ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 157, 2010-01-13 09:30

אופיר אקוניס: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

אופיר אקוניס: אנו מתכנסים פה בפעם הששית, ואני מקווה האחרונה, לפני שנעביר את זה – אחר כך צריך להמתין לאישור מועצת הרשות השנייה להשלמה, בדיוק במתווה שהצענו בישיבה הראשונה.

אופיר אקוניס: קיבלתי את מכתבך, חבר הכנסת שי, וגם קיבלת תשובה מהיועצת המשפטית של הוועדה אתמול בלילה.

לאה ורון: אני שוחחתי אתמול עם חבר הכנסת נחמן שי, ואני המנהלת של הוועדה, לא היועצת המשפטית של הוועדה.

נחמן שי: העניין לא תקין.

נחמן שי: הצעת החוק שעמיתי כרמל שאמה ואני הגשנו נבלעה באיזשהו חור שחור בכנסת.

נחמן שי: מחפשים את החור השחור עכשיו, ולא יצאה לדרך לפני למעלה מחודש ימים, בצורה שלא מאפשרת להביא אותה לידי דיון בוועדת הכלכלה לפני שהדיון פה מסתיים.

נחמן שי: יש, כנראה, הרבה דברים שעומדים מאחורי זה, ואני אביא אותם במקום ובזמן.

עמיר פרץ: זה המקום וזה הזמן.

אופיר אקוניס: אולי בוועדת הכנסת זה המקום והזמן.

נחמן שי: ועדת הכנסת עוד לא התכנסה.

אופיר אקוניס: זה העניין.

נחמן שי: לכן פניתי אתמול בבקשה אליך ואל חברים אחרים כדי להריץ את התהליך, ושהצעת החוק הזו בכל זאת תבוא אל שולחן הוועדה, אבל מכל ההסברים שהבנתי, כנראה יש שעון אחר, פה פועל, ולא מאפשר להביא אותה.

נחמן שי: זה גם מה שהסבירה לי אתמול בלילה מנהלת הוועדה.

נחמן שי: אני חושב שלהצעה הזו יש מקום, והיא צריכה לבוא הנה, ולהידון פה במקביל לדיונים על הצעת החוק ההיא.

נחמן שי: היא היתה הצעה שהובילה את כל התהליך הזה מתחילת הדרך, והיא נעלמה באותו מקום שכולנו עכשיו חופרים כדי להגיע אליו.

נחמן שי: זה לא תקין ולא נהוג ולא מקובל בעיניי, ואני אתנגד.

עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, המאבק על הקרדיטים זה לא דבר של מה בכך ואני לא מזלזל בזה, אבל מישהו יכול להסביר לנו את ההבדל במהות?

אופיר אקוניס: תקרא את הצעות החוק, תראה שהן שונות לחלוטין.

אופיר אקוניס: הרי מדובר פה על שני דברים שונים לחלוטין תחת הכותרת: ערוץ 10.

אופיר אקוניס: קיימנו פה דיונים של שעות - ברוב הזמן הייתי לבד, חלק מהזמן הייתי עם חבר הכנסת שי, וחלק מהזמן עם חברים אחרים, אבל רוב מוחץ של הזמן הייתי פה לבד, כיליתי את שעותיי לא בכדי, כדי לעזור לחברת ישראל 10 להמשיך את שידוריה.

עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, אל תבוא בטענות.

אופיר אקוניס: חלילה.

עמיר פרץ: אנחנו סומכים עליך.

אופיר אקוניס: גם אני סומך עליכם.

עמיר פרץ: אם אדוני היושב ראש יואיל בטובו לתת לנו הסבר קצר על שני ההבדלים המהותיים.

אופיר אקוניס: זה לא הסבר קצר.

אופיר אקוניס: היועצת המשפטית של הוועדה, את רוצה להשיב בנושא מכתבו של חבר הכנסת שי, ובזה נסגור את הדיון ונמשיך בדיון המהותי על חקיקת החוק?

אתי בנדלר: מקום ששתי הצעות חוק נמצאות על שולחן הוועדה, תלוי באיזה שלב הם נמצאים, אפשר או לאחד אותן או לשלב.

אתי בנדלר: כשמדובר בהצעת חוק ממשלתית שעברה בקריאה ראשונה, והצעת חוק פרטית שהתקבלה בדיון מוקדם והועברה לדיון בוועדה, יש פרוצדורה שניתן לשלב את שתי הצעות החוק, אני לא נכנסת כרגע לתכנים של הצעת החוק.

אתי בנדלר: כרגע על שולחן הוועדה, למיטב ידיעתי, אין הצעת חוק של חבר הכנסת- -

כרמל שאמה-הכהן: על זה אין מחלוקת.

כרמל שאמה-הכהן: אנו מדברים על מה שקרה מאחורי הקלעים כדי שההצעה הזו לא תבוא לשולחן.

כרמל שאמה-הכהן: על זה אנחנו מדברים.

נחמן שי: מה התרגילים שקדמו לכך- -

אתי בנדלר: אני עונה מבחינה פרוצדורלית.

אופיר אקוניס: אנחנו ממשיכים בהצעת החוק הממשלתית.

עמיר פרץ: זה לא הוגן לשלוח אותנו הביתה.

עמיר פרץ: לא נישן הלילה- -

אופיר אקוניס: אני בטוח שתישן היטב הלילה, כפי שישנת בלילה הקודם.

אופיר אקוניס: אתם רוצים למשוך את זה – אין בעיה, נמשוך.

אופיר אקוניס: תציגו את הצעת החוק, נתחיל לקיים בה דיון.

נחמן שי: זה היה חלק מרעיון לתקוע אותה בוועדה אחרת.

אופיר אקוניס: תקים ועדת חקירה פרלמנטרית לבדיקת העניין.

אופיר אקוניס: היה לנו דובר מחברת טלעד, שהבטחנו לו לפתוח את הדיון ולהציג את עמדתו.

דנה נויפלד: אסי לא הציג את ההסדר עדיין.

אופיר אקוניס: אני יודע.

אופיר אקוניס: בבקשה.

גיא קדם: אדוני היושב ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, יש לנו מספר הערות לסעיף 102א1 וסעיף 102א2.

גיא קדם: למעשה, טלעד סיימה את זיכיונה בשנת 2005, ומאז שנת 2005 לא בוצע מולה גמר חשבון.

גיא קדם: כדאי להזכיר שטלעד היתה הזכיין היחיד שפעל מירושלים, וכשהיא סיימה את פעילותה ופיטרה מאות עובדים, איש לא יצא לרחובות, ואיש לא ביקש להשאיר את הזיכיון בידיה, ואיש לא טען שמפטרים מאות עובדים.

גיא קדם: למעשה, משנת 2005 יש חוב תלוי ועומד של הרשות השנייה כלפי טלעד בשווי של 4 מיליון שקלים.

גיא קדם: אני מדבר על סכום קרן, כאשר על זה יש עוד ריבית, הצמדה ומע"מ.

גיא קדם: החוב הזה נוצר בגין השתתפותה של טלעד בחוב דמי זיכיון של ישראל 10, ומשנת 2005 כל פעם מבטיחים לנו: יהיה בסדר, נחזיר לכם את החוב, מגיע לכם הכסף, ישראל 10 תשלם, נגיע להסדר, יהיה בסדר.

גיא קדם: למעשה, מושכים אותנו באף כחמש שנים.

גיא קדם: היינו בשבוע שעבר, כמדומני, בבג"ץ.

גיא קדם: באה המדינה ואמרה לבג"ץ, באה הרשות השנייה ואמרה לבג"ץ, למעשה, אנחנו מסכימים שיש חוב, אך הוא יוסדר במסגרת הצעת החוק, שכרגע אנחנו מדברים עליה כאן בוועדה.

דורון אבני: בשום שלב המדינה או הרשות השנייה לא אמרו שיש למדינה חוב.

גיא קדם: כשהרשות השנייה והמדינה אמרו שהעניין יוסדר בפני הוועדה, וכשהעתירה של טלעד התייחסה ספציפית לחוב של 4 מיליון שקלים קרן, מזה ברור שהדבר שאין מחלוקת שהחוב קיים.

גיא קדם: מכל מקום, כשאנו מסתכלים על הצעת החוק, ואנו בודקים בסעיפים 102א1 ו-102א2 את המתווה המוצע להסדרת החוב לטלעד, שוב אנו רואים שמושכים אותנו, עם כל הכבוד, באף, כי יש שם המון "אם": אם שר התקשורת יחליט, ואם שר האוצר יחליט, ואם יחזירו כסף, ושוב אנו מוצאים עצמנו בהלוך ושוב, ללא שמחזירים לנו חוב, שכבר חמש שנים תלוי ועומד.

גיא קדם: למעשה, יש פה מצב אנומלי.

גיא קדם: טלעד סיימה לשמש כזכיין, טלעד היום יושבת בטריבונה, במגרש למטה משחקים קשת, רשת וישראל 10, ואומרים לנו: אתם תישארו לשבת בטריבונה, אנחנו לא נסגור אתכם חשבון ולא נשחרר אתכם הביתה ולא נחזיר את החובות שאנחנו חייבים להחזיר לכם.

גיא קדם: עשו פה, אני מרשה לעצמי לומר, שמיניות באוויר כדי למצוא פתרונות יצירתיים לישראל 10.

גיא קדם: אני לא מבין למה אי אפשר לסגור חוב פעוט, לצורך העניין, מבחינת הרשות השנייה והמדינה לטלעד, למה את אותם פתרונות יצירתיים אי אפשר להחיל כלפי טלעד, ואת אותו רוחב לב וסימפטיה שמגלים כלפי אחרים, לגלות כלפינו.

גיא קדם: ההצעה שלנו היא מאוד פשוטה.

גיא קדם: אנחנו מציעים, והנחנו גם בפני הוועדה הצעה מאוד מפורטת, שאומרת שבתוך 30 ימים מהמועד הקובע, מכניסתו של החוק לתוקף, יוחזרו הכספים שחייבים לטלעד.

גיא קדם: כמובן, נשב עם מנהל הרשות השנייה, נסגור את הסכום המדויק.

גיא קדם: הכספים האלה יוחזרו לא בדרך של קיזוז ולא בדרך של התחשבנות ולא בכל מיני דרכים אחרות שמוצעות ביחס לזכיינים אחרים.

גיא קדם: אני רוצה להסב את תשומת לבו של היושב ראש שדיבר על עיקרון השוויון.

גיא קדם: עיקרון השוויון, אדוני, צריך להיות עיקרון מהותי, וכשאומרים: עיקרון השוויון, אי אפשר להתייחס לטלעד בהתעלם מהנסיבות, ולהגיד: לזכיינים אחרים אנחנו נבדוק אפשרות של השבה, אבל בד בבד לתת להם כל מיני הטבות וכל מיני מחילות בחובות וכל מיני התקזזויות וניקוד רגולציה ושאר מיני מעדנות ותופינים, וכשטלעד, אין מולה מה להתקזז ואין לה מה לוותר ואין מה למחול לה, להמשיך למשוך אותנו באף ולא להחזיר לנו כספים שכבר חמש שנים מבטיחים לנו כל יום שיחזירו.

אופיר אקוניס: מנשה סמירה, בבקשה.

מנשה סמירה: עם כל האמפתיה שיש לטלעד, צריך רגע לגבי העובדות ולגבי ההתנהלות הציבורית.

מנשה סמירה: ראשית, גמר חשבון עם טלעד נעשה.

מנשה סמירה: הוחזרו להם ערבויות, הוחזרו להם כספים.

מנשה סמירה: יש חוב של טלעד לרשות השנייה בתחום הקולנוע, ולכן יש ערבות של 1.4.

מנשה סמירה: לגבי עודפים והחזרים, הרשות השנייה התייעלה.

מנשה סמירה: מעולם הזכיינים לא מימנו את ישראל 10, אלא נעשתה התייעלות בהיקף, בסכום מסוים.

מנשה סמירה: הסכום הזה, אנחנו הצענו לממשלה להחזיר אותו לזכיינים.

מנשה סמירה: זה לא חוב.

מנשה סמירה: זה תלוי בממשלה, אם היא תחליט בתקנות להחזיר את הכסף.

מנשה סמירה: אנחנו ממליצים לעשות זאת.

מנשה סמירה: אם יימצא מקור תקציבי לסדר גודל שאתם מדברים עליו, ובתנאי שהוא ייעשה גם לאחרים, בהחלט יש מקום לעשות זאת.

גיא קדם: זה לא "אם".

גיא קדם: בישיבות שלך עם הנהלת טלעד נאמר באופן חד משמעי שאת הכסף צריך להחזיר.

גיא קדם: זו גם היתה עמדתו של היועץ המשפטי של הרשות השנייה, שכתב לנו פעם אחר פעם שהמניעה היחידה להחזרת החוב זה שאין הסדרה.

גיא קדם: לא מדברים על העיקרון, כי את העיקרון כבר קיבלו זמן.

גיא קדם: עכשיו מדובר על הדרך, והדרך המוצעת היא דרך עקומה.

גיא קדם: אי אפשר לומר: נחזיר לכם כשנחזיר לאחרים, כשבד בבד מוחלים לאחרים על חובות, מוותרים להם על התחייבויות, פורסים להם תשלומים ומתקזזים מולם, ואתנו, שאין מה להתקזז, אין מה לפרוס, אין מה למחול, מושכים באף ואומרים: בעתיד תקבלו את הכסף.

גיא קדם: אני פונה אל חברי הכנסת, אני פונה אל השר.

גיא קדם: אנו מבקשים את סיועכם.

גיא קדם: אני חושב שהמזור יבוא מכם.

גיא קדם: אין דרך אחרת לטלעד לקבל את אשר הרשות השנייה התחייבה להחזיר לה כבר לפני חמש שנים.

גיא קדם: מושכים אותנו באף.

גיא קדם: אם הצעת החוק במתווה הנוכחי תעבור כפי שהיא מוצעת, אנחנו נתראה פה עוד כמה שנים, ושוב נשמע סיפורים שלא מחזירים, למה לא מחזירים לנו, ומתי יחזירו לנו, ואם יהיה, ואיך יהיה, ועדיין לא נקבל.

אופיר אקוניס: מר מסינג, אתה רוצה להשיב?

אסי מסינג: אני רוצה להציג את ההסדר קודם ואז להשיב.

עמיר פרץ: אנחנו לא בית משפט פה.

עמיר פרץ: צד שני, לא ייתכן שהאוצר בדרך זו או אחרת יחשוב שחקיקה תיתן איזה כיסוי לדבר מה שקשור לחובות העבר.

עמיר פרץ: אם החקיקה נותנת איזשהו מראית עין כזו, אז נוציא אותה.

עמיר פרץ: אם זו בעיה משפטית, תלכו לבית משפט, אנחנו לא מתערבים בדברים האלה, חובות כאלה והתחשבנויות.

עמיר פרץ: אבל שלא יהיה מצב, מהנימה של היועץ המשפטי, שאיני יודע מיהו, נשמע כאילו יש גיבוי בחקיקה לחוסר החזרת החוב.

אתי בנדלר: לדחיית החזרת החוב.

אסי מסינג: זה לא חוב.

אתי בנדלר: אם יש דחייה של החזר, במידה ויהיו עודפים.

עמיר פרץ: יש לערוץ 10 חובות גם במסעדה בצפון תל אביב.

עמיר פרץ: גם שם רוצים החזר ודחייה?

עמיר פרץ: מה זה ענייננו?

אסי מסינג: אם תרשו לי חמש דקות להציג את ההסדר, ואחר כך אפשר יהיה לשאול את כל השאלות.

נחמן שי: האם מישהו מערער על החוב לטלעד?

אסי מסינג: אין חוב לטלעד.

אסי מסינג: אין חוב לטלעד.

קריאות: - - -

גיא קדם: מאוד נוח להעלים חובות ולטעון שהם לא קיימים.

אסי מסינג: אין פה העלמת חובות.

אסי מסינג: יש פה רק הפיכת היוצרות.

נחמן שי: אני רוצה לקבל תשובה לשאלה, האם יש חוב או אין חוב.

נחמן שי: יושבים פה נציגי טלעד, שגם הקדשתי להם זמן לפגישה נפרדת, לא רק בחדר הזה, ולמדתי את העניין, לפי מיטב ידיעתי, כמו שצריך.

אסי מסינג: איך נלמד העניין אם לא שמעת אותו מפינו?

נחמן שי: אני לומד צד אחד.

נחמן שי: אבל אני התרשמתי שיש מקום לתביעה שלהם.

נחמן שי: היא לא מצוצה מהאצבע.

אסי מסינג: היא מצוצה מהאצבע.

נחמן שי: תסביר לי איך.

אסי מסינג: לפי תקנות הכספים, ישנם דמי זיכיון שעל כל בעל זיכיון היה לשלם לרשות השנייה במהלך תקופות הפעילות שלו.

אסי מסינג: דמי הזיכיון הללו מיועדים לצורך מימון הפעילות של הרשות השנייה.

אסי מסינג: במסגרת תקנות הכספים נקבעו סכומים, ובין היתר נקבע לטלעד, נקבע לערוץ 10 ונקבע לבעלי הזיכיונות האחרים בערוץ השני.

אסי מסינג: הסכומים שנקבעו, מרביתם שולמו על ידי בעלי הזיכיונות בזמן, וחלקם לא שולמו על ידי מי מבעלי הזיכיונות, וביניהם, כמובן, ערוץ 10.

אסי מסינג: החובות של בעלי הזיכיונות השונים בשל דמי זיכיון ותמלוגים, כאשר לתמלוגים אתייחס בהמשך, אני מתייחס כרגע רק לדמי זיכיון, עומדים על סדרי גודל של משהו כמו 110 מיליון שקל.

אסי מסינג: החובות הללו מתחלקים למספר סכומים, שתכף נציג גם איך ההסדר מתייחס לגביהם.

אסי מסינג: בסופו של דבר החובות שטלעד טוענים שיש לרשות השנייה כלפיהם הם למעשה עודפים שאמורים להיות, אם יהיו, ברשות השנייה בגין כל שנת כספים, עודפים שלא נוצלו, וכמובן, שעל מנת שיהיו עודפים, צריכה להיות גבייה של כספים, וכמו שאמרנו, לגבי חלק מהשנים עדיין לא נגבו הכספים.

אסי מסינג: לכן יש עודפים שהם נמצאים כבר בספרים והם עודפים בפועל, מכיוון שכבר נגבו הכספים, ויש עודפים שהם בשלב זה עודפים על הנייר.

אסי מסינג: כשיהיו עודפים, אפשר היה לעשות בהם מספר שימושים.

אסי מסינג: ראשית, אפשר היה לעשות פרויקטים נוספים ברשות השנייה לטובת, כמובן, בין היתר, הציבור, ואפשר היה, לא חובה, להחזיר את הסכומים לבעלי הזיכיון.

אסי מסינג: זו חלופה אפשרית.

אסי מסינג: אנחנו מציעים לבחור בחלופה שאנחנו מחזירים- - -

אופיר אקוניס: מתי אתה מחזיר לו, בקיצור?

אופיר אקוניס: אתם מתנגדים להכניס את זה, נכון?

אסי מסינג: אנחנו מחזירים בהתאם לעודפים בפועל.

אסי מסינג: כשיש עודף, אפשר להחזיר אותו.

אסי מסינג: לכן אחת משתיים – אנחנו חושבים שיש פה הסדר תשלום חובות שהוא סביר ומקובל, ומאפשר לכלל בעלי הזיכיונות לעמוד בתשלומי החובות שלהם, ולאחר שהכספים הללו יוחזרו, אפשר יהיה לעשות- -

אופיר אקוניס: אבל זה אמירה פרוזאית.

אופיר אקוניס: האם זה יכול להיכתב?

אסי מסינג: זה כתוב.

אופיר אקוניס: לא, ושהם מקבלים ראשונים את ההחזר.

אופיר אקוניס: למה זה לא כתוב?

אסי מסינג: למה הם צריכים לקבל ראשון?

אסי מסינג: אם יש עודף בגין השנים 2003 עד 2005, שאלה השנים- - -

עמיר פרץ: אדוני נציג האוצר, אתה מכשיל פה את הוועדה.

עמיר פרץ: אחת מן השתיים – לתת לרשות השנייה אפשרות להחליט בין חוב לבין להשקיע ביצירה זה שערורייה, כי אם יש כסף שלא חייבים להם, הם ישקיעו עד השקל האחרון במשהו לטובת הציבור.

אסי מסינג: אמרתי שפוטנציאלית אפשר היה.

עמיר פרץ: סליחה.

עמיר פרץ: אני לא מפריע לך לדבר.

עמיר פרץ: דבר שני, אם יש חוב, אנחנו לא בית משפט שעושה פה הסדר חובות, עם כל הכבוד.

עמיר פרץ: אם יש חוב והחלטתם בכל זאת לפתור את הבעיה כדי לא להשאיר ספיחים, אין ספק שיש לו זכות ראשונה לפני כל דבר אחר.

עמיר פרץ: אם יש ארגון ציבורי מסוג הרשות השנייה שצריך להתלבט בין החזר חוב לבין להשקיע בצרכים ציבוריים, נראה אותם שיעזו להחזיר חוב.

עמיר פרץ: אבל אם אתה חושב שהסדר החוב במקומו, תרשום את זה.

אופיר אקוניס: האמירות הפרוזאיות, נחזיר להם ב-2011, הן לא מחייבות, לכן אולי כדאי שהדבר יבוא לידי ביטוי בכתובים.

אסי מסינג: אולי דבריי לא הובנו.

אסי מסינג: אבהיר שוב בתשובה לחבר הכנסת פרץ קודם כל, לעניין החובות.

אסי מסינג: כמו שאמרתי, אין חוב.

אסי מסינג: יהיו בגין השנים 2003 עד 2009 עודפים של הרשות השנייה.

אסי מסינג: העודפים מתחלקים לשניים: עודפים שכבר כיום קיימים, ולכן ניתן לחלק אותם, ועודפים שעדיין אינם קיימים, ואפשר יהיה לחלק אותם ברגע שהכסף יגיע.

נחמן שי: אתה לא מכיר בחוב.

אסי מסינג: אין חוב.

נחמן שי: מה זה עודפים?

נחמן שי: עודפים – תחלק גם לחברי הוועדה.

אסי מסינג: לא.

אסי מסינג: מה שמוצע כאן במסגרת הצעת החוק, כשהעודפים קיימים, מעבירים אותם לבעלי הזיכיונות.

אסי מסינג: לכן זה לא חוב של הרשות השנייה לבעלי הזיכיונות אלא עודפים, שבמסגרת הצעת החוק מוצע- -

נחמן שי: האם יש עודף שמיועד לתשלום חוב לחברת טלעד?

אסי מסינג: לא עבור חוב.

עמיר פרץ: מה שאתה רוצה לומר, שלזכיינים יש כאילו זכויות קיימות, אם תיווצר הכנסה כלשהי, בגין השנים שהם היו בעלי הזיכיון?

אסי מסינג: מוצע כאן במסגרת ההסדר סעיף שמאפשר להחזיר כספים ברגע שיש עודפים, ואז תהיה להם זכות בכסף.

אופיר אקוניס: הגברת דאבוש, בבקשה.

נורית דאבוש: אני רוצה להחזיר את הדיון קצת לאחור.

נורית דאבוש: בשנים שבהן אנחנו מדברים, למעשה, פעילותה של הרשות השנייה נעשתה ללא דמי הזיכיון שלא שילמה ישראל 10.

נורית דאבוש: אנחנו כמועצה ציבורית, ברגע שדנו בנושא ערוץ 10 הנושא הזה בא אלינו, וגם בדוח תורג'מן טענו שאותם כספים שערוץ 10 לא שילם, ומפאת העובדה שהרשות השנייה עשתה אז את פעילותה, אנו חושבים שיש לגבות את הסכום הזה מערוץ 10 ולהחזירו לאותם הזכיינים, כולל תחנות הרדיו האזורי, ישראל 10, קשת, רשת, הטלוויזיה החינוכית.

נורית דאבוש: באופן יחסי אנחנו אמורים להחזיר להם את הכספים האלה.

נורית דאבוש: זו היתה ההכרעה של המועצה, משום שבזמנו התקציב היה 110 מיליון שקלים, והיום התקציב הוא פחות מ-60 מיליון שקלים, ופעילותה של הרשות השנייה נשמרת.

נורית דאבוש: מה שקורה כרגע זה שלמעשה, אנחנו צריכים לגבות את הכספים מערוץ 10, ואחרי שהכסף הזה ייגבה על ידי הרשות השנייה, אנו לוקחים את המנגנון שממילא הוצע ברשות השנייה והומלץ בפני משרד האוצר, ואז כל אותם זכיינים שמניתי יזכו בכספים חזרה, כולל חברת טלעד.

נורית דאבוש: השאלה עכשיו היא שאלת העיתוי – האם זה יהיה ב-2011, שבהם גבינו את העודפים, או, אני מניחה שטלעד דורשים את הכסף עכשיו.

אופיר אקוניס: הבנו שזה ב-2011.

אופיר אקוניס: השאלה איך זה בא לידי ביטוי לא באמירה פרוזאית אלא בחקיקה.

אסי מסינג: זה בא בחקיקה.

אסי מסינג: יש סעיף מפורש.

אופיר אקוניס: אתם רוצים את זה עכשיו?

אופיר אקוניס: לא תקבלו את זה עכשיו.

דן תדמור: כבוד היושב ראש, השאלה היא גם שאלה של עיתוי, גם שאלה של מנגנון – איך הכספים יוחזרו.

דן תדמור: אם יש מישהו חושב שאי פעם נקבל את הכסף, שירים את ידו.

דן תדמור: יש כאן מנגנון ששם אותנו אחרונים בתור.

דן תדמור: לא נראה את הכסף.

דן תדמור: ישבתי פה שש ישיבות, שתקתי.

דן תדמור: אני רוצה לומר משהו, ברשותך, ואני רוצה להרים את הדיון הזה מהרמה הטכנית לרמה האינטואיטיבית.

דן תדמור: אנחנו זכיין שסיים את ענייניו.

דן תדמור: עמדתנו העקרונית בכלל שצריך לפרסם מכרז לערוץ 10.

דן תדמור: במאבק הזה הפסדנו.

דן תדמור: בדרך החוצה בהפסד אנו מבקשים: גמרו אתנו את העניינים.

דן תדמור: אנחנו לא זכיין כבר ארבע שנים.

דן תדמור: כבר לא נהיה זכיין.

נחמן שי: אל תתחייב.

דן תדמור: אולי נהיה בעל רשיון.

דן תדמור: זכיין כבר לא נהיה.

דן תדמור: מדברים על כספים שמצפים מאתנו עכשיו אם וכאשר, באיחור של עשר שנים על השנה שהם נוצרו.

דן תדמור: רבותיי, גמרו אתנו, שחררו אותנו לדרכנו.

דן תדמור: ואם צריך להתוות מנגנון שהוא קצת שונה, כי אנחנו מקרה שונה, הרי המנגנון כבר קיים.

דן תדמור: ישבנו פה בישיבה הקודמת.

דן תדמור: אתם התוויתם מנגנון של 20 מיליון שקלים לתקציב הרשות השנייה שיעשה חניית ביניים מדמי התמלוגים.

דן תדמור: יש פתרון, אם רוצים.

דן תדמור: כל הישיבות האלה שמתנהלות כאן מציעות פתרונות מאוד יצירתיים, כשרוצים.

דן תדמור: רבותיי, אם רוצים, שחררו אותנו.

אסי מסינג: אני לא מבין את הטיעון, מדוע יש לבעל זיכיון לשעבר עדיפות בהחזר תשלומים על בעל זיכיון קיים.

גיא קדם: אדוני היושב ראש, אם יורשה לי להסביר, אני אסביר.

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: מיצינו את הדיון.

אופיר אקוניס: נגה, בבקשה.

נגה רובנשטיין: ברגע שיש ה-4 מיליון הראשונים, הם יקבלו- -

אופיר אקוניס: איך זה בא לידי ביטוי?

אופיר אקוניס: הנה, כולם תומכים בעמדה.

אופיר אקוניס: אני שאלתי את השאלה, וקיבלתי תמיכה מהגברת דאבוש ומהגברת נויפלד.

אופיר אקוניס: אני שואל, איך זה בא לידי ביטוי לא באמירה פרוזאית.

אסי מסינג: מדובר ב-2011, שהעודפים יחולקו- -

אופיר אקוניס: יש ויכוח, אבל הנקודה הזו הוכרעה.

אופיר אקוניס: זה לא יהיה ב-2010 אלא ב-2011.

אופיר אקוניס: עכשיו אנחנו שואלים אותך, מה מבטיח שהם יהיו הראשונים?

נורית דאבוש: מבחינת הקדימויות, אנו חושבים שלאור העובדה שאכן הם זכיין שסיים את דרכו, ומדובר בזכיין, אגב, שעמד במלוא המחויבויות שלו בעבר, אין בעיה שהם יקבלו ראשונים.

נורית דאבוש: ה-4 מיליון הראשונים – שלהם.

אסי מסינג: לא את ה-4 מיליון.

אסי מסינג: את החלק היחסי בעודפים.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אנחנו נחליט מה לעשות.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת פרץ, בבקשה.

עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, אחרי שליבנת את הדברים, אני חושב שהצעתך היא הגיונית.

עמיר פרץ: אני רוצה להסביר לנציג האוצר: במהלך עסקים, כשנפרדים ממישהו, נפרדים.

עמיר פרץ: כשאתה עדיין מתנהל עם אחרים, יש לך דרך לתמרן, לנווט.

עמיר פרץ: גם להיפרד יפה צריך לדעת.

עמיר פרץ: אם יש לך בעיה עם חוסר תקציבים בתקופת זמן מסוימת, תגבה אותם.

עמיר פרץ: אתה האוצר.

עמיר פרץ: אתה עדיין חי עם הזכיינים, עם הרשות השנייה.

עמיר פרץ: אני חושב שמה שמציע פה היושב ראש, אל"ף, אין שום סיבה לתת כסף מיידי, ואם ב-2011 ייווצרו עודפים, לתת זכות ראשונים למי שנפרדו מהם.

עמיר פרץ: גם הפסידו את המכרז, גם להשאיר אותם קשורים אליכם, זו לא אהבה מיוחדת במינה.

עמיר פרץ: לכן, אדוני היושב ראש, אני מציע – שמענו, מיצינו, בואו נתקדם.

נחמן שי: מה הנוסח?

אתי בנדלר: עוד אין נוסח.

אתי בנדלר: בנוסח שלפני

אתי בנדלר: כם הקריא נציג האוצר חלק מסעיף 7, שמתחיל בעמ' 14, והגיע עד עמ' 18, סוף פסקה (2), וכאן עצר, ועדיין לא הוסבר בכלל מה שהוא קרא, ולכן גם לא ניתנו הסברים לסעיף שמתייחס לחברת טלעד.

אתי בנדלר: אם הוועדה תחליט שנותנים זכות קדימה לחברת טלעד בשנת 2011 להחזר החובות, יהיה צורך לשנות את הנוסח.

אתי בנדלר: כרגע עוד לא התחיל הדיון בכלל על סעיף- -

אופיר אקוניס: האם כל חברי הוועדה מקבלים את אמירתה של היועצת המשפטית, של משרד התקשורת, שהעיקרון מקובל- -

נחמן שי: כל עוד לא מצביעים, זה בסדר.

נחמן שי: ברגע שיצטרכו להצביע, אני רוצה להבין על מה מצביעים, להבין את הדקויות.

אופיר אקוניס: בעניין הזה.

נחמן שי: בכל עניין.

אופיר אקוניס: בסדר.

אופיר אקוניס: אנחנו נקרא ונצביע היום.

אופיר אקוניס: אני מבין מה אתה עושה, ואין בעיה.

אופיר אקוניס: אחר כך תסביר לציבור ולחברת ישראל 10 למה עשית את זה.

אופיר אקוניס: אין בעיה.

אופיר אקוניס: הכול ברור ונראה.

אופיר אקוניס: כל אחד יצביע על פי צו מצפונו.

אתי בנדלר: אני רוצה להפנות את תשומת הלב, שכפי שאמרתי, עו"ד מסינג קרא מספר סעיפים, שעדיין לא התחיל להסביר אותם, והוועדה לא דנה בהם.

אתי בנדלר: הסעיף שעליו מדובר עכשיו זה סעיף שעדיין לא הוקרא בכלל.

אתי בנדלר: הוקרא סעיף 7 להצעת החוק, שעניינו: אחרי סעיף 102 – בעמ' 14 הישן – כותרת שוליים: הוספת סעיפים 102א1 ו-102א2, ובנוסח הזה עו"ד מסינג קרא עד עמ' 18, עד פסקה (3).

אתי בנדלר: אם תסתכלו על כותרות השוליים לסעיף 102א2 בעמ' 19, יש החזר בעד השנים 2003 עד 2009 – בכלל עוד לא הגענו לזה.

אתי בנדלר: אני מבקשת אם כך שעו"ד מסינג יתחיל להסביר את מה שהוא קרא בישיבה האחרונה, סעיף 102א, עד הקטע שקראת.

אתי בנדלר: זו היתה קריאה רצופה, שיש הרבה מאוד הסברים בקשר אליה.

אסי מסינג: הסעיף שקראתי אותו עד עכשיו מדבר על הסדר החובות, והסעיף הבא מדבר על ההחזרים.

אסי מסינג: אנחנו נגיע אליו.

אסי מסינג: אני מדבר כרגע רק על הסדר החובות.

אסי מסינג: הסדר החובות מתחלק לכמה חלקים.

אסי מסינג: החלק הראשון הוא סכום שבעל הזיכיון חייב להחזירו בתוך 14 ימים מהמועד הקובע, וכאן אנו מציעים, כמו שהצענו בדיון בחלק הראשון של הצעת החוק, עד 27.1.2010, לפי המוקדם מביניהם.

אסי מסינג: אנחנו מניחים שהמוקדם מביניהם זה 27.1 לכן זה עד 27.1.2010.

אתי בנדלר: בשיחות בינינו הצענו את התאריך הזה במקום המועד שהיה נקוב מלכתחילה בהצעת החוק כדי לוודא שההסדרים האלה יהיו לפני הארכת הזיכיון, כי הזיכיון, ככל שיוארך, מתחיל ב-28.1.

אסי מסינג: החוב שחייבים לשלם אותו עד המועד הזה הוא החוב שמוגדר כחוב שאינו ניתן לפריסה, והוא מורכב מארבעה נדבכים.

אסי מסינג: ראשית, החוב בשל דמי זיכיון בעד תקציב התפעול השוטף של חברת החדשות, הדבר השני, חוב שבעל הזיכיון היה עליו לשלם בשל התקופה בין 1.8.2009 ועד המועד הקובע.

אסי מסינג: החוב השלישי זה חוב של תמלוגים בגין אותה תקופה, מחודש אוגוסט 2009 ועד המועד הקובע, והדבר האחרון הוא 10 מיליון שקל שבעל הזיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ 10 צריך לשלם.

אסי מסינג: זה החוב שצריך לשלם אותו עד המועד שציינו בגין דמי זיכיון ותמלוגים.

אסי מסינג: הדבר השני, יש לנו פה שני הסדרי פריסת חובות.

אסי מסינג: הסדר פריסת חובות אחד, שאלה סכומים שבסופו של דבר אמורים להיות מוחזרים לבעלי הזיכיונות, ועליהם נדבר בסוף התקופה.

אסי מסינג: החובות הללו של כלל בעלי הזיכיונות, שאמורים להיות מוחזרים בסוף 2011, יצברו הפרשי הצמדה עד לתום התקופה, וההסדרים האחרים מדברים על סכומים שקצובים כאן – 39 מיליון שקל לכל ערוץ.

אסי מסינג: זה סכומים שנושאים הפרשי הצמדה וריבית עד המועד הקובע, ומהמועד הקובע ריבית איחורים.

אסי מסינג: במהלך התקופה הזו התנאים הם שבעל הזיכיון אינו מחלק דיבידנדים, והוא גם אינו פורע הלוואות בעלים, ועומד בתנאים אחרים שהשרים רשאים לקבוע, ובנוסף, אנחנו לא נותנים לפרוס חובות בגין שנים שבהן היה רווח לבעל הזיכיון.

אסי מסינג: זה ההסדר שמוצע כאן.

אתי בנדלר: מר מסינג, אתה אמרת שיש איסור על בעל הזיכיון, כל עוד הוא לא מחזיר את חובו, להחזיר הלוואות בעלים ולחלק דיבידנדים.

אתי בנדלר: הדבר בא לידי ביטוי בפסקה (2) סעיף (ג).

אתי בנדלר: למה אתם מציעים את זה?

אתי בנדלר: למה שהוא לא יהיה רשאי לחלק דיבידנדים ולהחזיר הלוואות בעלים?

אסי מסינג: אם בעל זיכיון מבקש לפרוס חובות שהיה עליו לשלם לפי הוראות הדין לרשות השנייה לצורך הטיפול השוטף, זה הדבר הראשון שהוא צריך לעשות, ולא קודם להשתמש בכסף כדי לחלק דיבידנדים או לפרוע הלוואות בעלים, מכיוון שאם הוא יכול לעשות את זה, הוא היה יכול קודם כל לשלם את התשלומים.

אתי בנדלר: ההסבר שלך נשמע מאוד משכנע.

אתי בנדלר: מדוע זה חל רק על החזר חובות בגין תמלוגים ודמי זיכיון ולא על כלל החובות?

אסי מסינג: זה חל על כלל החובות למעט החובות שאנחנו כבר יודעים- -

אתי בנדלר: למעט החובות כלפי הציבור.

אתי בנדלר: אתה מדבר על חובות תמלוגים ודמי זיכיון.

אתי בנדלר: מדוע איסור חלוקת דיבידנדים והחזר הלוואות בעלים לא חל על כלל החובות שעליהם חל ההסדר, שמדובר גם על החזר חובות לקולנוע, החזר חובות ליצירה, תוכניות?

אתי בנדלר: אם יש לזה הצדקה, יש לזה הצדקה לגבי כלל החובות.

נורית דאבוש: אין בעיה.

נגה רובנשטיין: אנחנו לא מתנגדים לזה שההסדר יוחל ביחס לכלל החובות.

אתי בנדלר: אז יהיה סעיף כללי.

אופיר אקוניס: תמשיך בהקראה, בבקשה.

אסי מסינג: הסעיף המשלים הזה מציין שאם יש עוד חוב נוסף מעבר לחובות שדיברנו עליהם עד עכשיו, יש צורך לשלם אותו שוב תוך 14 ימים, ונתאים את זה כאן למועד שהצענו, 27.1.2010 – סליחה, מיום הודעת המנהל.

אסי מסינג: אם הוא לא משלם תוך 14 ימים, הוא צריך לשלם על זה ריבית פיגורים, כלומר חובות שייווצרו מעבר לתקופה הזו, יישאו ריבית פיגורים.

אסי מסינג: (ד) בעל זיכיון ימסור למנהל, באופן ובמועד שיורה המנהל, את הנתונים הדרושים לצורך חישוב סכום החוב הכולל של בעל הזיכיון; המנהל ימסור לשר האוצר את הנתונים שנמסרו לו כאמור ואת חישוב סכום החוב הכולל של בעל הזיכיון .

אסי מסינג: זו הודעה בדבר מסירת הדיווחים לרשות השנייה.

אסי מסינג: (ה) הגיש בעל זיכיון למנהל דוח כספי שנתי לגבי שנת כספים שבשלה נדחה חוב לפי סעיף קטן (ג)(2), ונרשם בדוח האמור רווח, ישלם בעל הזיכיון את החוב שנדחה כאמור בשל אותה שנה, בתוך 30 ימים מיום הגשת הדוח, בתוספת הפרשי הצמדה וריבית, וריבית בשל איחור בהעברת כספים מהמערכת הבנקאית, כאמור בסעיף קטן (ג)(2)(א) ו-(ב).

אתי בנדלר: דוח כספי מאושר או דוח כספי רגיל?

אסי מסינג: דוח כספי שנתי מוגדר, אז הוא דוח כספי מאושר.

אתי בנדלר: בוא נאמר שמדובר בדוח כספי מאושר.

אתי בנדלר: אם הוא מוגדר, לא יהיה צורך להוסיף.

אתי בנדלר: אם לא, נוסיף כאן "מאושר".

קריאה: המילה הנכונה יותר היא "מבוקר".

אתי בנדלר: בסדר.

נחמן שי: כל הסעיפים האלה הם חדשים, ישנים, הם באו מתוך הנהלים הקיימים של הרשות?

אסי מסינג: זה חדש.

אסי מסינג: הסדר חובות שלא נעשה פה עד היום, זה הסדר חובות חדש, ולכן מוצע גם להבטיח אותו- -

נחמן שי: לפי איזה מודל?

אסי מסינג: המודל כפי שהצעתי אותו קודם, למשל הסעיף האחרון שדיברנו עליו הוא סעיף שמבטיח שבגין שנים שבהן לבעל זיכיון היה רווח, הוא לא יוכל לדחות חובות.

נחמן שי: במשק יש עוד- - -

אסי מסינג: זה הסדר חובות שמנסה לדמות הסדרי חובות אחרים במשק, וההסדר חובות הכי פשוט שאני יכול לדמות זה, למשל, הסדר חובות לרשות המסים, של נישום שלא משלם את מס ההכנסה שלו בזמן.

נחמן שי: זה מהצד של הממשלה, אבל מהצד של החברה או הגוף המשלם, יש עוד מקומות שהפלתם עליהם סדרה כזו של סנקציות?

נחמן שי: מאיפה הבאתם את המודל הזה?

אסי מסינג: הוא הוצע כאן במסגרת הצעת החוק, ועל סמך ניסיון של הסדרי חובות אחרים.

נחמן שי: אימצתם פה משהו.

אסי מסינג: כן.

אופיר אקוניס: נמשיך.

אסי מסינג: אני רק אסביר את סעיף (ה).

אסי מסינג: מטרתו לוודא שאם יתברר שהיה רווח בגין אותה שנת כספים, בעל הזיכיון יהיה עליו לשלם את החוב בגין אותה שנה תוך 30 ימים ממועד הגשת הדוח בגין אותה שנה.

אסי מסינג: (ו) הפר בעל זיכיון שמועד תשלום חובו נדחה לפי פסקה (2) של סעיף קטן (ג), תנאי מהתנאים לפי פסקאות משנה (ג) ו-(ד) של אותה פסקה, או לא שילם תשלום במועד שהורה המנהל לפי אותה פסקה (בסעיף קטן זה – המועד לתשלום), או פקע או בוטל זיכיונו, ישלם בתוך 30 ימים מיום שהתגלתה ההפרה, מהמועד לתשלום או מהמועד שבו פקע או בוטל זיכיונו, לפי הענין, את יתרת חובו הנדחה כאמור, בתוספת הפרשי הצמדה וריבית, וריבית בשל איחור בהעברת כספים מהמערכת הבנקאית, כאמור בסעיף קטן (ג)(2)(א) ו-(ב).

אסי מסינג: הסעיף הזה מתייחס למקרה שבו בעל זיכיון, מתברר שהפר אחד מהתנאים המנויים כאן ב-(ג) או (ד), שהם התנאים לדחייה, אז החלוקת דיבידנד והחזרת הלוואת בעלים פלוס התנאים הנוספים שהשרים יקבעו, אז יהיה עליו לשלם את התשלומים תוך 30 ימים גם שהתגלתה הפרה, והסכום עצמו יישא ריבית איחורים.

אסי מסינג: עד כאן סעיף 102א1.

אתי בנדלר: גם כאן באה לידי ביטוי ההערה – אני מפנה את תשומת לבכם.

אסי מסינג: הסעיף הזה עניינו החזר חובות.

אסי מסינג: הוא מתחלק לשתי תקופות – תקופה של השנים 2006 עד 2009, שכבר עכשיו ברור, ולפי הדוחות והרישומים של הרשות השנייה, לרשות השנייה יש עודפים בפועל- -

נחמן שי: מתמלוגים או מדמי זיכיון?

אסי מסינג: מדמי זיכיון.

אסי מסינג: עודפים מתמלוגים לא יכולים להיות.

אסי מסינג: ומה זה עודפים – הפער בין סך ההכנסות שהיו לרשות השנייה באותה שנה לבין סך ההוצאות.

נחמן שי: מה היקף העודפים בקופת הרשות?

אסי מסינג: העודפים שנמצאים בפועל כרגע הם בגין 2006 עד 2009.

מנשה סמירה: היקף העודפים בין השנים 2006-2009 עומד על סדר גודל של 60 מיליון שקל על הנייר.

מנשה סמירה: זה נובע מהתייעלות שביצעה הרשות השנייה, ולכן היא גם לא היתה צריכה לגבות את הכסף.

מנשה סמירה: תקציב הרשות ירד מכ-90 מיליון ל-60 מיליון בשנים הללו, לכן על הנייר מופיע: 60.

מנשה סמירה: בתוך זה יש החובות שאם נגבה, נחזיר, ולכן זה המספר הרישומי.

ורד אשכנזי: במשך שנים הזכיינים אמורים לממן את פעילות הרשות השנייה.

ורד אשכנזי: הרשות אומרת פה שהיא התייעלה, ולמעשה גבתה כספים שהיא לא השתמשה בהם.

ורד אשכנזי: יש אצלכם כספים רשומים, זה אומר שהם אצלכם.

מנשה סמירה: לא.

מנשה סמירה: את קיבלת הוראת תשלום על פי התקנות, כידוע לך, גם קשת בכבודה ובעצמה, אלא שילמתם לפי התקנות הרשומות משנת 2006, אלא שילמתם דה פקטו לפי הצרכים, ואנחנו בחרנו לא לחלט את הפער, משום שלא היינו זקוקים לו.

מנשה סמירה: לכן העודף הזה הוא רשמי בלבד.

ורד אשכנזי: יש זכיינים שמימנו במשך שנים, בזמן שערוץ 10 לא שילם, ובמקום הסדר, ראוי שהזכיינים שמימנו ביתר, צריך להיות מוחזר להם לא בדרך של קיזוז.

ורד אשכנזי: בדרך של החזרת התשלום.

מנשה סמירה: ברגע שהתקנות יאושרו, ברגע שהתקנות יפורסמו, הדבר הזה ינוכה ואתם תקבלו את המספרים המדויקים, לרשות החובות שלכם ולרבות הדברים- -

ורד אשכנזי: אנחנו במשך שנים נאלצים גם להפריש את הסכום, כי התקנות גם לא נחתמו.

נחמן שי: אם הסכום קיים – אתה אומר שהוא על הנייר, כי הוא עוד לא נכנס, אבל יש חוב, אני מבין, של הזכיינים אליכם בהיקף של 60 מיליון חוץ מהכסף- -

מנשה סמירה: אני אסביר במשפט.

מנשה סמירה: תקציב הרשות עמד על כ-90 מיליון לפני שלוש שנים.

מנשה סמירה: צמצמנו אותו ל-60.

מנשה סמירה: התקנות עדיין מדברות על 90 מיליון.

מנשה סמירה: לכן אם אני צריך לגבות מהם, אני צריך לגבות לפי 90.

מנשה סמירה: הם שילמו לפי 60.

נגה רובנשטיין: פעלו כאילו התקנות כבר נכנסו לתוקף.

מנשה סמירה: לא חילטתי להם את ההפרש כי לא הייתי זקוק לו, וחיכיתי לתיקון התקנות.

נורית דאבוש: באופן עקרוני, התהליך הוא תהליך פרוצדורלי.

מנשה סמירה: לאחר התקנת התקנות הללו יוותר עודף של כ-20 מיליון, שכשנגבה אותו ב-2011, הוא יוחזר בחלוקה יחסית בין הזכיינים.

נורית דאבוש: עד שהתקנות לא נחתמו, אנו עובדים על פי התקציב הקודם.

נורית דאבוש: יחד עם זאת, לא גבינו את הכסף הזה.

נורית דאבוש: זה בעצם הליך פרוצדורלי מאוד פשוט.

גיא קדם: אדוני היושב ראש, דיברנו על קדימות של טלעד.

גיא קדם: איפה הקדימות הזו באה לידי ביטוי?

אופיר אקוניס: אנחנו ננסח.

אופיר אקוניס: זה לא מה שיפיל את קופת המדינה.

אסי מסינג: זה לא קשור לקופת המדינה.

אופיר אקוניס: אז היא הנותנת.

אסי מסינג: אם כבר, זה ייאמר בחוק עצמו.

נחמן שי: אנחנו פה שותפים לידיעה עכשיו, לתהליך לא תקין.

אופיר אקוניס: גברתי היועצת המשפטית, בבקשה.

אתי בנדלר: הגענו עכשיו לנושא של טלעד, אני שומעת כאן שיש מחלוקות מאוד רציניות בין משרדי הממשלה.

אתי בנדלר: אולי אדוני יקצה להם הפסקה, שיסגרו את העניין ביניהם ויבואו עם הצעת נוסח.

אופיר אקוניס: הפסקה עד 11:00.

אופיר אקוניס: הפסקה

אופיר אקוניס: אני מחדש את הישיבה.

אופיר אקוניס: אני דיברתי עכשיו עם יושב ראש הכנסת, שאינו מאשר את המשך הישיבה עד 11:30 או 11:45.

אופיר אקוניס: לעומת זאת, אני קיבלתי ממנו אישור לחדש את הישיבה מייד בתום דיוני מליאת הכנסת, כלומר אתם מוזמנים בחמש השעות הקרובות לטייל בירושלים או להישאר בבניין הזה, ואנחנו נחדש את הישיבה.

אופיר אקוניס: אין מחלוקות לגבי הצעת החוק.

אופיר אקוניס: המחלוקות הן לא על הנוסח.

אופיר אקוניס: המחלוקות נפתרו, המחלוקות הן ברמה הפוליטית, ולכן אם ברמה הפוליטית נמצא את ההסכמות עד 18:00 – אם המליאה תימשך אחרי 18:00, אז מייד בתום המליאה.

אופיר אקוניס: אבל אם היא תסתיים לפני, אז ב-18:00.

אופיר אקוניס: ב-18:00 בכל מקרה זו ישיבה חדשה.

אופיר אקוניס: אני מודה לכם, וניפגש פה בשעה 18:00.

אופיר אקוניס: תודה רבה, הישיבה נעולה.