החומש.

דני אדמסו: אם אלו יהיו ההחלטות, אני חושב שנוכל להתקדם וזה יכריח את הממשלה להתחיל לעבוד במעט השנים שנותרו.

דני אדמסו: אני רוצה להזכיר לכולם שעברו שנתיים מאז התחילה התוכנית וזה אומר שנשארו שלוש שנים.

דני אדמסו: עוד שנתיים-שלוש יבואו ויאמרו שנגמרה תוכנית החומש כי עברו חמש שנים.

דני אדמסו: בעצם מרחו אותנו.

דני אדמסו: מה שקורה זה ששנתיים, יותר משליש מהזמן שהוקצב לתוכנית, לא עשו.

חיים אורון: כמה לפי דעתכם יצא עד עכשיו?

דני אדמסו: אולי.

דני אדמסו: בין 20 ל-30 אחוזים.

דני אדמסו: אולי.

חיים אורון: 30 אחוזים מה-100 אחוזים?

דני אדמסו: מה-100 אחוזים של השנה.

חיים אורון: כלומר, מתוך 80 יצאו 30 מיליון?

דני אדמסו: אני משער שזה פחות.

משה גפני: אני לא מסכים לדיון הזה.

משה גפני: תסכם את הדברים שלך.

משה גפני: יושבים כאן נציגי כל המשרדים ואני לא רוצה מכם את הדיווח על מה הממשלה עשתה.

משה גפני: אתם תאמרו מה הטענות שלכם על הממשלה ומשרדי הממשלה יצטרכו להשיב.

דני אדמסו: הטענות שלנו, כפי שרשום בדף.

דני אדמסו: הנושא של היעדר תקציב מאוד ברור בכל משרד.

משה גפני: סליחה רגע.

משה גפני: הדיון של חברי הכנסת מירי רגב, יואל חסון וחנין זועבי בנושא החקלאים יתקיים בשעה 1:00.

משה גפני: הדיון הזה מתמשך ואני רוצה לשמוע את נציגי כל המשרדים כך שלא נסיים אותו בשעה המתוכננת.

משה גפני: אם הדיון הזה יסתיים, נשתדל שהוא יסתיים עד שעה 1:00, ואם הוא יסתיים קודם, נעשה הפסקה עד 1:00 ואז נקיים את הדיון על החקלאים.

דני אדמסו: אם כן, אומר מאוד בקצרה מה הטענות שלי.

דני אדמסו: הטענה הראשונה היא לגבי היעדר תקנות תקציביות בכל משרד וכמובן מה הן התוכניות שאמורים להפעיל במסגרת תוכנית החומש.

דני אדמסו: אני מבקש לדעת מה התוכניות שמופעלות היות ומהי התוספת שהביאה לנו תוכנית החומש.

דני אדמסו: הדבר השני הוא היעדר מימוש תקציב בתוכנית החומש שהוא מוסט לתוכניות אחרות ויש למצוא דרך שנוכל לאכוף את זה ולמנוע את זה.

דני אדמסו: הדבר השלישי הוא הנושא של המשכנתאות של הצעירים.

דני אדמסו: מאז זה נקבע בשנת 2008 מצב השוק במדינת ישראל השתנה.

דני אדמסו: גם כך לא היה מדובר במענקים אלא בהלוואות ואנחנו מבקשים להגדיל את ההלוואות וכיוון שמצב השוק השתנה מאז התקבלה ההחלטה.

דני אדמסו: הדבר הרביעי והאחרון בנושא הזה, מלבד ההמלצות שרשמנו בסוף הדף, הוא קבלת דיווח, כפי שהמליץ חבר הכנסת אורון.

דני אדמסו: יש כאן נקודה רצינית.

דני אדמסו: הוועדה צריכה לדרוש לדעת מה הן התוכניות שמופעלות ומה הם הנתונים האחרים שקיימים בנושא של יוצאי אתיופיה, כי מה שקורה זה שמדווחים על תוכניות שבלאו הכי קיימות עבור יוצאי אתיופיה.

דני אדמסו: אלו הדברים.

דני אדמסו: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אגב, תאמרו לי למה יש ארגונים שונים לעולי אתיופיה?

חיים אורון: למה יש דגל התורה ויהדות התורה?

משה גפני: לקחת לי את המשפט מהפה.

משה גפני: זה כמו דגל התורה ואגודת ישראל או שזה משהו אחר?

30095: בגלל יש הרבה נושאים.

30095: מדובר בחלוקת תפקידים.

30095: כל ארגון מתמצא ומתמחה בנושאים מסוימים.

אברהם מיכאלי: אחד התחומים שהם נקלטו בארץ, הם למדו מהישראלים איך להקים חמישים עמותות.

30095: יש לנו פורום שנקרא נציגי הארגונים, נציגות, ולכן אנחנו עובדים בשיתוף פעולה כולנו.

30095: כאן מתקבלות החלטות בממשלה, אבל הפקידים במשרדי הממשלה נשארים ולכן לא משנה אם השר מקבל החלטה, הפקידים סוגרים את העניין.

30095: לפני כשבועיים שר הפנים הגיש הצעת מחליטים לממשלה להעלות את 8,000 היהודים שנשארו באתיופיה, אבל מנכ"ל משרד ראש הממשלה סגר במגירה שלו.

חיים אורון: מנכ"ל משרד ראש הממשלה עשה את זה בלי ראש הממשלה?

30095: יכול להיות.

חיים אורון: זה לא יכול להיות.

חיים אורון: אני אומר לך שזה לא יכול להיות.

חיים אורון: מה אתם רוצים מהפקידים?

משה גפני: אני מבקש להתמקד בעניין.

משה גפני: אנחנו גולשים ומשאירים לסוף את משרדי הממשלה שהם היו צריכים להיות הראשונים.

משה גפני: הבעיות ברורות.

30095: נתתי כדוגמה את היחס של הפקידים.

30095: כל ממשלות ישראל כלפי יהודי אתיופיה, היחס הוא יחס מזלזל ולא מתייחסים ברצינות כאל אזרחים שווים בין שווים.

30095: תוכנית החומש, הייתי חבר בוועדה הזאת והמטרה שלה הייתה לשפר את מצב הקהילה ולהוציא את הצעירים משכונות מצוקה לדיור בערים יותר חזקות.

30095: פשוט לא יאומן שהם משנים את הכיוון ועושים בריחת תקציבים והיום הצעירים לא מקבלים את המשכנתא.

30095: בשנת 2009 גם לעולים חדשים במרכזי הקליטה, לא ביצעו את המשכנתא.

30095: יחד עם זאת, סוגרים את המשכנתאות כאשר העולים הם שנתיים במרכז הקליטה ומורידים להם מהסכום של המשכנתא.

30095: זה פשוט לא יאומן.

30095: הם עצרו את זה ואחר כך מענישים את העולים.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אבי מספין.

משה גפני: אם אפשר לא לחזור על מה שהמנכ"ל אמר.

אבי מספין: לא, אני אדבר בצורה מאוד ממוקדת.

אבי מספין: תודה רבה אדוני היושב ראש.

אבי מספין: תוכנית החומש במקורה היא תוכנית מצוינת שגם משרדי ממשלה וגם ארגוני יוצאי אתיופיה היו שותפים לה וכולם הצדיעו לתוכנית הזאת.

אבי מספין: לא ברור למה עשו מהפך בתוכנית כאשר קיצצו את התוכנית ב-20 אחוזים וגם את מקורות התקציב.

אבי מספין: אני חושב כהצעה, אם אנחנו נתקדם עכשיו להצעות, שצריך להחזיר את התוכנית לתוכנית המקורית כי היא תוכנית מצוינת.

אבי מספין: מבחינת התקציב, אם לא יהיה תקציב חדש במשרד האוצר, תקציב תוספתי, זה לא נחשב לתוכנית חומש כי זה לא בא לשפר שום דבר.

אבי מספין: כרגע תוכנית החומש שעברה בחוק ההסדרים, היא תוכנית ללא תקציב תוספתי.

אבי מספין: כלומר, זאת לא תוכנית חומש אלא זה שוטף וכך מתנהגים משרדי הממשלה.

אבי מספין: התוכנית עצמה אומרת שצריך להיות תקציב לתוכנית רב שנתית, אבל תקציב חד שנתי.

אבי מספין: באים משרדי הממשלה – אני אשמש כסניגור בתחום הזה – ואומרים שהם לא יכולים לבצע כאשר אין להם תכנון רב שנתי ואין להם תקציב רב שנתי.

אבי מספין: אני חושב שראוי שהוועדה תציע שגם התקצוב יהיה רב שנתי כדי שאפשר יהיה באמת להשפיע.

יעקב אדרי: כפי שנאמר כאן, ולא הייתי בכל הדיון אבל ברור לי כאחד שהוביל את התוכנית לאישור בממשלה, הנושא נטחן ודנו עם כל הגורמים המקצועיים שנתנו את דעתם בעניין הזה.

יעקב אדרי: בסוף הוצאנו תוכנית שלדעתי היא תוכנית טובה וזה על דעת כולם, כולל משרד ראש הממשלה שהוביל את זה ביחד אתנו.

יעקב אדרי: כבר אז היו ניסיונות לנגוס מהתוכנית מימין ומשמאל, כמו תמיד, כמו בכל תוכנית והסכמנו גם להתפשר בחלק מהסכום, אבל בסוף הובאה תוכנית ואושרה.

יעקב אדרי: כמובן ראינו שפעם אחר פעם ניסו לנגוס והצליחו.

יעקב אדרי: בפעם האחרונה, בתקציב הנוכחי, יש בעיה קשה מאוד לתוכנית הזאת.

יעקב אדרי: קודם כל, קיצצו אותה ב-20 אחוזים, אבל זה לא רק קיצוץ של 20 אחוזים אלא חלק מהתקציב העבירו דרך המשרדים השונים וזה למעשה בריחה תקציבית או גניבה תקציבית, איך שרוצים לקרוא לזה, ולמעשה הקיצוץ הוא יותר גדול והוא יותר משמעותי.

יעקב אדרי: למעשה מהתוכנית הזאת, שהיא תוכנית חומש, ולא סתם תוכנית חומש, אי אפשר לטפל ולשפר תנאי הקהילה האתיופית בלי שהתוכנית תהיה ארוכת טווח.

יעקב אדרי: אם זה אקמול לשנה הזו או לחצי השנה הקרובה, או לאיזו בעיה אחת, לא.

יעקב אדרי: כאן הייתה תוכנית הוליסטית שהקיפה כמעט את כל הנושאים העיקריים והבעייתיים של העדה האתיופית ואני חושב שוועדת הכספים בהמשך תצטרך לומר את דברה ולנסות להחזיר חלק מהתקציבים שברחו.

משה גפני: מתי הממשלה קיבלה את ההחלטה?

דני אדמסו: ב-10 בפברואר 2008.

אברהם מיכאלי: ב-10 בפברואר 2008 קבעו את זה ובאוגוסט כבר ביטלו.

יעקב אדרי: לא, חלק.

שלמה מולה: לא, זה לא נכון, זה לא בוטל.

אברהם מיכאלי: לא בוטל אבל לא תוקצב.

משה גפני: יעקב אדרי היה אז שר בממשלה.

שלמה מולה: היו ארבעה שרים במשך הזמן.

משה גפני: רגע, אל תעזרו לי.

משה גפני: ההחלטה בממשלה התקבלה ב-2008.

יעקב אדרי: נכון.

משה גפני: בפברואר 2008.

משה גפני: הייתה החלטת ממשלה במאי 2009 להמשך הביצוע, החלטה מספר 188.

יעקב אדרי: במאי 2009 כבר לא הייתי שר.

משה גפני: נכון.

דני אדמסו: זה היה בעקבות בג"ץ.

משה גפני: יש לי כאן מכתב של רביב לחבר הכנסת חיים אורון והוא כותב לו ש"ביצועה יעמוד על 700 מיליון שקלים וכי התוכנית תוארך בשנה נוספת, כך שביצועה יתפרס עד שנת 2013".

משה גפני: מה זאת אומרת בשנה נוספת?

משה גפני: החליטו להאריך את זה, באותה החלטת ממשלה שאתה כבר לא היית בה, ל-2013.

יעקב אדרי: עם אותו תקציב.

יעקב אדרי: הורידו כבר את ה-20 אחוזים וחילקו אותו לעוד שנה נוספת.

משה גפני: בהחלטה המקורית כמה כסף היה לתוכנית?

יעקב אדרי: מיליארד שקלים.

יעקב אדרי: במקור היה מיליארד שקלים, אחרי כן גילחו מפה וגנבו משם.

יעקב אדרי: בסוף התקציב היה 870 מיליון שקלים.

יעקב אדרי: כמובן עכשיו הוסיפו עוד שנה וגילחו 20 אחוזים.

שלמה מולה: אני רוצה להוסיף כאן משהו.

שלמה מולה: למרות זאת, בשנת 2008 היה תקצוב של 70 מיליון שקלים, אם אני לא טועה.

דני אדמסו: 82 מיליון שקלים.

שלמה מולה: 82 מיליון שקלים.

שלמה מולה: ביצוע התוכנית בפועל בשנת 2008, זה התחיל נדמה לי בין ספטמבר לנובמבר 2008.

שלמה מולה: זאת אומרת, משם בעצם היינו צריכים להיות במצב בו ב-2009 וב-2010 היה צריך להיות תקציב יותר גדול על פי התוכנית המקורית, אבל מה שנעשה הוא שבתקצוב 2009 ו-2010, במקום שכל התקציב יהיה במשרד הקליטה במתכונתו המקורית, כדי שיהיה אפשר לפקח ושלא תהיה בריחה תקציבית, לא רק ה-20 אחוזים, מה שקרה הוא שיצרו תקנונים במשרדים השונים ואמרו שכל משרד יתוקצב.

שלמה מולה: בסופו של דבר לא תקצבו את המשרדים.

שלמה מולה: אני מניח שנציגי משרד הרווחה יתייחסו לכך וכך גם משרד השיכון.

אריאל לוין: אפשר להתייחס?

משה גפני: לא עכשיו.

משה גפני: אני רוצה ללכת לפי הסדר.

משה גפני: אתה תהיה גורם מרכזי כאן בדיון.

אריאל לוין: לא גורם מרכזי.

משה גפני: כן, בגלל שמשרד השיכון יש לו את התקציב הכי גדול.

אריאל לוין: צריך להסתכל על העובדות.

אריאל לוין: בשנת 2008 לא היה תקציב תוספתי.

משה גפני: לא.

משה גפני: אני אאפשר לך, אבל אחר כך.

חיים אורון: זאת ההערה הכי מהותית.

משה גפני: אני רוצה להגיע להערה המהותית הזאת אבל לפני כן אני רוצה לשמוע את המשרדים.

משה גפני: משרד ראש הממשלה, אני מבקש את אהוד פראוור.

משה גפני: אתה ראש אגף תכנון מדיניות.

משה גפני: אתה יכול לתת לנו תשובות למה שעלה כאן כל הזמן?

אהוד פראוור: אני חושב שהדיון מצביע על הקושי הגדול לקיים תוכנית רב שנתית.

אהוד פראוור: התוכנית הזאת אושרה מבלי שהמסגרת התקציבית שלה הייתה באותו אישור.

אהוד פראוור: לא ניתן אישור ברור לשאלה של המקורות התקציביים ופריסתם, כך שהיא יצאה לדרך במצב פחות טוב מתוכניות אחרות, וזה מאוד חבל.

אהוד פראוור: התיאור שקיים כרגע הוא של תוכנית שקשה לה מאוד לתפקד.

משה גפני: אני קצת מבולבל.

משה גפני: אני לא כל כך מבין.

משה גפני: אני לא מבין כלום.

משה גפני: תן לי להבין כי אני רוצה להבין.

משה גפני: אתה מייצג את משרד ראש הממשלה.

אהוד פראוור: נכון.

משה גפני: המילה "חבל" יצאה מפיך.

אהוד פראוור: כן.

משה גפני: רק להבין.

משה גפני: אין לי טענות.

משה גפני: אני בעד כנות ורצינות.

משה גפני: אפשר לשאול שאלה?

אהוד פראוור: כן.

אהוד פראוור: אפשר לענות?

משה גפני: כן, בוודאי, אבל קודם שאני אשאל את השאלה.

משה גפני: השאלה שלי היא כזאת: אתה משרד ראש הממשלה, אתה אחראי על המדיניות, על התכנון.

משה גפני: הולכת ומתקבלת החלטת ממשלה, כולם מסכימים שצריך לטפל בעלייה מאתיופיה באופן חריג ומסודר, עם תכנון.

משה גפני: הממשלה מקבלת החלטה.

משה גפני: הממשלה הקודמת קיבלה החלטה, בסדר, קיבלה החלטה.

משה גפני: אז היא לא הצביעה על מקורות מימון, בסדר.

משה גפני: אבל יש ממשלה חדשה שאני חלק מהקואליציה שלה.

משה גפני: אתה אומר לי עכשיו פה בישיבה שהממשלה קיבלה החלטה.

אהוד פראוור: הממשלה הקודמת.

משה גפני: לא.

משה גפני: הממשלה הקודמת, זיכרונה לברכה.

אהוד פראוור: אבל אדוני, אני אומר מה אני אומר.

משה גפני: תן לי להשלים את השאלה.

משה גפני: הממשלה הנוכחית שאני בקואליציה שלה קיבלה החלטה במאי 2009, ליתר דיוק, ב-12 במאי 2009, שזה יבוצע, ה-700 מיליון שקלים יבוצעו, התוכנית תוארך בשנה נוספת וכולי.

משה גפני: נקבע.

משה גפני: יש טבלה.

משה גפני: משרד הקליטה בשנת 2009 – 5 מיליון, ב-2010 – 10 מיליון, בחינוך – 15 מיליון, ב-2010 – 20 מיליון, משרד השיכון 85 מיליון, ב-2010 – 90 מיליון, וכן הלאה וכן הלאה.

משה גפני: 113 מיליון סך כל התוכנית ב-2009 וב-2010 סך כל התוכנית הוא 128 מיליון שקלים.

משה גפני: עכשיו אני רוצה להבין.

משה גפני: הדף הזה שהממשלה קיבלה עליו החלטה, הוא היה ללא מקורות תקציב?

אהוד פראוור: לא דיברתי עליו.

משה גפני: קח בחשבון שאני לא מבין כלום ותסביר לי הכל מהתחלה.

משה גפני: תאמר לי איך הממשלה קיבלה החלטה.

אהוד פראוור: תן לי רגע להתקדם.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: עכשיו אני שותק.

משה גפני: רק קח בחשבון שאתה צריך להסביר לי בדיוק כי אני לא מבין כלום.

אהוד פראוור: קודם כל, אני מודה לך.

אהוד פראוור: אני מקבל את ההערות על התנהגותי קודם ועכשיו אני רוצה להשלים את דבריי.

אהוד פראוור: אני מסכים עם התיאור שמצבה של התוכנית כרגע אינו טוב.

אהוד פראוור: השאלה איננה אם תקצבנו אותה עם מקורות לשנת 2009 ו-2010 כי התשובה היא כן, אלא השאלה היא איך מייצבים את התוכנית הזאת.

אהוד פראוור: הכוונה שלנו היא להביא לוועדת שרים לקליטה עד סוף החודש הזה – ואם זה ייקח עוד שלושה-ארבעה ימים, זה ייקח - תוכנית שמייצבת את התוכנית הזאת עד סוף 2013.

אהוד פראוור: התוכנית קובעת את התקציב השנתי לכל שנה, קובעת את המקורות, קובעת גם באופן מושכל מתוך התוכנית המקורית עם הירידה ל-700 ועם הפריסה מה ייעשה ולא ייעשה.

אהוד פראוור: זאת תוכנית שתוטמע בתקנות ואנחנו מעריכים שאם נצטרך להוסיף למה שיש כרגע סכומים לא גדולים, כדי לאזן איזה שהם עיוותים שקרו במהלך ביצועה והצורה שהיא התפתחה.

אהוד פראוור: אני מעריך שאם אנחנו נצליח לעשות את שני הדברים האלה, אני חושב שנצליח ואני לא רואה סיבה למה לא, גם לקבע את התוכנית עד 2013, כלומר, שמשרדים יוכלו להתקשר.

אהוד פראוור: הלא זה לב ליבו של הסיפור.

אהוד פראוור: משרדים יוכלו לצאת למכרזים היכן שהם לא מבצעים על ידי פקידיהם, הם יוכלו לעשות התקשרויות ארוכות טווח, והלא על זה חלק גדול מהכסף לא יוצא כי לא יודעים מה יהיה בשנה הבאה ולכן לא יודעים איך להתקשר.

אהוד פראוור: הכסף הזה יהיה תחת בקרה משום שהוא יהיה בתקנות ייעודיות שלא ניתן יהיה להעביר אותו לדברים אחרים אלא באישורכם אבל אני מקווה שבקטע הזה לא יהיו אישורים.

אהוד פראוור: התוכנית תעמוד על הרגליים.

קריאה: מאיפה המקורות?

אהוד פראוור: יש שינוי גדול בין הממשלה הקודמת לממשלה הזאת בהחמרה שדברים נעשים, אבל התנהל עכשיו משא ומתן ארוך בין האוצר למשרדים, לא בהכרח משרדים אהבו את זה, ובסופו של דבר הגיעו לסיכומים עם המשרדים, לא בלי עזרה של משרד האוצר, מאיפה הכסף בא ואיך הכסף ישנו.

אהוד פראוור: ברור שכל כסף תוספתי שאנחנו ניתן לתוכנית ב-2010 ואחר כך ב-2011, ב-2012 וב-2013, יעבור דרך משרד הקליטה כדי לחזור לאפשר לו את המימון.

אהוד פראוור: אני מעריך שאנחנו מסוגלים לעמוד גם בזה וגם בלוח הזמנים.

משה גפני: היית ברור.

משה גפני: אפילו אני הבנתי.

משה גפני: כמה זמן אמרת?

אהוד פראוור: אני אומר שאני מעריך שאנחנו נעשה את זה או עד ה-31 בינואר.

משה גפני: תגיד את התאריך הכי מאוחר.

אהוד פראוור: תן לי את ה-14 בפברואר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: ב-14 בפברואר אתה מודיע לנו מה עלה בגורל העניין הזה.

אהוד פראוור: כן.

אהוד פראוור: אני לא רואה סיבה למה לא.

משה גפני: אולי זה לא יתבצע כי לפעמים יש תקלות.

אהוד פראוור: אני אספר לאדוני מה קורה.

משה גפני: ב-14 לפברואר, גם אם זה לא יוצא לפועל, תוכל לומר לנו ותאמר גם למה זה לא יוצא לפועל.

חיים אורון: תקבע ישיבה ל-21 בפברואר.

משה גפני: רגע, נראה אם נקיים ישיבה או לא.

משה גפני: סיכמנו?

אהוד פראוור: כן.

משה גפני: ב-14 בפברואר אתה מודיע לנו גם אם זה לא יוצא לפועל, למה זה לא יצא לפועל.

משה גפני: אז נחליט אם מקיימים ישיבה או לא.

משה גפני: אולי נקיים ישיבה כדי לתת לך צל"ש.

משה גפני: יש אפשרות.

משה גפני: יש כאלה שהציעו לתת לשר האוצר פרס נובל ואני אתן לך פרס של ועדת הכספים.

משה גפני: ב-14 בפברואר אנחנו מקבלים דיווח ממשרד ראש הממשלה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: יפה.

משה גפני: משרד השיכון.

אריאל לוין: אנחנו פועלים בשני תחומים: שיקום שכונות חברתי ומשכנתאות לצעירים.

אריאל לוין: שיקום שכונות חברתי, בשנת 2008, קיבלנו תוספת תקציב לתוכנית החומש שנקבעה.

שלמה מולה: כמה?

אריאל לוין: סדר גודל של 3 מיליון שקלים.

אריאל לוין: התוכנית בוצעה במלואה.

אריאל לוין: קיבלנו גם תוספת תקציב בסדר גודל של 2 מיליון שקלים בשיקום שכונות חברתי וגם היא בוצעה.

אריאל לוין: בשנת 2009 אין תקציב תוספתי.

אריאל לוין: מתוך תקציבי המשרד והתוכנית שלנו בשיקום שכונות חברתי אמורה להיות סדר גודל של 10 מיליון שקלים בשנת 2009 או 7 מיליון שקלים, וב-2010 סדר גודל של 12 מיליון שקלים.

אריאל לוין: כל תקציב שיקום שכונות חברתי בכל הארץ הוא 5.5 מיליון שקלים.

אריאל לוין: יש משרדים שמשרד האוצר הולך לקראתם ומסייע להם בתוספות.

אריאל לוין: משרד השיכון, והיושב ראש מכיר את מסכת היחסים, שום דבר לא התקדם.

אריאל לוין: בשיקום שכונות חברתי אי אפשר לעשות תוכנית לשנה אחת.

אריאל לוין: עדיף לא לעשות תוכנית מאשר לעשות תוכנית לשנה אחת עם ציפיות להמשך כאשר בהמשך לא מתממש דבר.

משה גפני: בשנת 2009, כמה קיבלתם?

אריאל לוין: שום דבר.

משה גפני: כמה קיבלתם ב-2010?

אריאל לוין: כלום.

משה גפני: למה נאמר כאן קודם שרק זוג אחד ביצע את ההלוואה של המשכנתא?

אריאל לוין: רגע, אני אגע בתחום השני.

אריאל לוין: התחום השני הוא משכנתאות לצעירים.

אריאל לוין: בדרך כלל רוב המשכנתאות לאוכלוסייה שקשה לה להביא ערבים וקשה לה להסתדר בלי משכנתא ניתנת מכספי תקציב.

אריאל לוין: במקור הוחלט שהמשכנתאות לצעירים מקרב עולי אתיופיה יהיו מכספי בנק באחריות בנק.

שלמה מולה: 200 צעירים בשנה.

יעקב אדרי: זה אומר שהם לא יכולים לקחת משכנתא.

משה גפני: אם אתם רוצים לתקוף אותם ולא להגיע לשום דבר, זה בסדר ויהיה עוד דיון.

משה גפני: אתם רוצים שיהיה דיון בוועדת הכספים ולא יצא ממנו כלום?

אריאל לוין: להערכתנו זאת אוכלוסייה בין החלשות ביותר מבחינת יכולת לקחת משכנתא ולכן הכלי הזה לא ישים ולקח משכנתא רק זוג אחד כאשר הכוונה הייתה ל-200 משכנתאות.

יעקב אדרי: אחוז גבוה מאוד.

אריאל לוין: היה דיון במשרד ראש הממשלה כדי לראות איך אפשר לטפל בנושא, אם על ידי מענקים, אם על ידי השתתפות בהחזרים או בכל מיני כלים אחרים, איך אפשר להגיע לזה שתהיה לצעירים מאתיופיה נגישות לקחת משכנתא.

אריאל לוין: הדיון הזה לא הסתיים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מיכל צוק, משרד האוצר, בבקשה.

משה גפני: למה הממשלה עובדת על עולי אתיופיה?

30095: הסיבה היא שאין לנו שרים.

30095: אם היו לנו שרים, זה לא היה כך.

משה גפני: אבל אסור לך להתערב.

משה גפני: כדי להתערב, אתה צריך ללכת לפריימריס ולהיבחר לכנסת ולקבל חסינות.

30095: בעתיד.

משה גפני: בעזרת השם.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אבל אתה לא יכול להתפרץ כך.

משה גפני: רק חברי כנסת שאני לא שולט עליהם יכולים לעשות.

משה גפני: מיכל צוק, מה עם תוכנית החומש?

משה גפני: כמה כסף עלתה התוכנית הזאת למשרד האוצר?

משה גפני: כמה כסף השקעתם בתוכנית הזאת בשנת 2009 וב-2010?

מיכל צוק: כמו שציין אהוד פראוור, התוכנית המקורית שהוזכרה כאן ארוכות הייתה בהיקף תקציבי של כ-870 מיליון שקלים.

משה גפני: אני מתנצל.

משה גפני: אני לא הולך לחזור על זה.

משה גפני: כבר אין לי סבלנות.

משה גפני: כמה כסף הושקע מעבר לתקציב של משרד השיכון למשל או של משרד הרווחה?

משה גפני: כמה כסף הושקע בתוכנית החומש?

קריאה: כלום.

שלמה מולה: כסף תוספתי.

משה גפני: מיכל צוק עובדת בכירה במשרד האוצר והיא תתייחס.

משה גפני: היא רצינית ומוכשרת.

משה גפני: כמה כסף התווסף לתוכנית החומש של עולי אתיופיה?

מיכל צוק: אני אומר שוב.

מיכל צוק: ממשלת ישראל, ואנחנו פעלנו בהתאם להחלטה שלה, כמו שכתוב במכתב שציינת שכתב רביב סובל, קבעה ב-12 במאי 2009 מסגרת תקציבית מפורטת על מנת שיהיה אפשר באמת להתניע ולהמשיך עם התוכנית שנקבעה, כי התוכנית הקודמת שנקבעה, וזה מה שהתחלתי לומר קודם, שכולם כאן מזכירים אותה, קבעה מסגרת תקציב כללית על חומש, לא קבעה לא את הפריסה ולא את מקורות המימון.

משה גפני: אני מבקש, את הנציגה הבכירה ביותר של משרד האוצר שנמצאת כאן.

משה גפני: קחי בחשבון שיושב ראש הוועדה הוא חרדי והוא יודע איך עובדים על החרדים.

משה גפני: הוא יודע, הוא מכיר את זה.

משה גפני: חפשי תירוצים אחרים.

משה גפני: אני שאלתי אותך שאלה ואני רוצה על זה תשובה.

משה גפני: את רוצה שאני אפרט את השאלה?

משה גפני: אני אפרט אותה.

משה גפני: במסגרת התוכנית של ה-113 מיליון שקלים לשנת 2009 או במסגרת התוכנית של ה-128 מיליון שקלים לשנת 2010, רוב הכסף הולך למשרד השיכון.

משה גפני: אומר משרד השיכון, למשל בתחום של המשכנתאות – אני לא מדבר על זה שלא התווסף שקל לתקציב 2009 ו-2010 – אין משכנתאות מכיוון שאי אפשר לממש אותן.

משה גפני: מילא אתם עובדים על החרדים, זה בסדר, הם סתומים, אבל איך אתם עובדים על עולי אתיופיה?

משה גפני: הרי הם אנשים חכמים.

משה גפני: מה אתם עושים מהם צחוק?

משה גפני: מה בתוכנית של 2009 ו-2010 נעשה בשיכון?

משה גפני: איזה עולה מאתיופיה קיבל הטבה בשיכון כתוצאה מתוכנית החומש?

קריאה: כלום.

משה גפני: מה קיבל העולה מאתיופיה בשנת 2009 ומה יקבל ב-2010 בנושא של השיכון?

מיכל צוק: יש תקציב, כפי שנקבע בהחלטת הממשלה, שתוקצב כולו לפי החלטת הממשלה, כפי שקבעה החלטת הממשלה בתקנה ייעודית.

מיכל צוק: לבוא ולומר שיש תקנות ייעודיות שאין בהן תקציב, זה ממש לא.

מיכל צוק: אנחנו פעלנו לפי החלטת הממשלה כך שבכל משרד יהיו תקנות ייעודיות, כך שיהיה אפשר לבוא ולראות שיש את התקציב לתוכנית החומש בהתאם למה שקבעה הממשלה וכפי שפורט.

שלמה מולה: אין תקציב.

שלמה מולה: אני אומר לך כאן שיצרתם תקנה במשרד החינוך – אפס כסף.

שלמה מולה: במשרד השיכון בנושא החברתי – אפס כסף.

שלמה מולה: במשרד הרווחה – אפס כסף.

שלמה מולה: את לא יכולה לבוא ולומר לנו את הדברים האלה כי אין כסף.

דפני מושיוב: לא, לא נכון.

דפני מושיוב: אצלנו יש שלושה מיליון.

שלמה מולה: לאיזה שנה?

משה גפני: לא להשיב.

שלמה מולה: כמה בתוכנית המקורית?

שלמה מולה: התוכנית המקורית שלכם היא 15 מיליון שקלים.

משה גפני: יופי, אמרת.

משה גפני: אני רוצה לעבור משרד משרד.

משה גפני: תן לי לעשות עבודה יסודית.

שלמה מולה: אני לא מוכן.

משה גפני: אתה יכול להיות לא מוכן, אבל אני יושב ראש הוועדה.

משה גפני: עם כל הכבוד, הם יאמרו מה שהם רוצים.

שלמה מולה: אנחנו חוזרים על אותו הדבר.

משה גפני: אני אומר לך למה אנחנו חוזרים על אותו הדבר, בגלל שאתה לא נותן לי לעשות עבודה יסודית ואתה מתפרץ באמצע.

משה גפני: כנראה שאתה מרוגז על הממשלה.

משה גפני: תן לי לעשות עבודה יסודית.

משה גפני: הדבר הכי חשוב, ריפוי המחלה, זה קודם לאתר את הבעיה.

משה גפני: בוא נאתר את הבעיה.

משה גפני: יכול להיות שאין בכלל תוכנית חומש וזאת סתם עבודה בעיניים ואז אתה תראה איך שהממשלה קופצת בגלל שהם צריכים את הקולות של עולי אתיופיה.

משה גפני: בוא נגיד את האמת בפנים, אבל תן לסיים את העבודה.

משה גפני: את לא צריכה להיות כל כך רצינית מאחר שהכוונה היא לא אליך באופן אישי אלא הכוונה לראש הממשלה, וגם אליו לא באופן אישי.

מיכל צוק: הנושא רציני ואני משתדלת להיות רצינית.

מיכל צוק: אנחנו פעלנו על מנת שיהיה אפשר שבכל אחד מהמשרדים תהיה תקנה ייעודית לפיה אפשר יהיה לבצע את התקציב ושיהיה בה סכום.

מיכל צוק: כלומר, שלא תהיה תוכנית שקובעת איזושהי מסגרת כללית ובלי מקורות למימון כי את הדבר הזה אי אפשר היה לבצע.

מיכל צוק: לכן באמת באה הממשלה וקבעה פריסה קצת שונה של התוכנית ואכן פרסה אותה לעוד שנה, אבל קבעה כבר תקצוב של תקנות עם סכומים ברורים והסכומים האלה נמצאים בתקציב המשרדים.

משה גפני: מתי יהיו התקנות הייעודיות?

מיכל צוק: הן מופיעות כבר עתה.

מיכל צוק: התקנות האלה מופיעות בתקציב 2009 ובתקציב 2010 שאושר והן מופיעות בבסיס התקציב.

מיכל צוק: כלומר, אפשר לפעול אתן גם בהמשך תוכנית החומש.

מיכל צוק: כאשר מעלים כאן בעיות כאלה ואחרות לביצוע, ראשית, הביצוע לא נוגע בהכרח לקיומו של תקציב.

מיכל צוק: הבעיות בביצוע לא בהכרח – גם לפי מה שעולה כאן – נוגעות לקיומו או אי קיומו של תקציב, כי התקציב קיים, במסגרת תקציב המשרדים.

מיכל צוק: הנושא שהועלה כאן לגבי מימוש המשכנתאות, יש על זה דיונים, כפי שצוין, ומתקיימים דיונים גם מול המערכת הבנקאית על מנת לראות איך באמת אפשר לממש את הדבר.

מיכל צוק: אני אומרת שוב שמשרד האוצר פעל כדי לממש את החלטת הממשלה בנושא של תקצוב הסכומים השונים.

משה גפני: משרד הקליטה, בבקשה.

משה גפני: המשנה למנכ"ל נמצא כאן?

דוד יאסו: המשנה למנכ"ל לא הרגיש טוב.

משה גפני: שיהיה בריא.

דוד יאסו: תודה.

דוד יאסו: רציתי להתחיל דווקא בנושא הדיווח לגבי הנתונים.

דוד יאסו: אני חושב שב-2008 כל התכלול היה במשרד הקליטה לגבי כל המשרדים.

דוד יאסו: עבור 2008, ב-17 בנובמבר המשנה למנכ"ל נתן כאן את פרטי פרטים לגבי כל התוכנית.

דוד יאסו: כבוד היושב ראש לא היה כאן באותה ישיבה, אבל ב-17 בנובמבר נתן המשנה למנכ"ל מצגת לכל הנוכחים כאן.

דוד יאסו: לגבי 2009-2010.

דוד יאסו: אני רוצה לומר שבהתחלה אמנם נאמר כסף תוספתי, אבל כרגע אין כסף תוספתי והכל מגיע מהמקורות.

דוד יאסו: ב-2009 משרד הקליטה היה המשרד היחידי שהביא את ה-5 מיליון שקלי ככסף תוספתי מהמשרד שלו וכל השאר זה לקחת מכיס אחד ולהעביר לכיס שני.

משה גפני: מה עם ה-10 מיליון ב-2010?

דוד יאסו: יש לנו כרגע.

דוד יאסו: קיבלנו 10 מיליון שקלים ויש לנו אותם.

משה גפני: מהיכן קיבלתם?

דוד יאסו: מתוך המשרד.

משה גפני: קצת התבלבלתי.

משה גפני: כאשר אתה אומר קיבלנו, אתה מדבר בתוך המשרד.

דוד יאסו: בתוך המשרד.

דוד יאסו: אני מאוד ברור בעניין הזה.

משה גפני: מה אתם עושים עם ה-10 מיליון שקלים בשנת 2010?

דוד יאסו: לגבי 2010, אנחנו כרגע יושבים ובונים את התוכניות כפי שנאמר על ידי אהוד פראוור, מאחר שאי אפשר לבנות תוכנית רב שנתית ולראות אותה אלא כל שנה צריך לבנות.

דוד יאסו: כרגע אנחנו יושבים ובונים אותה ונשמח להציג אותה בהמשך.

משה גפני: משרד החינוך.

מאיה שריר: אני מנהלת אגף קליטת תלמידים עולים מאתמול אחר הצהרים.

אברהם מיכאלי: ברכות.

מאיה שריר: לגבי תוכנית החומש.

מאיה שריר: 5 מיליון שקלים הועברו ו-10 מיליון שקלים נוספים בפנייה הקרובה.

מאיה שריר: בסך הכל 15 מיליון שקלים כפי שהתחייבנו בהסכם לשנת הלימודים תש"ע.

משה גפני: מאיפה הכסף?

מאיה שריר: יש לי תוכנית ביצוע.

תמי ויצמן: אנחנו פתחנו תוכניות ייעודיות ובסוף שנה שעברה קיבלנו 5 מיליון שקלים ועכשיו הגשנו פנייה לעוד 10 מיליון שקלים, כך שאת ה-15 מיליון שלנו לשנת הלימודים תש"ע נתנו וניתן את החלק של השליש לתשע"א בסך 20 מיליון.

משה גפני: מה אתם עושים עם הכסף?

מאיה שריר: יש לי כאן פירוט של התוכניות.

משה גפני: בקצרה.

מאיה שריר: חלקן לתגבור לימודי לקראת מבחני בגרות, חלקן הכנה לצה"ל, מצוינות, המעיין.

מאיה שריר: התוכניות האלה התחילו.

מאיה שריר: תוכנית המעיין לא התחילה לפעול כי זה במכרז.

מאיה שריר: 3.5 מיליון שקלים למשל תוקצבו לשש רשויות.

מאיה שריר: יש תוכניות מכל בתי הספר.

מאיה שריר: 650 אלף שקלים לאגף שח"ר לתוכניות תוספתיות, שיקום שכונות חינוכי.

מאיה שריר: כל התוכניות, על פי המתוכנן, ספטמבר עד דצמבר, יצאו 5 מיליון ו-540 אלף שקלים והשאר לינואר עד אוגוסט, ועוד הכנו את השליש לספטמבר-דצמבר 2010, לשנת הלימודים תשע"א.

משה גפני: תודה.

משה גפני: משרד הרווחה.

דפני מושיוב: במשרד הרווחה נפתחה תקנה תקציבית חדשה ב-2009.

דפני מושיוב: היו בה 3 מיליון שקלים.

דפני מושיוב: הכסף הגיע רק בספטמבר.

משה גפני: זה מתוך תקציב המשרד?

דפני מושיוב: לא, זאת תוספת.

משה גפני: תוספת של 3 מיליון.

דפני מושיוב: לשנת 2010 גם כן יהיה סכום של 3 מיליון שקלים.

משה גפני: אבל לפי התוכנית זה 5 מיליון.

דפני מושיוב: זאת הייתה טעות.

דפני מושיוב: זה צריך להיות 3 מיליון שקלים.

משה גפני: טעות של המדפיס?

דפני מושיוב: כן, של המדפיס.

דפני מושיוב: זה סוכם, לפחות כך נאמר לי.

משה גפני: לא עשיתי חשבון האם הסך הכל הוא גם טעות.

דוד יאסו: הסך הכל הוא 126 מיליון שקלים.

משה גפני: אז גם הסך הכל הוא טעות.

דוד יאסו: נכון.

דוד יאסו: זה 3 מיליון לרווחה.

משה גפני: חבר הכנסת אורון, רביב סובל עבד עליך.

משה גפני: גנב ממך 2 מיליון שקלים.

חיים אורון: מאיפה קיבלת את המכתב שלי?

חיים אורון: זה הדוח של הוועדה.

משה גפני: היא אומרת שיש 3 מיליון שקלים לרווחה.

משה גפני: אם כן, יש טעות וגם הסיכום לא נכון.

משה גפני: עבד עליך.

משה גפני: הנה, היא אומרת שזה טעות.

משה גפני: במשרד הרווחה כתוב 5 מיליון.

שלמה מולה: אבל בתקציב המקורי שלכם הגשתם 15 מיליון.

משה גפני: מה שרשום, זאת טעות.

משה גפני: זה 2 מיליון שקלים פחות.

דפני מושיוב: התוכנית הייתה מיועדת ל-15 שכונות.

דפני מושיוב: כתוצאה מהקיצוץ הכללי שהיה בתקציב עברנו לעבוד בארבע שכונות.

משה גפני: 3 מיליון מספיקים לעניין הזה?

דפני מושיוב: לארבע שכונות, בוא נהיה כנים, אנחנו עובדים עם קבוצה מאוד קטנה וההגעה להיקף של 15 שכונות היא מאוד קריטית כדי לחולל שינויים משמעותיים.

משה גפני: זאת אומרת, 3 מיליון שקלים לא מספיקים.

משה גפני: זה תוספתי.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אחרון המשרדים, משרד התעשייה.

בני פפרמן: בשנת 2009 נפתחה תקנה על סך קצת יותר מ-3 מיליון שקלים.

בני פפרמן: התקנה הזאת אמורה לממן פעילות משותפת עם משרד הרווחה בישובים כאשר התוכנית בכללותה התייחסה לעוד שתי תוכניות שכפי הנראה מבחינת סדר עדיפויות היא כנראה לא תתבצע כי אין מספיק כסף.

בני פפרמן: כלומר, תוכנית שהייתה אמורה להיות במשותף עם צה"ל כנראה לא תהיה.

משה גפני: למה אין כסף?

בני פפרמן: כי בסך הכל אנחנו ב-2009 תוקצבנו ב-3 מיליון ומ-2010, ככל שאני מבין את המהלך, אנחנו מתוקצבים ב-5.5 מיליון שקלים.

משה גפני: ב-2010 אתם מתוקצבים ב-5.5 מיליון שקלים?

בני פפרמן: אם אני מבין טוב את המהלך העתידי עליו מדבר אהוד פראוור.

משה גפני: לא, עזוב את אהוד פראוור.

משה גפני: אתה.

בני פפרמן: 3 מיליון שקלים ב-2010.

משה גפני: רבותיי, קודם כל אני רוצה לומר לכם שנכון לרגע זה ההתרשמות שלי – ויכול להיות שאני טועה, ואז אני מתנצל בפני משרדי הממשלה – היא שאין תוכנית חומש לעולי אתיופיה.

משה גפני: אין.

משה גפני: מבחינה ציבורית זה טוב.

משה גפני: אפשר לומר לכל העולם שיש תוכנית חומש לעולי אתיופיה, אבל אין.

חיים אורון: גם גייסו לשם כך כסף.

משה גפני: יכול להיות.

משה גפני: אני לא נכנס לעניין הזה.

משה גפני: אין תוכנית חומש לעולי אתיופיה.

משה גפני: כל מי שיגיד אחרת, פשוט אומר לא אמת.

משה גפני: יש כסף קטן שגם לא מספיק.

משה גפני: יש קצת במשרד החינוך, והתקציב הוא מתוך תקציב משרד החינוך, וזה בסדר, משרד החינוך היה עושה את זה כנראה גם בלי תוכנית חומש.

משה גפני: יש תוספת של 3 מיליון שקלים למשרד הרווחה, יפה, הם היו יכולים לתת את זה מהקופה הקטנה.

משה גפני: יש את משרד התעשייה שגם לו יש תוכנית לא מספקת.

משה גפני: משרד הקליטה כמובן הוא המשרד המוביל בעניין הזה והוא נתן מתוך תקציבו כסף לקליטת עולי אתיופיה.

משה גפני: אפילו אם אני הייתי שר הקליטה הייתי נותן כסף לקליטת עולי אתיופיה, כי אחרת לשם מה המשרד הזה קיים?

משה גפני: אני רוצה לומר לכם שנדמה לי שאפילו אם שלמה מולה היה שר הקליטה, הוא היה נותן כסף לקליטת עולי אתיופיה, ולא רק אני.

משה גפני: זה ברור לחלוטין שכך היה קורה עם תוכנית חומש או בלי תוכנית חומש.

משה גפני: על כל פנים, רבותיי, זה בסדר, זה יפה, מבחינה סמלית מדינת ישראל מברכת את עולי אתיופיה וקולטת אותם בשמחה רבה ובאהבה רבה ולא נותנת לעניין הזה שקל.

משה גפני: בואו נאמר את האמת.

משה גפני: אלא מה, היות שאני איש אופטימי, אני עדיין מחכה לך, ל-14 בפברואר.

משה גפני: אתה הבנת את הדיון כאן?

משה גפני: אם אני הבנתי, גם אתה בטח הבנת.

משה גפני: רוב הכסף לא ממומש וגם לא יכול להיות ממומש.

משה גפני: אמר מר לוין ממשרד השיכון דבר שכולנו יודעים.

משה גפני: העולה מאתיופיה, אם שולחים אותו לבנק, לא יקבל את ההלוואה.

טל צ'וקל: אני עורך דין שעובד בארגון טבקה אבל כאן אני בא כמי שנפגע מהתוכנית הזאת.

טל צ'וקל: עבדו עלי אישית.

שלמה מולה: התוכנית הזאת לא מיועדת לך.

שלמה מולה: אתה עורך דין.

שלמה מולה: היא מיועדת לאוכלוסייה אחרת.

טל צ'וקל: למה לא?

טל צ'וקל: מדובר בזוגות צעירים.

חיים אורון: הוא בא לומר שאפילו הוא לא מקבל.

טל צ'וקל: אני הולך לפקיד הבנק, אני אומר לו שיש תוכנית כזאת ואני רוצה לממש אותה, והוא אומר לי שהוא לא יודע על מה אני מדבר.

טל צ'וקל: הלכתי לבנק אחר, הייתי בבנק לאומי ולמחרת הלכתי לבנק הפועלים, אמר לי הפקיד שהוא מצטער, הוא לא מבין אותי.

טל צ'וקל: מה זה מראה לנו?

טל צ'וקל: שעבדו גם עלינו.

משה גפני: אתה זוג צעיר?

טל צ'וקל: כן.

טל צ'וקל: נשוי ואב לילד.

טל צ'וקל: אני תושב אופקים שמנסה לברוח מאופקים.

משה גפני: שלא תעיז.

משה גפני: אם לא היית עולה מאתיופיה, היית אזרח שנולד כאן בארץ, הולך לבנק ומבקש כזוג צעיר משכנתא, היית מקבל?

טל צ'וקל: יכול להיות שכן.

חיים אורון: הוא רצה את התנאים המיוחדים.

טל צ'וקל: אני רציתי את התנאים.

טל צ'וקל: בתוכנית הרגילה אני יכול לקבל, אבל אני לא יכול לעמוד בה.

טל צ'וקל: אני לא יכול להעיז לקחת אותה.

משה גפני: כאשר אמרת לבנק שיש תנאים מיוחדים לעולי אתיופיה, הוא אמר לך שהוא לא מכיר.

טל צ'וקל: הוא לא מכיר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מחכה ל-14 בפברואר.

משה גפני: אתה הבנת את הדיון.

אהוד פראוור: אדוני אמר את הדברים.

משה גפני: אתה הבנת את הדיון.

חיים אורון: יש לי הצעה בשבילך.

חיים אורון: אני מציע שתעביר את הפרוטוקול של הדיון הזה לראש הממשלה.

משה גפני: בסדר אבל אין צורך עכשיו.

משה גפני: אנחנו צריכים לקבל תשובות על השאלות שנשאלו כאן.

משה גפני: אפשר לקבל החלטה שאי אפשר לממש את התוכנית, אי אפשר לממש את התוכנית במשרד השיכון, אפשר לממש את התוכנית במשרד הקליטה, אפשר לממש אותה במשרד אחר.

משה גפני: תאמרו לנו את האמת.

משה גפני: האמת היא הדבר הכי חשוב במקרה הזה בגלל שאם הממשלה תגיע למסקנה שאכן אין תוכנית חומש לעולי אתיופיה אלא רק על הנייר ואין לזה שום משמעות מבחינה מעשית, יכול להיות שהשרים יתעשתו ויקבלו החלטה אחרת.

משה גפני: יכול להיות שראש הממשלה ושר האוצר ייכנסו לעניין.

משה גפני: יכול להיות שלא אבל יהיה לנו מה לומר.

משה גפני: הדבר הכי חמור, כאשר אני נבחרתי לכנסת היה, שעובדים עלי.

משה גפני: זאת אומרת, לא איכפת לי שיאמרו לי לא אבל כאשר עובדים עלי ואחרי כן צוחקים מאחורי גבי, אני נורא לא אוהב את זה.

משה גפני: הרבה פעמים יש לי תקלות בנושאים האלה.

משה גפני: תאמרו לנו את האמת.

משה גפני: אין בעיה, לא צריך תוכנית חומש לקליטת עולי אתיופיה, הם כבר נקלטו בארץ, הם כבר עושים ארגונים שונים כמו בכל המקומות, בסדר, אבל נגיד להם את האמת.

משה גפני: תאמינו לי שזה הכי מרגיז כאשר אני עולה מאתיופיה, אני הולך לבנק ואני מבקש את התנאים המיוחדים, והפקיד אומר לי שהוא לא יודע על מה אני מדבר.

משה גפני: זה צריך לרדת עד אחרון הפקידים בבנק.

משה גפני: זה צריך לרדת עד אחרונת התוכניות שנעשות במשרדי הממשלה.

משה גפני: חבר הכנסת מולה, אני לא מקבל שום החלטה, לא דן על כלום, הבנו את העיקרון, אין תוכנית חומש לעולי אתיופיה נכון להיום.

משה גפני: יכול להיות שמכאן ואילך תתחיל ואז אני מאוד אברך על כך.

משה גפני: 14 בפברואר אני מקבל ממך דיווח על מה אתם עושים עם הדבר הזה, ואם לא, את הפרוטוקול של הדיון הזה לא אשלח לראש הממשלה אלא אני אשלח לכל העיתונאים.

משה גפני: ראש הממשלה לא מפחיד אף אחד אבל העיתונאים מפחידים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.