ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 158, 2010-01-13 18:00

אופיר אקוניס: ערב טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

אופיר אקוניס: אנחנו ממשיכים, בדיוק כפי שהתחייבנו ליושב ראש הכנסת, להתחיל את הדיון בתום ישיבת מליאת הכנסת.

אופיר אקוניס: מר מסינג, אתה אמור להמשיך בהקראה, עמ' 19, ובסיומו תציג לנו, או היועצת המשפטית של ועדת הכלכלה.

אסי מסינג: הקראנו עד סוף סעיף 102א.

אסי מסינג: פה צריך להכניס את "סעיף טלעד".

אתי בנדלר: מדובר בסעיף שכותרת השוליים שלו היא: החזר בעד השנים 2003 עד 2009.

כרמל שאמה-הכהן: תסביר את הסעיף, בבקשה.

אסי מסינג: סעיף 102א2, עניינו החזר הכספים שהרשות השנייה תשיב בשל עודפים כשיהיו לה, והוא מחולק לשניים: סעיף (א) מתייחס לשנים 2006 עד 2009, שמאפשר כבר עתה לחלק עודפים, אשר קיימים ברשות השנייה, וניתן כבר לחלטם, כלומר עודפים שקיימים כבר בספרים של הרשות השנייה, ולפי מצבת הכספים שהם גבו בעבר.

אסי מסינג: הוא מסמיך את שר התקשורת ושר האוצר לקבוע את המועדים ואת חלוקת הסכומים בין בעלי הזיכיון השונים.

אסי מסינג: סעיף (ב) מתייחס לאפשרות לקבוע החזר דומה לגבי השנים 2003 עד 2006, כשזה ייעשה לפי הסכומים העודפים שיהיו בפועל ברשות השנייה, לאחר שיושלמו להיות מוחזרים כל הסדרי החובות הקיימים לפי חוק זה.

אסי מסינג: הצפי, לפי מה שכתוב כרגע בחוק, זה שהסדרי החובות אמורים להיות משולמים עד 31 בדצמבר 2011, כלומר לאחר תאריך זה כבר אפשר יהיה להחזיר את סכומי העודפים, לפי חלוקה לבעלי הזיכיונות.

אסי מסינג: סעיף (ג) מחדד את זה, שהעברת סכומים תיעשה קודם כל בדרך של קיזוז חובות של בעל זיכיון, ואם אין חובות, אז משולמים הסכומים במישרין לאותו בעל זיכיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה הסעיף שמתייחס לטלעד?

אסי מסינג: זה סעיף כללי.

אתי בנדלר: זה סעיף כללי שמדבר על החזר חובות לכל מי שהיה בעל זיכיון באותן שנים.

אסי מסינג: מה שאנו מציעים, נוסח שהוא על דעת נציגי טלעד כאן, לפחות להבנתי.

נחמן שי: זה חדש, אז אולי אפשר להדפיס את זה?

אסי מסינג: בשלב זה עוד אין לי אותו מודפס.

כרמל שאמה-הכהן: מה ההסדר לגבי טלעד אומר?

אסי מסינג: בסעיף (ב) לפני ה"לעניין זה ההפרש בפועל", יופיע: ויתקיים האמור בסעיף (ד).

אסי מסינג: ועכשיו אני מקריא את סעיף (ד), שאינו מופיע: סכומים כאמור בסעיף (ב) יועברו קודם למי שהיה בעל זיכיון באותה שנת כספים שבשלה מחולק הסכום, ובמועד תחילתו של חוק זה אין לו חוב בשל דמי זיכיון ותמלוגים ובסכום שלא יעלה על חלקו היחסי.

אסי מסינג: לעניין זה חלקו היחסי - היחס שבין דמי הזיכיון שהיה על בעל הזיכיון לשלם בשל שנת כספים לבין סך דמי הזיכיון שהיה על בעלי הזיכיונות לשלם לפי סימן זה ערב המועד הקובע בשל אותה שנה, כשהוא מוכפל בהפרש הצפוי בשל אותה שנת כספים כהגדרתו בסעיף 102א1(א).

אסי מסינג: הסעיף הבא, סעיף (ה): נוצר הפרש בפועל, יותקנו תקנות ראשונות לפי סעיף (ב) לא יאוחר מיום – אין לי התאריך העברי – 31.3.2012, ובלבד שהמועד שייקבע בהן להחזרת סכומים בעד השנים האמורות בסעיף (ב) יהיה לא יאוחר מ-30 ימים ממועד כניסת התקנות לתוקפן.

אסי מסינג: מה שמוצע כאן, התיקון הוא כך: לגבי עודפים שיגיעו בסוף התקופה, קודם כל, הם יועברו לבעלי זיכיונות שלא היו להם חובות בשל דמי זיכיון ותמלוגים במועד תחילתו של חוק זה, היינו גם טלעד וגם בעלי זיכיונות נוספים שיבחרו לשלם את מלוא דמי הזיכיון שלהם וגם בעלי זיכיון לרדיו אזורי- -

קריאה: התפלפלות.

אופיר אקוניס: אני חושב שההסבר שאני שמעתי בהחלט מניח את הדעת, גם של היועצת המשפטית של הוועדה.

אופיר אקוניס: אתה עושה את זה בצורה משפטית מפולפלת, שקשה להבין אותה.

אסי מסינג: רק התחלתי, רק אמרתי מי האוכלוסייה שתקבל את הכסף.

אסי מסינג: העודפים יחולקו באופן הבא: כל אחד יקבל את החלק היחסי שמגיע לו, לפי היחס בין דמי הזיכיון שהוא משלם לבין סך דמי הזיכיון שמשולמים, כפול העודפים הצפויים כרגע שיהיו בסוף התקופה.

אסי מסינג: זה התקרה.

נחמן שי: לפני 2011 לא מחלקים.

אסי מסינג: נכון.

שאול מגנזי: נגיד שישולמו רק חלק מהחובות, כפי שכאן מוזכר.

שאול מגנזי: זה אומר שרק טלעד תקבל את חלקה, וקשת ורשת לא יקבלו כלום?

אסי מסינג: אם הסכום שישולם יהיה עד גובה התקרה, רק בעלי הזיכיונות שאין להם חובות במועד התקנת התיקון הזה, הם יקבלו את ההחזר.

ורד אשכנזי: במילים אחרות, רק טלעד.

אסי מסינג: לא.

אסי מסינג: יש עוד.

אסי מסינג: כמובן, אנו קוראים לכל בעלי הזיכיון לשלם את החובות שלהם.

אופיר אקוניס: מתי תתחיל לחשב?

שאול מגנזי: ב-1.1.2012.

שאול מגנזי: וכל זה לא יקרה עד שלא יותקנו תקנות שייחתמו על ידי שר התקשורת ושר האוצר.

אתי בנדלר: נכון.

שאול מגנזי: מחר ייחתמו התקנות?

שאול מגנזי: את זה לא יעשו עד שלא יהיה כל הכסף.

שאול מגנזי: אז מה המשמעות של הסעיף הזה?

אתי בנדלר: התקנות, לדעתי, ייחתמו רק ב-2012, לא?

אסי מסינג: 2012.

נחמן שי: אנחנו רוצים, נדמה לי, לסייע מאלף ואחת סיבות.

נחמן שי: אמרנו את זה, בבוקר ואנו חוזרים על זה עכשיו.

נחמן שי: יחד עם זה, לא נכון לקפח את הזכיינים האחרים.

אסי מסינג: אין פה קיפוח.

אסי מסינג: כרגע, אם כל בעלי הזיכיונות ישלמו את כל התשלומים- -

אופיר אקוניס: מנשה, תסביר את זה בבקשה.

מנשה סמירה: חבר הכנסת שי, אתם ביקשתם לתת עדיפות לטלעד, להיות ראשונים.

מנשה סמירה: בסוף 2011, לכשיוחזר כל הסכום ויהיה כסף מעודפים, כולם יקבלו את חלקם היחסי, אבל הראשונים יהיו טלעד.

מנשה סמירה: שאל מר מגנזי, מה יקרה אם בשלב מסוים יהיו רק 4 מיליון עודפים, הרי זה מצטבר עד שכולם ישלמו את מלוא הסכומים שלהם.

מנשה סמירה: זה המשמעות של העדיפות שקבעתם, שאת ה-4 מיליון הראשונים ילכו קודם כל לזכיינים שלא היו בעלי חוב במועד קבלת החוק, שכרגע זה טלעד, ויש עוד זכיין כזה, תחנות הרדיו האזוריות.

נחמן שי: כמה תחזיר להם?

מנשה סמירה: בשוליים.

מנשה סמירה: ואז הם יקבלו הראשונים, ולאחר מכן האחרים.

נחמן שי: אבל התוכנית העסקית, אם יש כזו, אומרת שהם יקבלו?

מנשה סמירה: ודאי.

מנשה סמירה: זה המשמעות.

שאול מגנזי: הוא אומר שאם יהיה רק חלק מהכסף, רק הם יקבלו.

מנשה סמירה: יש מנגנונים של חילוט כדי להשלים את הכספים שלא ישולמו.

מנשה סמירה: לכן אני אומר - לקראת החוק יש מנגנונים שונים כדי לרכז את כלל הכסף, ואז להחזיר.

מנשה סמירה: הראשונים יהיו טלעד.

דורון אבני: זה לא סכום שחייבים לאף אחד, צריך להסביר את זה.

מנשה סמירה: אי אפשר לקבוע שנותנים לטלעד עדיפות, ושכולם יקבלו.

מנשה סמירה: אם החלטתם שאתם רוצים לתת לטלעד עדיפות, זה המשמעות, שהם יחכו בתור – לא הרבה, אבל הם יחכו קצת, כי טלעד, בגלל שהם קטנים יותר, והסכום הוא נמוך מאוד- -

אתי בנדלר: אין כאן החלטה שרירותית להעדיף זכיין אחד על פני הזכיינים האחרים.

אתי בנדלר: אני הבנתי בהתאם להחלטת הוועדה ובהתאם לכל המשאים ומתנים שהיו כאן, שיש סיבות מוצקות לתת עדיפות מסוימת לחברת טלעד בחלוקת העודפים.

שאול מגנזי: מה הסיבות המוצדקות?

שאול מגנזי: אני לא מצליח להבין.

דורון אבני: למעשה, איך שהדברים מנוסחים כרגע, אם רשת וקשת במועד תחילת החוק, קרי ב-27 בינואר, יהיו באותו מצב של טלעד, קרי ללא חובות דמי זיכיון ותמלוגים, הם יהיו גם לעניין החלוקה בסוף התקופה בדיוק באותה קדימות שלה.

אופיר אקוניס: השתכנענו, וביקשנו לנסח.

אופיר אקוניס: הנוסח הוא מצוין.

אופיר אקוניס: נצביע עליו כשנצביע על הדברים.

אופיר אקוניס: תודה.

נורית דאבוש: 27.1 טלעד, מן הסתם, כבר אין להם חובות, לכן הם יהיו הראשונים לקבל.

נורית דאבוש: לך יהיו חובות, לכן תהיה השני לקבל או השלישי או הרביעי לקבל.

נורית דאבוש: זהו.

נורית דאבוש: אתה לא צריך לכסות את כל החובות שלך ב-27 בינואר.

נורית דאבוש: אל תילחץ מזה.

נורית דאבוש: זה יהיה מצוין אם תעשה את זה.

נורית דאבוש: הבנת לא נכון.

נורית דאבוש: אפשר להצביע, וזה בסדר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להבין, מה אתה לא מבין.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו רוצים שכולם יהיו מרוצים.

נורית דאבוש: הוא מרוצה.

נורית דאבוש: הוא מרוצה מאוד, אפילו.

אופיר אקוניס: אם אין מחלוקות על הסעיף הזה, כפי שהוקרא – למי מחברי הכנסת יש עוד הערות על סעיף 7, הוספת סעיפים, כולל הסעיף שהוגש לכם, התיקון.

אתי בנדלר: אני מזכירה שבמהלך ההקראה ההנחיה של הוועדה היתה להכניס שני שינויים נוספים בסעיף 7 – אחד בסעיף 102א בפסקה (2)(ג), יחול לגבי כלל החובות, ובסעיף (ה) מדובר בדוח שנתי מבוקר.

אתי בנדלר: אלה שני השינויים שעליהם דובר.

אסי מסינג: בסעיף (ב): ישלם את חובו – עד יום 27.1.2010.

אתי בנדלר: בסדר.

אתי בנדלר: היו שינויים נוספים?

דורון אבני: יש ההבהרה של ההגדרות.

אתי בנדלר: זה שינויי נוסח.

אתי בנדלר: אמרנו שההגדרות שמופיעות בסעיף (א) יהפכו חלקן להגדרות כלליות בחוק.

דנה נויפלד: זה מופיע בנוסח.

דורון אבני: ב סיפא- -

אתי בנדלר: הוא אמר עכשיו.

דורון אבני: ו-ג סיפא – לפני המועד הקובע.

דורון אבני: המועד הקובע הוא ה-27.

דורון אבני: הוא צריך להודיע לפני, כדי שנדע ב-27 לאיזה נתיב הוא הולך.

אתי בנדלר: בסדר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמה זמן לפני?

דורון אבני: אנחנו עתידים כבר בימים הקרובים להוציא להם את ההודעות עם פירוט הסכומים.

אתי בנדלר: שאלה טובה, אם כך, של חברת הכנסת.

אתי בנדלר: מספיק לכם שתקבלו את ההודעה הזו ב-26 בינואר בחצות?

מנשה סמירה: אין לנו בעיה.

מנשה סמירה: אבל כדי להיות אחראיים, לפחות 48 שעות או 72 שעות.

דורון אבני: יכול להיות שזה יהיה לפני מועד תחילת החוק.

מנשה סמירה: 48 שעות זה ייתן לנו זמן להיערך.

אתי בנדלר: אכתוב: עד 25 בינואר.

כרמל שאמה-הכהן: יש לכם בעיה עם 72 שעות, כמו שיוליה מציעה?

כרמל שאמה-הכהן: בסדר?

כרמל שאמה-הכהן: אז 72.

אופיר אקוניס: 24 בינואר.

אתי בנדלר: זה יהיה התאריך בסיפא של (ב) ובסיפא של סעיף (ג), 24 בינואר.

דורון אבני: ב-(ב) זה המועד הקובע.

דורון אבני: ב-(ג).

אסי מסינג: ישלם את חובו כאמור עד המועד הקובע.

אתי בנדלר: אבל ההודעה היא עד 24 בינואר.

נחמן שי: שתי שאלות – קשת ורשת הן באותו מעמד?

נחמן שי: יש עדיפות בין שתיהן?

אתי בנדלר: להערכתי, הן באותו מעמד.

אסי מסינג: כל אחד לפי החובות שלו.

אתי בנדלר: יכול להיות שהחובות שלהם שונים.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, הם יעשו גמר חשבון בדצמבר 2011, ויראו.

ורד אשכנזי: ההחזר יהיה יחסי.

אתי בנדלר: המעמד שלהן מבחינת זכויות והחובת זהה.

נחמן שי: לגבי הרדיו האזורי, אמרת שזה שולי.

נחמן שי: כמה זה שולי?

נחמן שי: כי אנחנו יודעים שגם הרדיו האזורי יודע לשיר במקהלה.

נחמן שי: יש לכם מושג מה מצב היחסים הכספיים עם הרדיו האזורי?

מנשה סמירה: כל תחנות הרדיו האזורי – כ-2 מיליון שקל.

מנשה סמירה: יש שני בעלי זיכיון כרגע, שנכון לרגע זה לא גוררים חובות, והם יהיו זכאים להיות ראשונים להחזרים, לכשהשרים יתקינו את תקנות העודפים בהחזרים.

דורון אבני: אלא אם כן יהיו נוספים שישלמו עד 27 בינואר.

מנשה סמירה: כרגע זה טלעד ותחנות הרדיו.

מנשה סמירה: טלעד – כ-4 מיליון ותחנות הרדיו כ-2 מיליון, ביחד כל 16 תחנות הרדיו.

מנשה סמירה: אם עד 27 בינואר, המועד הקובע, יצטרפו נוספים שיסגרו את החובות שלהם, הם יהיו באותה קדימות.

מנשה סמירה: זה החוק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם יש, למשל, סך הכול 4 מיליון, מה אתה עושה אז?

מנשה סמירה: ונגיד שנשארו רק תחנות הרדיו וטלעד, אז הם יקבלו את החלק היחסי.

אופיר אקוניס: אם אין מחלוקת בסעיף הזה והגענו להסכמה, מבורכת, אני מאוד מקווה שחברת טלעד והזכייניות הנוספות, כולם מברכים על הסעיף הזה ועל התוספות שלו, ואנו יכולים להצביע עליו, עם כל התוספות והשינויים שהוזכרו.

אופיר אקוניס: מי בעד הסעיף?

אופיר אקוניס: הצבעה בעד – פה אחד

אופיר אקוניס: סעיף 7 אושר פה אחד.

אופיר אקוניס: האם יש סעיף שלא הוקרא?

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: הסעיפים הוקראו, אלא שנותרו סעיפים במחלוקת.

אופיר אקוניס: אנחנו חוזרים עכשיו לסעיף 1.

אופיר אקוניס: הולכים לתחילת החוק.

אופיר אקוניס: את הסעיפים שהקראנו אבל לא הצבענו עליהם כי היו במחלוקת, עכשיו נצביע עליהם.

אופיר אקוניס: סעיף 1, יש נוסח חדש.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורלב, אתה יחד עם חבר הכנסת פיניאן ואני העלינו את הבעייתיות של הסעיף הזה בישיבה הראשונה מתוך שש, אם איני טועה, שהיו בחוק הזה.

אופיר אקוניס: הוגש נוסח מוסכם.

כרמל שאמה-הכהן: מוסכם על מי?

אופיר אקוניס: מוסכם על חבר הכנסת אורלב ועל הייעוץ המשפטי ועל הגורמים המקצועיים.

אופיר אקוניס: עכשיו זה עובר להכרעת הגורמים הפוליטיים, להכרעתנו.

אופיר אקוניס: היועצת המשפטית, בבקשה.

אתי בנדלר: סעיף 3א לחוק עניינו מקום מושבה של חברת החדשות, וקובע שהיא תשב בירושלים.

אתי בנדלר: מה שהוצע בסעיף 1 להצעת החוק היה להתיר לחברת החדשות של הערוץ השלישי לא לשבת בירושלים, אלא אם כן היא מקיימת אולפן משני, בהתאם להנחיית הוועדה ולסיכומים, הסעיף הזה יימחק.

אתי בנדלר: בסעיף 2 להצעת החוק, שעניינו תיקון 37ג לחוק העיקרי, אותו סעיף מדבר על הארכת זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ השלישי, ובהתאם למה שהוצע כאן, בסעיף (א1), בעל הזיכיון צריך להגיש עד מועד שצריכים לקבוע אותו כאן מספר תוכניות להשלמת מחויבויות, שהמועצה צריכה לאשר.

אתי בנדלר: כאן מוצע להוסיף.

אופיר אקוניס: האם העותק הזה חולק לכל חברי הכנסת?

לאה ורון: כן.

אתי בנדלר: כאן אני מפנה אתכם לפסקה (3) החדשה המוצעת.

אתי בנדלר: פסקאות (1) ו-(2) דנות בתוכניות להשלמת מחויבויות בתחום תוכניות ובתחום הקולנוע.

אתי בנדלר: פסקה (3), כפי שהיתה, מופיעה בפניכם עם מחיקה עליה, כלומר זה ההיתר שנמחק לקיים כאן אולפן משני, ובמקום זה יבוא כאן כדלקמן: בעל הזיכיון הגיש למועצה לאישורה תוכנית הכוללת שלבי פעולה וביצוע להבטחת מושבה עד יום 31.12.2011, עם התאריך העברי, שחברת החדשות בירושלים בהתאם להוראות סעיף 3א באופן שעד לאותו מועד יקוימו הוראות הסעיף האמור, בסעיף זה התוכנית להבטחת מושבה של חברת החדשות בירושלים.

אתי בנדלר: האישור של המועצה לא מספיק כאן.

אתי בנדלר: סליחה, למחוק ממה שקראתי את המילה: לאישורה.

אתי בנדלר: יתוסף פסקה 5א שתאמר: ועדת הכלכלה של הכנסת אישרה את התוכנית להבטחת מושבה של חברת החדשות בירושלים לאחר שהובאו לפניה המלצות המועצה לעניין תוכנית זו, דהיינו לעניין מעברה של חברת החדשות של חברת ישראל 10 או הזכיין בערוץ השלישי לירושלים, תהיה חובה להגיש תוכנית עם שלבי פעולה וביצוע.

אתי בנדלר: המועצה תדון בתוכנית הזו, וועדת הכלכלה תצטרך לאשר כדי להשתכנע שאכן התוכנית היא תוכנית בת יישום, תוכנית רצינית.

אתי בנדלר: המועד להגשת התוכניות האלה, לאישור כל התוכניות, יהיה מועד אחד, כפי שנאמר - הוועדה תקבע אותה בדיון האחרון שלה, ועדת הכלכלה.

אתי בנדלר: צריכים לקבוע את המועד שעד אליו המועצה צריכה לאשר את כלל התוכניות שיוגשו לאישורה, ועכשיו מאותו מועד יחול גם על ועדת הכלכלה של הכנסת בקשר למקום מושבה של התוכנית להבטחת מושבה של חברת החדשות בירושלים.

אתי בנדלר: כל האישורים האלה צריכים להיות, כמובן, לפני מועד תום הזיכיון של חברת ישראל 10, שאם לא כן, לא ניתן להאריך את הזיכיון החל מ-28 בינואר, דהיינו המועד האחרון לאישור התוכניות צריך, להבנתי, להיות משהו בסדר גודל של 25 בינואר.

אתי בנדלר: הלא כן, מר סמירה?

אתי בנדלר: היו צריכים להגיש כבר מזמן, תוכניות להשלמה, והבנתי שיש ישיבת מועצה ב-17 בחודש.

אתי בנדלר: יש עוד סעיף.

אתי בנדלר: בסעיף (א4) המוצע, שהוועדה כבר דנה בו, נאמר: אין בהתחייבויות ובתנאים החלים על בעל הזיכיון בתקופת ההארכה הראשונה, לפי תיקון החוק הנוכחי, כדי לגרוע מההתחייבויות והתנאים שחלו עליו ערב תחילתו של תיקון מס' 32, לפי חוק זה, כללי המועצה או תנאי הזיכיון, אלא אם כן נקבע אחרת לפי התיקון האמור.

אתי בנדלר: דהיינו הרעיון הוא שאין מחילה על חובות אלא אם כן הם נמחלו במפורש ונקבעו הוראות בקשר אליהם בתיקון הזה.

אתי בנדלר: כדי שבכל זאת ניתן יהיה להאריך את הזיכיון מוצע כאן להוסיף, חרף ההפרה של התנאי שחברת החדשות תשב בירושלים, מוצע להוסיף כאן:

אתי בנדלר: לעניין זה אושרה תוכנית להבטחת מושבה של חברת החדשות בירושלים ובעל הזיכיון פעל לפיה, לא יראו אותו כמי שהפר את הוראות סעיף 3א עד לתום תקופת ההארכה הראשונה.

אופיר אקוניס: יוליה, בבקשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קודם כל, אני חושבת שזה סעיף מאוד בעייתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מדברת על הנושא של העברת החדשות לירושלים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: העברת החדשות לירושלים תגבה הרבה מאוד כסף על ברזלים, וכרגע, כשערוץ 10 מתקשה לעמוד בכל המחויבויות, אני חושבת שזה יכול להיות בזמן האמת בעיה שאנחנו נצטרך לגבש איזשהו רעיון אחר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי רעיון, במקום להעביר את חברת החדשות לכאן, לראות איך אנחנו מבקשים מערוץ 10, מהחובות של היצירה או בכלל, השקעה בתוכן, להשקיע סכום של 20 אחוז מהשקעה בתוכן לנושא ירושלים, שיהיה על המסך ירושלים, יעשו סדרות בירושלים על ידי אנשים בירושלים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מדברת על חדשות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יכול להיות שזה מצחיק, אבל אותי זה לא מצחיק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לדעתי, הבעיה של ירושלים היא בעיית תעסוקה, ואני חוששת, שאם נבקש להעביר לפה חדשות, אנחנו נשקיע בברזלים ולא בכוח אדם.

אופיר אקוניס: למה הכוונה ב"ברזלים"?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מצלמות, אולפנים, הברזלים, שעולים הרבה מאוד כסף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מציעה במקום זה לומר לערוץ 10: מהכסף שאתם צריכים להשקיע ביצירה באופן כללי בתוכן, אני מעדיפה לראות את ירושלים על המסך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דרך אגב, יכול להיות שנחשוב 10 ו-15 ו-100 אחוז.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מעניין אותי שהסדרות האלה, הדרמות האלה, הדוקומנטרי ייעשו בירושלים על ידי אנשי ירושלים, ומי שיעבוד בכל היצירה הזו יהיו אנשי ירושלים, וכך, לדעתי, כבר אמנע את הבעיה שאני כבר צופה בעוד שנה, שיבואו עם התוכניות, כי זה קשה מאוד, אני יודעת מה זה להעביר לפה את החדשות, ואני לא רוצה לתקוע אותם בקטע הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת לשקול את הצעתי בכובד ראש.

קריאה: היא תקפה גם לערוץ 2?

שאול מגנזי: לנו יש סדרה כזאת, מעורב ירושלמי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בגלל שאני פוחדת מהשאלה שמגנזי שאל כרגע, לכן אני כן חושבת שאנחנו צריכים לחשוב על איך אנחנו מעבירים את החדשות שנתיים אחרי בזמן רשיונות בוודאות, ולא יורדים מהסיפור הזה, כדי שאתה לא תתפוס טרמפ על מה שאני אומרת כרגע, וכדאי לך לא לתפוס טרמפ, כי עכשיו נחייב אותך להוסיף על נושא ירושלים בתוך היצירה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורלב.

זבולון אורלב: לצערי, אני צריך להתנגד בכל התוקף להצעת חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, כי החובה שמקום מושבה של חברת החדשות בירושלים הוא לא המצאה של הדיון הזה.

זבולון אורלב: הוא נחקק מאז שחברת החדשות של ערוץ 10 נולד, ההוראה הזו קיימת.

זבולון אורלב: אמנם באותה תקופה היתה עוד זכיינית כאן בירושלים, טלעד.

זבולון אורלב: משטלעד חדלה להיות זכיינית, ירושלים נותרה יתומה בכל מה שקשור בהפקות ובחברת חדשות, ולכן חשבנו שמן הראוי שכולנו נכבד את החוק הקיים, ולא נשלים עם ההפרה רבת השנים, שכל מי שאחראי, כולל הרגולטור, נושא באחריות להפרה הזו.

זבולון אורלב: הבנו בדיונים שאי אפשר להעביר את האולפנים ואת החדשות ביום אחד לירושלים.

זבולון אורלב: התהליך שמוצע כאן הוא תהליך של שנתיים, שהביצוע והשלבים יאומצו על ידי המועצה, שמכירה מקרוב- -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמה כסף?

זבולון אורלב: לא יודע.

זבולון אורלב: לפני 27 בינואר, לפני שמביאים לקריאה שנייה ושלישית, יפרסו בפנינו את תוכנית הביצוע בשלבים של העברת החדשות, שתושלם עד 2011, לפני מתן הרשיונות, כדי שבבוא העת לחלק את הרשיונות, יש לערוץ 10 אולפני חדשות בירושלים, כי אם לא נכניס את הסעיף הזה ולא יהיו אולפנים, הם לא יוכלו לקבל רשיון.

זבולון אורלב: ההוראה הזאת של החוק מאפשרת לערוץ 10 לקבל את הרשיון בעת שיתחילו לחלק את הרשיונות.

זבולון אורלב: אני אומר בצורה גלויה – אני אמרתי באחת ההתבטאויות ואיני חוזר בי: ירושלים או ערוץ 10, ירושלים קודמת.

זבולון אורלב: כתבתי גם, שאם אני הייתי צריך להצביע, הייתי מצביע נגד ההצעה, כי קשה לי להשלים עם ההפרה הזו, אבל בנתונים שקיימים, במציאות שנוצרה, בלוח הזמנים, ומאחר שיש לנו רגולטור, ומאחר שערוץ 10 גילה רצון טוב לעניין הזה והבנה וגם הסכמה, אני רואה בזה פשרה של הכרח שלא יגונה, שמבטיח שקיפות, פיקוח כדי שסוף-סוף החדשות יעברו לירושלים, ולכן אמרתי, שאם הסעיף הזה יתקבל כמו שהוא, ללא כל שינוי, אני אוריד את ההסתייגות שהגשתי בדיון הראשון, שבו הצעתי להשאיר את סעיף 3א ללא כל שינוי - דבר שהיה מבטיח שהמסך יהיה שחור לערוץ 10.

זבולון אורלב: אני לא יכול להגיד שאני תומך ומתלהב, אך אני יודע שעשינו צעד – יושב ראש הוועדה וחבריו, וביניהם גם אני, עשינו צעד משמעותי אמיתי, לא פופוליסטי, להעביר את האולפנים לירושלים, וגם לאפשר את המשך הרשיונות.

אופיר אקוניס: ובתמיכת שר התקשורת והדרג המקצועי, הרשות השנייה, משרד המשפטים, משרד האוצר וכולם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חבר הכנסת אורלב, אני מקווה שכשאתה אומר "פופוליסטי", אתה לא מתכוון אליי.

זבולון אורלב: לא, חס וחלילה.

זבולון אורלב: אני מודה לך על ההערה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אותי מעניין, האם זה אומר שעד שנת 2011, אם אני כל כך דואגת לירושלים, לא יושקע שום סכום בירושלים, כן או לא?

אופיר אקוניס: יש שתי השקעות – השקעה טכנית בהקמת האולפן שלהם בעיר הבירה, או צילומי סדרות.

מנשה סמירה: ראשית, הם יהיו מחויבים במסגרת ההעברה שדיבר עליה חבר הכנסת אורלב גם להפיק תוכניות בתחום החדשות מירושלים בהיקף הולך וגדל עם השנים.

מנשה סמירה: זה יהיה במסגרת התוכן, וגם שידורים ועוד דברים כאלה ואחרים, שנציג אותם לוועדה לאחר שישראל 10 יציגו את זה בפנינו, יהיה גם בתחום התוכן של החדשות.

מנשה סמירה: שנית, החל מ-1.1.2010 חלה עליהם חובת תוכניות בפריפריה.

מנשה סמירה: ירושלים, במסגרת ההגדרות לעניין הזה, בפנים, והם יהיו מחויבים לעשות חלק מהתוכניות גם בירושלים, התוכניות האחרות, כך שזה בא ממקום אחר, לא מהסיפור הזה.

מנשה סמירה: לעניין עלויות ההעברה, התוכנית היא על דעת ישראל 10, נלקחה בחשבון בעלויות שלהם, איך הם יתמודדו עם כל המשימות שכרגע הוטלו עליהם במסגרת תיקון החקיקה, והיא בהחלט תיתן מענה מצטבר והולך כדי שהם יבואו מוכנים לקבלת הרשיון בעוד שנתיים.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שאמה, בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: נהוג לומר שירושלים על ראש שמחתנו.

כרמל שאמה-הכהן: במקרה הזה ירושלים על ראש דאגתי.

כרמל שאמה-הכהן: אני עוד לא מצליח ממש לעכל את ההסדר שגובש פה, ועלתה הצעה של יוליה, שאני גם לא יורד לסוף דעתה.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש ממך, אדוני היושב ראש, כמה דקות של הפסקה, לנסות לבחון את הדברים.

אופיר אקוניס: בסדר, אחרי שנמצה את העניין.

אופיר אקוניס: עופר ברקוביץ, חבר מועצת העיר ירושלים, בבקשה.

עופר ברקוביץ: חשוב לי לבטא את עמדתי כנציג עיריית ירושלים וגם נציג של אותם צעירים שעוזבים את העיר בגלל נושא התעסוקה.

עופר ברקוביץ: מיותר לציין שהנושא הוא קריטי עבור ירושלים.

עופר ברקוביץ: רק אתמול היינו בשדולת ירושלים בדיון הקמה.

עופר ברקוביץ: לא מעט חברים נכחו בדיון, ודיברנו על פרקטיקה.

עופר ברקוביץ: אני חושב שזו הפרקטיקה.

עופר ברקוביץ: זו דוגמה אולי לא ענקית אבל משמעותית של מעשה שאפשר לעשות לטובת ירושלים.

עופר ברקוביץ: אני חושב שההצעה שמונחת על שולחן הוועדה כרגע, לפני ההצעה של חברת הכנסת ברקוביץ, היא הצעה יותר טובה מההצעה שבה התחלנו, אבל עדיין היא לא משקפת, בעיניי, שינוי חד משמעי בתפישה שלנו לגבי העיר ולגבי נחיצות הדברים מבחינתה.

עופר ברקוביץ: שנתיים זה פרק זמן קצת גדול מדי.

עופר ברקוביץ: עוד לא ראיתי את תוכנית השלבים- -

אופיר אקוניס: גם אנחנו לא.

עופר ברקוביץ: יכול להיות שזה ייראה יותר טוב, אבל מהצד, כמי שראה את ערוץ 10 משדר שש שנים עם חברת חדשות לא מירושלים, למרות שהדבר כתוב שחור על גבי לבן בחוק, אני לא בטוח שגם תוכנית כזו תשכנע אותנו – אני אומר את זה כנציג תושבי ירושלים, ושמענו הרבה הצהרות והרבה הבטחות והרבה תוכניות, ומעט ממומש.

עופר ברקוביץ: הדבר הזה, בעיניי, פרק זמן קצת ארוך מדי כדי לקיים מעבר.

עופר ברקוביץ: אני חושב שצריך לכווץ את התוכנית, ולהקדים את זמן המעבר משנתיים.

עופר ברקוביץ: אני חושב שההצעה של חברת הכנסת ברקוביץ היא הצעת פיצוי טובה עבור ירושלים, שיכולה לעבוד במקביל.

עופר ברקוביץ: אני לא חושב שזה סותר.

עופר ברקוביץ: אפשר לשלב.

עופר ברקוביץ: אם נקצה סכום סביר להעלות את ירושלים למסך, מה שלא עושים אמצעי התקשורת היום בשמחה גדולה- -

אופיר אקוניס: יש סדרה שלמה שמצולמת בירושלים, מעורב ירושלמי.

אופיר אקוניס: מתקנים אותי שרק צילומי החוץ הם בירושלים.

קריאה: לא נכון.

עופר ברקוביץ: הדבר הזה שחברת הכנסת ברקוביץ הציעה מקוים היום על ידי כסף ממשלתי.

עופר ברקוביץ: מיזם הקולנוע והטלוויזיה שהוקם על ידי הרשות לפיתוח ירושלים בשותפות של ממשלת ישראל ועיריית ירושלים בדיוק עושה את הדבר הזה – נותן כסף להפקות קולנוע בעיר, שהכסף יוצא בתוך העיר, העיר מצולמת, אז הרעיון עובד, ועובד, לדעתי, השנה טוב מאוד.

עופר ברקוביץ: אז לקחת אותו ברצינות, לדעתי, וכתמורה לשש שנים האחרונות, שבהן תושבי ירושלים לא נהנו מחברת חדשות כאן, זה בהחלט פתרון ראוי.

עופר ברקוביץ: אנחנו נעקוב בדאגה ומקרוב על ביצוע אותה תוכנית, ונרצה לראות את קבועי הזמן שלה מתכווצים, ובעוד שלושה-ארבעה חודשים, תגדירו את המדרגות, כשיאשרו את התוכנית בפניכם, את שלבי המעבר קדימה, מתממשים אט-אט.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי.

נחמן שי: אני רוצה לדעת מהי ירושלים, כי כמובן, אני יחד עם זבולון בכל מה שקשור ללהגן על ירושלים ולשמור עליה, אני רק רוצה לדעת האם ההגדרה המרחיבה של ירושלים שהיתה יפה לערוץ 2 בשעתו עוברת לערוץ 10, כלומר המתחם שהולך גם לאזור ירושלים.

נחמן שי: היינו נדיבים פעם.

זבולון אורלב: תהיה תוכנית.

זבולון אורלב: אם תחליט לקבל את זה, בעוד עשרה ימים יתקיים פה דיון, יציעו תוכנית איפה, מתי, כמה, למה, תוכל להתייחס.

אופיר אקוניס: מי פסק את זה, לגבי נווה אילן?

אופיר אקוניס: המחוזי.

דורון אבני: זה היה בשעתו כאשר חברת החדשות של ערוץ 2 קיימה מכרז, אז האולפן המפסיד- -

אופיר אקוניס: הם התחילו פה ואז הם נדדו מערבה.

נחמן שי: זה רבתי-רבתי.

נחמן שי: זה עובר את נווה אילן.

אופיר אקוניס: זה לפני נווה אילן.

אופיר אקוניס: קריית התקשורת נמצאת לפני הישובים נווה אילן ויד השמונה, אם איני טועה.

נחמן שי: הדבר השני, האם אתה יכול להעריך מה העלויות הכספיות של העתקת חברת החדשות לאזור?

נחמן שי: אני שואל את יוסי ורשבסקי.

יוסי ורשבסקי: אני פוחד לענות, כי תתחילו להגיד לי: לא אולפן כזה, אולפן כזה.

יוסי ורשבסקי: לא עריכה כזאת, עריכה כזאת.

אופיר אקוניס: למה זה צריך לעניין את ועדת הכלכלה, מה העלויות של חברת ישראל 10 לעניין הזה?

אופיר אקוניס: אנחנו מחוקקים ברמה העקרונית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל הם גם הסכימו למכרז פעם.

אופיר אקוניס: אם הם לא עושים את זה, לא יקבלו רשיון, אם יבקשו את הרשיון.

אופיר אקוניס: זה צריך להיות אינטרס שלהם, לעשות את זה בתוך השנתיים הקרובות.

אופיר אקוניס: זה נאמר במפורש בישיבה הקודמת על ידי היושבת ראש והמנכ"ל של הרשות השנייה.

זבולון אורלב: זה גם בידיך, אדוני היושב ראש.

אופיר אקוניס: בסדר.

אופיר אקוניס: הרי החוק הזה הוא חוק זמני.

אופיר אקוניס: אחר כך אנחנו עוברים לחוק קבוע, של רשיון ל-15 שנה, שהצבענו עליו ואישרנו אותו.

אופיר אקוניס: תרצה חברת ישראל 10 רשיון בראשותו של מר ורשבסקי רשיון ל-15 שנה, היא תצטרך לעבוד מכאן.

אופיר אקוניס: הוא גם אמר את זה.

אופיר אקוניס: אז זה לא חשוב.

אופיר אקוניס: אבל אם אתה רוצה, תענה לחבר הכנסת שי על העלויות.

נחמן שי: הוא לא רוצה.

נחמן שי: השלב הבא – הוועדה גם תקבע את גודל האולפן, את היקף התעסוקה.

יוסי ורשבסקי: לאור המשא ומתן שניהלתי פה, לא בטוח שאמשיך להיות המנכ"ל.

יוסי ורשבסקי: ..

אסף אמיר: אני רוצה לספר לכם שיש מיזם של קולנוע בירושלים, של קרן ירושלמית, שמפיקה, עוזרת להעביר סרטים שהתרחשו בירושלים, מממנת סרטים שאו שהסיפור כולו קורה בירושלים, לפחות 50 אחוז מהצילומים קורים בירושלים.

אסף אמיר: אני הפקתי כרגע סרט על פי ספרו של גרוסמן, הדקדוק הפנימי, בירושלים.

אסף אמיר: צילמנו את כל הסרט בירושלים.

אסף אמיר: אני רוצה לומר - זה לא ביום אחד.

אסף אמיר: כי אנחנו מנסים בתוך התקנות של הקרן, וככל שיהיו יותר סרטים, כך יהיו יותר אנשי מקצוע שירשו לעצמם להישאר בירושלים ולהתפרנס מעשייה – אגב, גם טלוויזיונית, גם דוקומנטרית וגם סרטי קולנוע.

אסף אמיר: זה קורה.

אסף אמיר: כבר מחר יש פרזנטציות של עוד איזה עשרה סרטים שייעשו בירושלים, אז לפחות מהבחינה הזו, זה קורה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אנחנו נקבל את בקשתו של חבר הכנסת שאמה לצאת להפסקה של 15 דקות.

זבולון אורלב: אני צריך לעזוב, לצערי.

זבולון אורלב: אני מבקש שאם יהיה שינוי בנוסח שהקריאה היועצת המשפטית, אני אחזור בי מההצרה שלא אגיש הסתייגויות, ואני מבקש להחזיר את ההסתייגות הראשונה שהגשתי, לפיה יישאר בחוק הזה רק 3א ושום תוספות, כנוסחו המקורי.

אתי בנדלר: מה שאומר שלא ניתן יהיה להאריך את הזיכיון.

זבולון אורלב: אין לי בררה אחרת.

זבולון אורלב: אני מדגיש - כוונתי, אם ייגרע משהו.

זבולון אורלב: אם יתוסף משהו – אני תמיד אשמח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו רוצים רק לחזק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא להוריד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הפסקה

אופיר אקוניס: אני מחדש את הישיבה.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת ברקוביץ ביקשה זכות דיבור, בבקשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אדבר אחריו, בבקשה.

נחמן שי: כולנו רוצים את טובתה של ירושלים, ואנחנו מתלבטים, איך לעשות זאת באופן שגם יקדם את ירושלים וגם יסייע לערוץ 10.

נחמן שי: וגם עומד לנגד עינינו הסעיף שדיברנו עליו, כולל הדברים שאמר זבולון לפני שהוא עזב, שאני מניח שגם הם משמעותיים.

נחמן שי: אנחנו רוצים להציע או לבקש שבתוכנית ההשלמה שמכין עכשיו ערוץ 10, ושאמורה לבוא לפני הוועדה, הם ייתנו דעתם על שלושה נושאים: אחד, היקף התעסוקה בירושלים – מספר העובדים וכו', שמקום מגורם ירושלים, ואני מסתמך על דבריה של יושב ראש הרשות, שהם יודעים לבדוק שעובדים ירושלמים, כי הבנתי שהיא עושה זאת גם בנושאים אחרים, כך הבנתי.

נחמן שי: שתיים, היקף הפעילות הנוכחית של ערוץ 10 בירושלים כהכנה לקראת המהלך, והדבר השלישי, מועד המעבר לירושלים.

נחמן שי: עכשיו אפרט.

נחמן שי: לגבי תעסוקה, הסברנו להם, פחות או יותר, לאיזה כיוון, והם יסבירו בתוכנית אחוז מסוים של התקדמות בהיקף התעסוקה.

נחמן שי: אני רוצה גם לומר, וקיבלתי את זה, וזה מצער את כולם, שכמובן, עשוי להיות מצב שיפטרו בתל אביב עובדים לטובת עובדים בירושלים.

נחמן שי: כאן אנו לא רוצים – הם יעשו מאמץ שמגייסים עכשיו עובדים, עושים שינויים, עובד מתפטר, העובד הבא כבר יהיה מירושלים, כדי שלא הוועדה הזאת החליטה במכה אחת גם לפטר.

נחמן שי: אנחנו מבקשים שאחוז העובדים שמקום מגוריהם הוא ירושלים וסביבתה, ראה ההגדרות המרחיבות שהיו, יעלה בהדרגה, ואת זה ערוץ 10 יגיש לנו, ואז נראה בדיוק את הקצב.

נחמן שי: זה כיוון אחד.

נחמן שי: הכיוון השני – פעילות.

נחמן שי: יש להם אולפן משנה, אולפן בירושלים שכבר היום קיים.

נחמן שי: הם יגדילו את השימוש בו.

נחמן שי: לפחות פעם אחת ביום יהיה שידור מהאולפן בירושלים, והם לוקחים על עצמם להרחיב את זה.

נחמן שי: אנחנו לא יכולים להחליט בשבילם מה הם משדרים מירושלים, אנחנו לא נכנסים לעומק, אבל הנוכחות של ירושלים ושל האולפן תהיה בהדרגה יותר משמעותית.

נחמן שי: והדבר השלישי – המעבר.

נחמן שי: היינו רוצים שבמקום ב-31 בדצמבר, כבר בתחילת השנה היהודית החדשה, ראש השנה, כבר ערוץ 10, זה בערך חודשיים פחות, יהיה מוכן, חברת החדשות, לשידור מירושלים.

אתי בנדלר: א' בתשרי התשע"ב.

נחמן שי: זה הכול יבוא לתוכנית שאתם מגישים לנו.

נחמן שי: אלה שלושת הכיוונים שאנחנו מציעים.

נחמן שי: זה נובע מהרבה התייעצויות שעשינו פה בהפסקת הסנדוויצ'ים המעולים שהוגשו לנו...

נחמן שי: אלה הנקודות שחשבנו עליהן.

אופיר אקוניס: האם חברת ישראל 10 יכולה לעמוד במתווה הזה?

יוסי ורשבסקי: חברת ישראל 10 תעשה את כל המאמצים ללכת לכיוון שחבר הכנסת שי הציג.

יוסי ורשבסקי: לגבי זמן המעבר, קשה לי מאוד לראות, אך נעשה מאמץ להיענות לבקשה.

נחמן שי: נוכח העובדה שזה נמשך הרבה שנים, וההבנה שזה לא פשוט.

אופיר אקוניס: בבקשה, חברת הכנסת ברקוביץ.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמובן, הדיונים פה היו מאוד סוערים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לומר מה לי מאוד חשוב בכל הסיפור הזה: אתמול היתה פה שדולת ירושלים, וברור לכולנו שבעיניי, ההתייחסות אל ירושלים כאל פריפריה, בעיניי היא בעייתית מאוד, כי אני לא חושבת שבירת ישראל יכולה להיראות או להיות פריפריה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ולכן כשאנו אומרים שיש פה 15 אחוז, כמו- -

אופיר אקוניס: פריפריה, הכללת את ירושלים?

מנשה סמירה: מחוץ למרכז.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חשוב לי שזה יירשם לפרוטוקול, ואני חושבת שכולנו צריכים להתחיל לחשוב בכיוון הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש מדינת ישראל, יש בירת ישראל, ירושלים, ויש פריפריה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אתמול אמרתי שירושלים צריכה להיות עדיפות א', א', א'.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: וההשקעה בירושלים צריכה להיות בכל התחומים, ויש לי בעיה, שהעובדה שאנחנו מבקשים מטלוויזיה מסחרית לתת את הפתרונות, שצריכה לתת טלוויזיה ממלכתית, יש לי קצת בעיה עם זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכן אני מאוד שמחה שעשינו את הדיון הזה, כי בעיניי, הוא מאוד חשוב, ובטח שדיברתי עם מנכ"ל ערוץ 10, ויושבים פה גם נציגים של קשת ורשת, שיבינו שבתוך הבית הזה ירושלים זה לא מזג האוויר וזה לא פקק תנועה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מקום שהוא לב לבה של המדינה הזאת, ואם אנחנו לא נתעסק בו ברצינות ונבין שאנחנו צריכים להשקיע בו – מצדי, כל אחד שיושב פה צריך לקחת אחריות אישית ואחריות לאומית לטפל בירושלים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשאנחנו, בעזרת השם, נסיים את החוק הזה עם ערוץ 10, הנושא של רשות השידור, שהוא זה שאמור לתת מענה כולל לבעיית ירושלים מבחינת תחום העבודה, אנחנו חייבים לטפל בזה כאחד הדברים הכי חשובים, הבוערים ביותר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל נושא של רשות השידור, שאמור לתת פה מענה, כי אם היו פה רשות השידור, לא היינו מבקשים מערוץ 10 להגיע לפה, גם לא מערוץ 2, כי זה נשמע הגיוני שטלוויזיה ממלכתית שאיננה צריכה לטפל בזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה תחום שאנחנו חייבים לטפל בו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל הנושא של הטלוויזיה של רשות השידור זה לא קשור כביכול לעכשיו לפה, אך לי אישית חשוב להבהיר ולשנות את האווירה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האווירה פה צריכה להיות ברורה לכל הטלוויזיות בישראל, לרשות השנייה, לקשת, לרשת, לטלעד, שאולי פעם יתמודד, שירושלים עומד בראש מעייננו, וחשוב להתייחס אליה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם הרדיו לגבי רשות השידור.

אופיר אקוניס: היועצת המשפטית, בבקשה.

אתי בנדלר: אם אני מבינה נכון את הצעתכם, אתם סומכים את ידכם על הנוסח שהוקרא קודם, אבל אתם רוצים לוודא ששלושת המרכיבים שדיברתם עליהם יתקיימו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נכון.

אתי בנדלר: ככל שמדובר בהיקף התעסוקה, הדבר הזה צריך לבוא לידי ביטוי בתוכנית.

אתי בנדלר: ככל שמדובר בהיקף הפעילות בירושלים, גם נושא זה צריך לבוא לידי ביטוי בתוכנית.

אתי בנדלר: מועד המעבר או השלמת הביצוע של התוכנית בהתאם למוצע הוא ב-31.12.2011.

אתי בנדלר: זה מועד שנקבע בחוק, לא בתוכנית.

אתי בנדלר: השאלה היא, האם אתם רוצים להשאיר את המועד בחוק כפי שהוא כתוב עכשיו מתוך תקווה שבתוכנית תהיה הקדמה, אבל זה לא יחייב מבחינה חוקית, או אתם רוצים לשנות את המועד בחוק?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא צריך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נשאיר את זה כך.

כרמל שאמה-הכהן: תשאירו את המועד כמו שהוא בחוק, אבל אני רוצה להשאיר הסתייגות לגבי א' בתשרי באותה שנה.

אתי בנדלר: ברשותך, כ"ט באלול.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: עד אז נדבר עם מי שצריך לדבר.

נחמן שי: אני מצטרף לזה.

אתי בנדלר: ההצבעה תהיה על הנוסח המונח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מצטרפת לחבריי.

נחמן שי: אנחנו רוצים להשאיר פתח- -

אתי בנדלר: אבל יש לכם רוב כאן.

כרמל שאמה-הכהן: איך אפשר לעשות את זה בצורה נורמלית?

נורית דאבוש: אני חושבת שלי יש פתרון: היות שערוץ 10 אמור להגיש את התוכנית שלו למעבר לירושלים למועצת השנייה, ואנחנו אמורים להמליץ בפני הוועדה, אנחנו נבחן את התוכנית הזאת על פי שלושת הפרמטרים שאתם הצעתם.

נורית דאבוש: אנחנו נעשה מאמץ שהתוכנית הזאת אכן תיתן מענה למעבר לירושלים לפני 31 בדצמבר, אבל הסעיף שצריך להיות קבוע בחוק הוא 31.12, משום שאנו עוברים לרשיונות ולעידן חדש, לכן צריך למסור אחידות ושוויון.

כרמל שאמה-הכהן: תסבירי את העניין של הסנכרון עם הרשיונות.

כרמל שאמה-הכהן: יכול להיות שזה ישכנע אותי.

נורית דאבוש: כדי לקבל את הרשיון אמורה חברת החדשות לשדר מירושלים.

נורית דאבוש: לכן המעבר לרשיונות הוא בתום תקופת הזיכיון, גם שלהם וגם של ערוץ 2, לכן כדאי לסנכרן את זה.

נורית דאבוש: עד התאריך הזה הם יעמדו בכל המחויבויות שלהם, בין היתר גם במחויבות של ירושלים.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

אתי בנדלר: מכל מקום, כיוון שחבר הכנסת אורלב ביקש בכל מקרה, כדי שיוכל לדבר על הנושא, שתי הסתייגויות דיבור, אם אתם מעוניינים, אני ארשום לפניי שגם אתם- -

נחמן שי: בסדר.

נחמן שי: ואז נוכל להצביע על זה ביחד.

לאה ורון: ואז ההצעה של ראש השנה לא תופיע בחקיקה.

נחמן שי: אבל היא תופיע בתוכנית.

אופיר אקוניס: ממילא התוכנית חוזרת לכאן.

נחמן שי: אפשר להצביע על זה.

כרמל שאמה-הכהן: הסתייגות לנושא התאריך.

אתי בנדלר: אתם צריכים להצביע על זה.

נחמן שי: כרמל יסתייג.

אתי בנדלר: חבר הכנסת שאמה בלבד מציע בפסקה (3), בסעיף 37ג(א1)(3), בסעיף המדבר על התוכנית להבטחת מקום מושבה של חברת החדשות בירושלים, במקום התאריך המופיע בו, עד יום ה' בטבת התשע"ב, 31.12.2011, יבוא: כ"ט באלול התשע"ב, 28.9.

כרמל שאמה-הכהן: עד א' בתשרי.

אתי בנדלר: טוב.

אופיר אקוניס: כדאי לתאם את ההסתייגות עם הממשלה.

כרמל שאמה-הכהן: ברור.

אתי בנדלר: 29.9.2011.

לאה ורון: חברת הכנסת ברקוביץ מצביעה במקום חבר הכנסת אלי אפללו.

אתי בנדלר: אני מציעה להצביע על הצעתו של חבר הכנסת שאמה.

אתי בנדלר: אם ההצעה הזו לא תתקבל, אז מצביעים על הנוסח שהוצע כאן בוועדה, ואם ההצעה הזו תתקבל, הצעתו של חבר הכנסת שאמה תהפוך להסתייגות.

אופיר אקוניס: טוב.

לאה ורון: בקשר ל-א' בתשרי, 29.9- - -

אופיר אקוניס: מי בעד ההצעה?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: מי נמנע?

אופיר אקוניס: הצבעה בעד – 1 נגד – 2 נמנע - 1 ההצעה לא התקבלה.

אופיר אקוניס: ההצעה לא התקבלה.

אופיר אקוניס: אנו מצביעים על כל סעיף 2 בניסוחו החדש.

אתי בנדלר: זה חלק מסעיף 2.

אתי בנדלר: דבר ראשון יש להצביע על סעיף 1 להצעת החוק, אלא אם כן הממשלה חוזרת בה מההצעה הזו.

אופיר אקוניס: הסעיף נמחק, לא צריך להצביע על זה.

דורון אבני: יש סעיף אחד חדש לעניין הגדרות.

אתי בנדלר: תכף אנחנו נחזור לזה.

אתי בנדלר: אתה צודק.

אתי בנדלר: בסעיף 2 פסקאות (1) עד (6) לא הוצבעו עדיין.

אופיר אקוניס: למען הסר ספק, כל סעיף 1, על שתי פסקאותיו, יורד.

אתי בנדלר: סעיף 1 שעניינו תיקון 31, שעניינו תיקון סעיף 3א לחוק העיקרי - הממשלה חוזרת בה מהצעתה.

אתי בנדלר: יש לה הצעה אחרת לסעיף 1, תכף נגיע אליה.

אתי בנדלר: סעיף 2 עניינו תיקון סעיף 37ג, ובו מספר פסקאות.

אתי בנדלר: הוועדה הצביעה מפסקה (7).

אתי בנדלר: על פסקאות (1) עד (6) לא הוצבע עדיין.

אתי בנדלר: אני מבקשת להצביע על הפסקאות האלה, ובהן מספר תיקונים: בפסקה (1) לא היו שינויים.

אתי בנדלר: בפסקה (2) התאריך השתנה ל-31.12.2014.

אתי בנדלר: פסקה (3) בנוסח הממשלתי נמחק ובמקומה נוסח פסקה (3) של ירושלים, הוחלף.

אתי בנדלר: פסקה (4) - כפי שהוקראה והוסברה בוועדה.

אתי בנדלר: פסקה (5) – אישור התוכניות על ידי המועצה להשלמת סוגה עלית, צריכים לשנות את התאריך, ותכף נדבר על התאריך הזה.

אתי בנדלר: פסקה (5א), שתמוספר מחדש, מדברת על אישור ועדת הכלכלה.

אתי בנדלר: פסקה (6) עם שינויים שדובר עליהם בוועדה, שמדובר קודם כל על מסירת הערבויות בתוך 60 יום מיום קבלת החוק.

דורון אבני: לא.

דורון אבני: הנוסח שהוצע כאן - 2 במרס.

ליאת גלזר: זה מתואם עם ערוץ 10.

קריאות: - - -

אופיר אקוניס: היום ה-13.

אופיר אקוניס: והוא עוד אמר והוסיף שאם לא יצליח, רשיונו יופקע לאלתר.

דורון אבני: היו סיכומים.

דורון אבני: אני מבקש להזכיר ליוסי, מנכ"ל ערוץ 10- -

מנשה סמירה: הזזנו ל-2 במרס בגלל פורים, להזכירך.

אתי בנדלר: בנוסח שהועבר לוועדה- -

נורית דאבוש: זה 2 במרס, וזה על דעתו של מנכ"ל ישראל 10.

אופיר אקוניס: בסדר.

דורון אבני: בנוסח המתוקן שהגיש משרד התקשורת – לא המציא בעל הזיכיון- - -

אתי בנדלר: כן, הזיכיון יפקע באופן אוטומטי.

אופיר אקוניס: גם את זה מר ורשבסקי אמר.

יוסי ורשבסקי: היה רעיון שלי.

יוסי ורשבסקי: תרומה לחוק.

יוסי ורשבסקי: ..

אתי בנדלר: נדמה לי שאלה הפסקאות שיש להצביע עליהן.

אתי בנדלר: עכשיו רק צריך לקבוע את התאריך, עד מתי המועצה תאשר את התוכניות.

נורית דאבוש: עד יום חמישי, 21.1.2010.

אופיר אקוניס: אם כך, והם צריכים לחזור לכאן, זה אומר שבשבוע שלאחר מכן – צריך להעביר את זה בשנייה ושלישית סופית אחרי דיון בוועדה בכל התוכניות שתציגו לנו – אתם, הרשות השנייה, תציגו לנו.

אופיר אקוניס: לא נספיק.

אופיר אקוניס: אתם ביום ראשון מתכנסים על מה?

נורית דאבוש: אנחנו מתכנסים לישיבת מועצה.

נורית דאבוש: אני מניחה שכל החלק של התוכן, נוכל לאשר.

נורית דאבוש: מחר נוכל להפיץ אותו.

נורית דאבוש: השאלה היחידה שנותרה היא שאלת התוכנית על ירושלים, שאותה נצטרך לבחון.

מנשה סמירה: הם יעבירו לנו עד מחר בבוקר את התוכניות של ירושלים ואת התוכן ואת הכול.

מנשה סמירה: אנחנו צריכים אחרי יום ראשון, המועצה תצטרך, יכול להיות שעוד יום או יומיים, אם יהיה צורך בתיקונים.

מנשה סמירה: לכן עד יום שלישי כן אפשר.

מנשה סמירה: היו"ר אופיר אקוניס: ב-20 אנחנו קבענו ישיבה מסוימת.

מנשה סמירה: אני מודיע שהישיבה שנקבעה ל-20.1 תוזז.

מנשה סמירה: כאן תהיה הישיבה שלנו.

נורית דאבוש: את ישיבת המועצה נקיים ב-17 בחודש.

נורית דאבוש: ננסה לתת מענה לכל השאלות, וכבר ב-18 לחודש להודיע לוועדה על החלטות המועצה, אבל כדי למנוע מצב של אי הבנות, אנחנו נודיע סופית עד 19 בחודש, קרי יום שלישי.

אופיר אקוניס: מצוין.

אתי בנדלר: הוועדה יכולה לקבוע דיון ב-19?

נורית דאבוש: לא, ב-20.

אופיר אקוניס: ב-19 יש רפורמה.

נורית דאבוש: אנחנו נביא ב-18.

נורית דאבוש: אין בעיה.

אופיר אקוניס: הרבה יותר טוב.

אתי בנדלר: אז המועצה אישרה עד 18.1.2010.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב ראש, אני פורש - יש לנו אירוע, לא כי ההמשך לא חשוב.

אופיר אקוניס: מזל טוב.

אתי בנדלר: ובכן, התאריך יהיה 18.1.2010.

אתי בנדלר: זה בסדר?

נורית דאבוש: כן.

אתי בנדלר: בסעיף (א1) שבסעיף 2, בפסקה (1) יש סעיף (א1) שבו שבע פסקאות.

אתי בנדלר: על הפסקה השביעית הוועדה הצביעה.

אתי בנדלר: עכשיו יש להצביע על הרישא ופסקאות (1) עד (6), עם כל התיקונים.

אתי בנדלר: על פסקה (1), שמתקנת את סעיף 37א1, עד פסקה (7).

נחמן שי: אני רוצה להוסיף הסתייגות אחת, בסעיף 6: ללא שיקול דעת של המועצה – ואני מבקש שזה יבוא על אישור, ושוועדת הכלכלה תהיה החותמת הסופית.

אתי בנדלר: זה בלי שיקול דעת של אף אחד, גם לא של המועצה.

אתי בנדלר: אין שיקול דעת.

אתי בנדלר: זה הרעיון.

נחמן שי: אז אני אוסיף ואתה תצביע נגדי.

נחמן שי: אני רוצה שיהיה רשום פה היתד הזה.

דורון אבני: אני רק רוצה להזכיר לחבר הכנסת שי, שכל המודל כאן היה החריג שבחריג, שהותר להמציא את הערבויות לאחר שהוארך זיכיונה, ובלבד שהזיכיון יפקע ללא הפעלת שיקול דעת של אף אחד.

נחמן שי: בסדר, בלי ההסתייגות.

נחמן שי: אתי שכנעה אותי.

אופיר אקוניס: מי בעד הסעיפים הללו עם כל השינויים המתבקשים, בעד סעיפים (1) עד (6)?

אופיר אקוניס: הצבעה בעד – פה אחד הסעיף אושר.

אופיר אקוניס: הסעיף אושר, תודה.

אתי בנדלר: רק כדי להשלים את נושא ירושלים – סעיף (א4) אושר כבר, אבל במסגרת הנושא של ירושלים, כפי שהצגתי בפני הוועדה, מוצע להוסיף תוספת לסעיף (א4), כפי שקראתי – מכיוון שהפסקה הזו הוצבעה, אני מבקשת שאדוני יעמיד את הפסקה הזו לדיון מחדש, כדי לאפשר הוספת התוספת הזו.

אופיר אקוניס: מי בעד דיון מחדש?

אופיר אקוניס: הצבעה בעד – פה אחד אושר.

אופיר אקוניס: אושר.

אתי בנדלר: משנפתח הסעיף, אני מציעה את הסעיף במקור בנוסח שדובר עליו, עם התוספת.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: הצבעה בעד – פה אחד הסעיף אושר.

אופיר אקוניס: הסעיף אושר.

אתי בנדלר: סעיף 1 המקורי כאמור נמחק, אך מסתבר שיש צורך להוסיף מספר הגדרות בסעיף 1 לחוק.

אתי בנדלר: ההגדרות שאותן יש להוסיף בסעיף 1 הן של הפרשי הצמדה וריבית כמשמעותם לפי חוק פסיקת ריבית והצמדה, מדד כמשמעותו לפי חוק פסיקת ריבית והצמדה, וריבית פיגורים כמשמעותו לפי חוק פסיקת ריבית והצמדה.

אתי בנדלר: כל ההגדרות האלה לפי אותו חוק.

אתי בנדלר: אני מבקשת לאשר את ההגדרות האלה, כי הן נחוצות לצורך החוק.

אתי בנדלר: זה נכנס לסעיף 1.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: הצבעה בעד – פה אחד אושר.

אופיר אקוניס: הסעיף אושר פה אחד.

אופיר אקוניס: אנחנו מדלגים על הסעיפים שהוצבעו, כמובן.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים לסעיף 8.

אופיר אקוניס: ביקשנו להעביר נוסח מתוקן, והועבר.

ליאת גלזר: בסעיף 3 יש אותו תאריך כמו שעדכנו את ה-18, צריך לעדכן גם בסעיף 3 בפסקה (2).

אתי בנדלר: נכון.

אתי בנדלר: זה סעיף 3 להצעת החוק.

אתי בנדלר: 18.1.2010.

דורון אבני: אכן צריך לשנות את התאריך, אבל כל הסעיף הזה מתייחס לתוכנית הדחייה של ההוצאה לקולנוע של זכייני ערוץ 2, ולאור עומס העבודה שיוטל על הרשות והמועצה בפרט, לא רואים צורך לדון בזה ביומיים הקרובים.

נורית דאבוש: גם את הנושאים האחרים שנמצאים על סדר יומה של הוועדה דחינו לישיבת המועצה הקרובה, כי אנחנו רוצים להתרכז בערוץ 10.

אופיר אקוניס: כמה אתם רוצים?

נורית דאבוש: שבועיים.

נורית דאבוש: סוף פברואר.

אתי בנדלר: 28 בפברואר?

נורית דאבוש: כן.

נורית דאבוש: אתה רוצה ב-17 בחודש?

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: מי אמר שתספיקי ב-19 לבוא לפה?

אופיר אקוניס: אם כך, 28.2.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: הצבעה בעד – פה אחד אושר.

אופיר אקוניס: תודה, הסעיף אושר פה אחד.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים לסעיף 8.

אופיר אקוניס: תיקון התוספת השנייה, הסעיף הראשון.

אתי בנדלר: תגידו איזה שינויים צריך לאשר.

אתי בנדלר: תציגו את השינויים בסכומים.

אתי בנדלר: היה הוויכוח על 2.2 מיליון ₪ ועל ה-8 מיליון.

ליאת גלזר: והכול נפתר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת הסבר.

אופיר אקוניס: תקראי, בבקשה.

ליאת גלזר: בסעיף הזה לא נעשה שינוי, בניגוד למה שדובר עליו בישיבה הקודמת.

ליאת גלזר: (2) בנוסף על הסכומים האמורים בפסקה (1), יוציא בעל הזיכיון לשם הפקת תוכניות סוגה עילית לפי התכנית להשלמת סוגה עילית שהוגשה ואושרה לפי סעיף 37ג(א1)(1)ו-(5) לחוק, סכום של 37.1 מיליון שקלים חדשים בשנת הזיכיון השמינית ו- 27 מיליון שקלים חדשים בשנת הזיכיון התשיעית;

דורון אבני: אלה המספרים המתוקנים, שגם מתואמים עם ישראל 10.

ליאת גלזר: (3) ההוצאות שיוציא בעל הזיכיון, בשנות הזיכיון השמינית התשיעית והעשירית, עבור מחקר ופיתוח לצורכי הפקת תוכניות מסוגה עילית שהן הפקות מקומיות קנויות העומדות בכללי המועצה שנקבעו לפי סעיף 60 לחוק, עד לסכום של 2 מיליון שקלים חדשים לשנה, יוכרו כחלק מן ההוצאה להשלמת סוגה עילית כאמור בפסקה (2); לענין זה, "מחקר ופיתוח" – פיתוח תכניות, כתיבת תסריטים ופיתוח תבניות (פורמטים) לשידור, לרבות לתכניות שלא הגיעו לשלב הפקה ושידור;

אתי בנדלר: זה יהיה בלי: פיתוח תוכניות פורמטים לשידור.

מנשה סמירה: ראשית, משפט כללי – אני חושב שההסדר הזה מצביע על אי מחיקת חובות, עמידה בכל המחויבויות.

מנשה סמירה: ישראל 10 הבינו ולקחו על עצמם בתוכנית מוסדרת את העניין.

מנשה סמירה: להלן המספרים: סך הכול מחויבות שלא בוצעה עומד על 80.2.

מנשה סמירה: ב-80.2 ההחזר שלהם מתחלק בשלוש השנים: השמינית, התשיעית והעשירית.

מנשה סמירה: אלה המספרים שראיתם קודם – 37.1 בשנה השמינית, 27 בשנה התשיעית ו-16.1 בשנה העשירית.

מנשה סמירה: זה מצטבר ל-80.2, ובכך הם מחזירים את מלוא המחויבויות שנצברו עד היום.

מנשה סמירה: המספרים שראיתם קודם, 39.4, 43.3 ו-56.7 זה הבסיס שמופיע בתוספת השנייה עם התיקונים שהמלצנו לאשר אותם לנוכח שינויים שחלו בשנתיים-שלוש האחרונות.

מנשה סמירה: הבסיס אמור להיות לא ממודד – התוספת השנייה 50 מיליון.

מנשה סמירה: אם ממדדים אותו הוא עומד על 56.7.

מנשה סמירה: בשנה העשירית הוא לא ממודד, לכן הוא עומד על 56.7.

מנשה סמירה: בשנה השמינית והתשיעית הכנסנו את ההפחתות שהסברנו אותן ונימקנו אותן בהרחבה והעמדנו את הבסיס, וזה הדבר שמחייב את אישור ועדת הכלכלה, זו היתה ההמלצה שלנו ואלה המספרים שנכנסו כרגע ומתואמים.

מנשה סמירה: המספרים האלה כוללים את ה-8.2 בתיאום ובהסכמת ישראל 10 ואת ה-2.2, החוב הנוסף שהוטל על ישראל 10 כתוצאה מדוח 2008 שהוצג פה בוועדה.

מנשה סמירה: אם כן אלה המספרים והחובות שלהם – 139 מיליון – זה מחויבות הבסיס בשלוש השנים הללו.

מנשה סמירה: 80.2 זה החוב.

מנשה סמירה: ביחד הם צריכים לבצע 219.6, על פי הפריסה שמוצגת פה בחוק.

מנשה סמירה: הם כבר ביצעו כ-70 מיליון מתוך זה בשנה הנוכחית שמסתיימת, שהיא השנה השמינית, אז נשאר להם לבצע כ-150-140 מיליון בשנתיים הבאות בסך הכול.

מנשה סמירה: עוד תיקון שנוסף כאן – נושא הפיתוח, הוכרה להם שנה נוספת לפיתוח ב-2 מיליון ₪.

מנשה סמירה: בגלל ההיקף הגדול הרחבנו להם את היקף הפיתוח שאפשר להשקיע בתוכניות.

מנשה סמירה: אלה התיקונים.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, האם התיקונים מסברים את אוזניך?

נחמן שי: אני אצביע נגד, אבל זה בסדר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מצביעה בעד.

אופיר אקוניס: רבותיי, אנחנו עמדנו בגדול במתווה שהתווינו פה בישיבה הראשונה, סיכמנו את כל סעיפי החוק, זה היה ב-25 בנובמבר, וגם הסכמנו להביא את זה לאישורה של המועצה, והתאריך נקבע ב-17 בחודש, יחזרו אלינו.

דורון אבני: יש עוד סעיפים – יש שני תיקונים שהוגשו על ידי משרד התקשורת: אחד, בסעיף 8ג צריך לעלות לדיון מחודש, מכיוון שעתה נוספה הכרה בהוצאות לפיתוח בשנה העשירית, אז צריך לממד אותה הצעה לפיתוח בשנה העשירית ב-1.1.2011, ולכן הוצע תיקון ל-8ג בעניין הזה.

אתי בנדלר: בסעיפים שנקראו עכשיו?

אופיר אקוניס: זה לא נקרא.

אופיר אקוניס: נצביע על הכול הצבעה אחת.

אתי בנדלר: אבל שם צריך דיון מחדש.

אופיר אקוניס: זה הוצבע.

אופיר אקוניס: הצבענו על זה.

אופיר אקוניס: לא על התוספת, אבל על המקור.

אופיר אקוניס: לכן אנחנו צריכים לפתוח את זה מחדש.

אופיר אקוניס: אנחנו פותחים את זה רגע.

דורון אבני: התיקון הוא לסעיף 8ג, והבקשה היא להוסיף ברישא: והוא ייקרא כך, 8ג, הסכום הנקוב בסעיף 5ג3 לעניין שנת הזיכיון העשירית והסכום הנקוב בסעיף 5ד יותקנו ביום כ"ה בטבת התשע"א, 1.1.2011, לפי שיעור שינוי המדד החדש לעומת המדד היסודי.

דורון אבני: ויש עוד סעיף, שהוא חדש לגמרי, לא הוצבע, ולא דורש דיון מחודש.

אופיר אקוניס: אנחנו מעלים לדיון מחדש את סעיף 8ג, ואז להצביע עליו בנוסח החדש.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: הצבעה בעד – פה אחד הסעיף אושר.

אופיר אקוניס: הסעיף אושר.

אופיר אקוניס: אתם בעד התיקון?

אופיר אקוניס: הסעיף אושר.

אתי בנדלר: עכשיו יש רק עניין של תחילה ותחולה.

דורון אבני: גם כאן, כיוון שלוח הזמנים מתקצר, וייתכן שההצעה תעבור במליאה בקריאה שנייה ושלישית רק מאוד סמוך ל-27 לחודש, ולא יהיה די זמן לפרסם את החוק ברשומות לפני 27 בחודש, בעצה אחת עם היועצת המשפטית של הוועדה ועם היועץ המשפטי של משרד התקשורת הוצע לקבוע סעיף תחילה ותחולה.

דורון אבני: יש בתוך החוק הוראות מהותיות, שחלות בשנת הזיכיון השמינית, קרי השנה שהסתיימה, לכן יש צורך בהתייחסות לתחולה כדי לקבוע שהוראות אלה לעניין הקולנוע וה-??

דורון אבני: יחולו בשנה השמינית.

דורון אבני: הנוסח הוא: תחילה ותחולה, סעיף 9, תחילתו של חוק זה ביום י"ב בשבט התשע"א, 27.1.2010, ואולם הוראות סעיפים 3 ו-8 הנוגעות לחובות שחלו על בכל זיכיון בערוץ השלישי בשנת זיכיונו השמינית ועל בעל זיכיון בערוץ 2 בשנת זיכיונו הרביעית יחולו החל מאותן שנות זיכיון.

דורון אבני: ההסבר, כפי שאמרתי – בגלל שחלק מההוראות מבחינה מהותית חלות בשנת הזיכיון השמינית, קרי 2009, שכבר הסתיימה, לעניין הקולנוע ולעניין הסוגה העלית יש צורך בסעיף תחולה שיבהיר שלמרות שהחוק נכנס לתוקפו החל מ-27.1, הוראות אלה אכן חלות בשנת הזיכיון השמינית לעניין בעל הזיכיון בערוץ השלישי, והרביעית לעניין בעל הזיכיון בערוץ 2.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: זה לא דיון מחודש, זה סעיף חדש.

נחמן שי: לפני ההצבעה, הצגתי כמה הסתייגויות בפני היועצת המשפטית של הוועדה, שאוכל לפרט עליהן.

נחמן שי: אני רק מודיע שהן קיימות.

אתי בנדלר: אם אתה מדבר על הסתייגויות מהותיות, צריך להציג.

נחמן שי: לא מהותיות, אבל כאלה שנוכל לחזור ולדבר עליהן בהמשך.

אתי בנדלר: אתה מבקש מספר הסתייגויות דיבור לא מהותיות.

אתי בנדלר: תגיד לי כמה אתה רוצה.

אתי בנדלר: אז אני לא נצמדת לטקסטים שאתה נתת לי.

אתי בנדלר: אני אחבר לך הסתייגויות דיבור, ואתה תדבר על מה שאתה רוצה.

נחמן שי: לי שלוש הסתייגויות דיבור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ולי שתיים.

אתי בנדלר: בסדר.

אופיר אקוניס: אנחנו נשאף לקיים את זה כהצעת חוק ממשלתית ב-25 בחודש, שזה יום שני, מייד אחרי הצבעת האי אמון.

אופיר אקוניס: אני לא קובע את סדר יומה של הכנסת, אבל זה הסדר.

אופיר אקוניס: נצביע על סעיף התחילה והתחולה.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: הצבעה בעד – פה אחד הסעיף אושר

אופיר אקוניס: הסעיף אושר פה אחד.

אופיר אקוניס: אני באמת אחרי כל הדיונים שהיו פה, חושב שהמחויבויות טופלו, היצירה בהחלט קיבלה – אני מקווה שענינו על הדרישות שלכם.

אופיר אקוניס: העקרונות החשובים נשמרו, הרגולציה בהחלט נשמרת, ואני רואה לה חשיבות רבה.

אופיר אקוניס: אני רוצה להודות לכל מי שעסק בהכנת החוק הזה, ולהתנצל בפני מי שהרגיש נפגע ממני בחודשיים האחרונים.

אופיר אקוניס: הגברת דאבוש, אני חייב לה התנצלות אישית על איזושהי אמירה שלי בישיבה הראשונה, ואני מקיים עכשיו את הבטחתי להתנצל בפנייך.

אופיר אקוניס: אם הרגשת נפגעת ממני, אני מתנצל, ומכל שאר החברים, אם נפגעו מאמירה כזו או אחרת, כי הדיונים פה היו מאוד תוססים.

אופיר אקוניס: אנחנו נפגשים פה בעניין ישראל 10 ב-19 בינואר, הצעת חוק שידורי הטלוויזיה הופכת להצעת חוק הארכת הזיכיון לישראל 10, בשעה 10:00.

אתי בנדלר: זה לא יהיה על הצעת החוק הזו, זה יהיה על התוכנית- -

אופיר אקוניס: כן, ורק אז אנחנו מביאים את זה לקריאה, אחרי שהרשות תאשר והכול, זה בדיוק המתווה שקבענו אותו.

אופיר אקוניס: סעיף 8, תיקון התוספת השנייה, מי בעד?

אופיר אקוניס: הצבעה בעד – פה אחד הסעיף אושר

אופיר אקוניס: הסעיף אושר פה אחד.

אופיר אקוניס: לילה טוב, הישיבה נעולה.