ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 32, 2010-01-19 10:30

מאיר שטרית: אני מברך את כל מי שבא להיות איתנו היום.

מאיר שטרית: אני מודה לפרופ' חיים הררי שהיה נשיא מכון וייצמן.

מאיר שטרית: היום הוא מנהל את מכון דיווידסון להוראת המדעים במכון וייצמן והוא נענה לפנייה שלי להגיע לוועדה.

מאיר שטרית: אני מעריך אותו כאחד המדענים המשובחים שלנו ויש לו לא רק מדע אלא תפיסת עולם חינוכית מיוחדת.

מאיר שטרית: נמצאים איתנו אנשי משרד החינוך שאחראים על תחום החינוך הטכנולוגי.

מאיר שטרית: כמו כן נמצא איתנו ד"ר עופר רימון מנהל מינהל מדע וטכנולוגיה, פרופ' אהוד קינן נשיא האגודה הישראלית לכימיה, גב' מיה לוי מנהלת מוזיאון המדע על שם בלומפילד בירושלים וכל האחרים, כל אחד כבודו במקומו מונח.

מאיר שטרית: הדיון היום נועד לשים על השולחן את העניין של החינוך הטכנולוגי.

מאיר שטרית: החינוך הטכנולוגי בשנים האחרונות עבר משבר די גדול.

מאיר שטרית: כי במשך השנים חלק מהחינוך הטכנולוגי נסגר לחלוטין בחלק מבתי הספר.

מאיר שטרית: משום מה זה הפך להיות שם נרדף לחינוך לא מספיק טוב בניגוד גמור למה שקורה בעולם.

מאיר שטרית: בעולם הגישה היא הפוכה לגמרי והחינוך הטכנולוגי שם קיבל תנופה גדולה מאוד.

מאיר שטרית: שם אנשים מבינים שבלי מחנכים שיכולים לעסוק במלאכה לא יהיה כלום.

מאיר שטרית: תיאוריה בלבד לא מספיקה.

מאיר שטרית: חשבתי שזה יהיה נכון בגלל שהנושא לא מקבל מיקוד, ואני אומר את זה בצער, לא מקבל מיקוד לא בוועדת החינוך ולא בכנסת, חשבתי שועדת המדע והטכנולוגיה בתור היותה כזו תפתח את הדלתות שלה לעניין הזה ותהיה גורם שישים את זה על השולחן כאשר הכוונה שלנו היא ללמוד מה המצב, להחליף דעות ולראות מה ניתן לעשות כדי לשפר את המצב אם הוא טעון שיפור כפי שאני חושב.

מאיר שטרית: המטרה שלנו היא להגיע לאיזשהן תובנות שבעקבותיהן תבוא פעולה כדי לשנות את המצב.

מאיר שטרית: אז רשות הדיבור לפרופסור הררי, בבקשה.

חיים הררי: תודה רבה ליושב ראש הוועדה.

חיים הררי: ברשותכם אומר כמה מילים שכל מי שיושב בחדר הזה יודע אותן אבל חשוב שהן ייאמרו בתור רקע לדיון הזה.

חיים הררי: אנחנו חיים בעידן הידע וידע מהרבה מאוד סוגים אבל הוא כולל אולי בראש ובראשונה מבחינה כלכלית ידע מהסוג הטכנולוגי.

חיים הררי: כלכלה מודרנית נשענת ברובה על ידע מדעי וטכנולוגי.

חיים הררי: מדעי הרוח והחברה לא פחות חשובים אבל זה לא הנושא שלנו היום.

חיים הררי: כך שמי שמטיף לחיזוק מהותי של החינוך המדעי והטכנולוגי איננו מטיף לעשות את זה על חשבון התחומים האחרים.

חיים הררי: עכשיו חינוך מדעי תמיד היה חשוב בעיקר לעילית המדעית הטכנולוגית.

חיים הררי: אלה שיהיו המדענים בעתיד ואלה שיהיו אנשי ההי טק, לפני 50 שנה לא קראו לזה היי טק, אבל אלה שיהיו המפתחים התעשייתיים של העתיד, והחינוך המדעי והטכנולוגי של האוכלוסייה היה תמיד נושא שהיה בשוליים.

חיים הררי: ואולי בצדק לפני מאה שנה.

חיים הררי: אדם היה יכול להצליח בחיים, להיות גם ראש ממשלה, גם עורך דין מצליח, גם מנהל בית ספר, גם קצין בכיר בצבא בלי שיהיה לו איזשהו מושג לגבי מדע וטכנולוגיה.

חיים הררי: הדבר הזה השתנה, לא רק מבחינה אינטלקטואלית אלא מבחינה כלכלית.

חיים הררי: סינגפור עם 4.5 מיליון תושבים יש לה תל"ג יותר גדול אבסולוטית מפקיסטן עם 140 מיליון תושבים.

חיים הררי: לא לגולגולת.

חיים הררי: 4.5 מיליון סינגפורים מייצרים יותר מ-140 מיליון פקיסטנים.

חיים הררי: אני נותן את המדינות האלה בתור דוגמה כיוון שהן שתי מדינות שהיו מושבות בריטיות, שתיהן התחילו מכלום, שתיהן התחילו מאוסף של איכרים עניים, וסינגפור השיגה מה שהשיגה בזכות חינוך בכלל וחינוך מדעי בפרט.

חיים הררי: לישראל יש תל"ג לנפש כפול מזה של ערב הסעודית.

חיים הררי: עדיין.

חיים הררי: זה נותן לנו את הפרופורציה בין ידע ומשאבי טבע.

חיים הררי: כשאנחנו מדברים על חינוך מדעי טכנולוגי אנחנו מדברים על חינוך לכל האוכלוסייה.

חיים הררי: ושנית, הנושא שהוא חשוב לא רק מבחינה אינטלקטואלית אלא מבחינה כלכלית פרקטית.

חיים הררי: בסופו של דבר אפילו שמירת הדמוקרטיה תלויה בחינוך מדעי לקהל הרחב.

חיים הררי: כי יותר ויותר נושאי דיון פוליטיים וציבוריים נשענים על נושאים מדעיים.

חיים הררי: אם מדובר בתחום הבריאות, בתחום החקלאות, בתחום האנרגיה, בתחום שמירת הסביבה, בתחום המים, בתחום הביטחון.

חיים הררי: כל הנושאים האלה שהם בסדר היום הציבורי  והם על שולחנו של כל מקבל החלטות, שר, מנכ"ל, רב אלוף, אלוף, ושוב מנהל בית ספר, נשיא אוניברסיטה, מנהל מפעל תעשייתי שמייצר אפילו גרביים.

חיים הררי: כל הנושאים האלה הם באג'נדה שלהם.

חיים הררי: האנשים האלה לא גדלו להיות מדעני העתיד.

חיים הררי: הם גם לא צריכים להיות מדענים.

חיים הררי: אבל צריך להיות ידע כללי מדעי וטכנולוגי.

חיים הררי: לכן כאשר אנחנו מדברים על הנושא הזה אנחנו מבדילים בין 3 נושאים שונים עם הרבה חפיפה.

חיים הררי: הנושא הראשון הוותיק הוא החינוך המדעי טכנולוגי לצמרת העתידית המדעית.

חיים הררי: בגדול, תלמידי 5 יחידות בפיזיקה, כימיה, ביולוגיה ומקצועות טכנולוגיים שרובם יהיו בעתיד מהנדסים, אנשי פיתוח, מדענים ובעצם הבסיס הכלכלי של התעשייה הישראלית וגם הצמרת הביטחונית והאחרת.

חיים הררי: הנושא השני הוא חינוך מדעי וטכנולוגי לכול.

חיים הררי: לכל אזרחי המדינה מהמורה ועד חבר הכנסת, מנהג המונית ועד מנהל המפעל, מראש אגף במטכ"ל וכל אדם אחר שהוא אזרח שמצביע בבחירות או מקבל החלטות.

חיים הררי: עכשיו אני עוד זכיתי לראות בתקופת פעילותי בנושא של חינוך מדעי וטכנולוגי שרי חינוך שבדאבה רבה אמרו, אני אף פעם לא הצלחתי במתמטיקה או במדעים וזה אף פעם לא הפריע לי.

חיים הררי: אז יכול להיות שהם צדקו לפני 20 שנה אבל לא בעוד 20 שנה.

חיים הררי: לא יהיה בעוד 20 שנה או בעוד 10 שנים שר חינוך שיגיד דבר כזה.

חיים הררי: אם זה נכון אז הוא צריך להתבייש ולשתוק.

חיים הררי: ושנית אין אפשרות להוביל את המערכת הזאת בלי איזשהו ידע ותפקידנו לייצר את הידע הזה בבית הספר.

חיים הררי: אז הנושא השני הוא חינוך מדעי וטכנולוגי לכול.

חיים הררי: הנושא השלישי הוא לא חינוך מדעי אלא טכנולוגיה בחינוך.

חיים הררי: כלומר השימוש בטכנולוגיה המודרנית בחינוך לכל המקצועות.

חיים הררי: לא רק למדע וטכנולוגיה אלא גם לשפות ולמדעי הרוח וליהדות ולכל נושא אחר.

חיים הררי: היה לי הכבוד לפני 18 שנה מאז שהוגש הדוח שנקרא "מחר 98" שהיה במשך שנות התשעים אבן היסוד של מדיניות משרד החינוך בחינוך המדעי ושעיקריו בוצעו בהתלהבות עד בערך שנת 97, עד שחבר הכנסת יצחק לוי נעשה שר החינוך ובעצם החליט לחנוק את כל המערכת הזאת.

חיים הררי: אז כבר אמרנו בדיוק את הדבר הזה.

חיים הררי: יש 3 חזיתות.

חיים הררי: יוצא להילחם בשלושתם עם גבולות מטושטשים בין הגזרות האלה.

חיים הררי: החינוך למצטיינים, החינוך לכול והשימוש בטכנולוגיה בחינוך.

חיים הררי: עכשיו ברשותכם אני אתייחס רק לשני הנושאים האחרונים.

חיים הררי: למרות שאני בא ממכון וייצמן ולמרות שכל חיי עסקתי במדע החינוך למצטיינים אצלי בין השלושה הוא במקום השלישי.

חיים הררי: לא שהוא פחות חשוב אבל הוא מתייחס למספר יותר קטן של אנשים והצמרת של הצמרת שלהם מסתדרת בדרך כלל לבדה.

חיים הררי: זה שעדה יונת קיבלה את פרס נובל זה לא אומר שבשנת 1950 כשהיא למדה בתיכון היא למדה מדע בצורה נפלאה.

חיים הררי: הנושא הזה הוא מאוד חשוב, החינוך למצטיינים.

חיים הררי: אני אשאיר אותו לפרופ' אהוד קינן שמכיר אותו היטב.

חיים הררי: אני אתרכז בשני הדברים האחרים: חינוך מדעי וטכנולוגי לכול והשימוש בטכנולוגיה בחינוך בכלל.

חיים הררי: לגבי חינוך מדעי וטכנולוגי לכול.

חיים הררי: ברשותו של יושב הראש אני רוצה להציע שנפסיק לדבר על חינוך מדעי ונפסיק לדבר על חינוך טכנולוגי אלא תמיד נגיד את זה בנשימה אחת כי הגבול בין המדע והטכנולוגיה היום פשוט איננו.

חיים הררי: שלא תהיינה אשליות.

חיים הררי: אין מדע בלי טכנולוגיה.

חיים הררי: אין טכנולוגיה בלי מדע.

חיים הררי: המרחק מפיתוח מדעי חדש ועד הניצול שלו לטכנולוגיה הוא לפעמים חודשים.

חיים הררי: ללמוד טכנולוגיה בלי מדע זה ללמוד את הטכנולוגיה של אתמול.

חיים הררי: לכן אין שום טעם ושום היגיון ללמד מישהו את הפרטים הטכניים של מה שהולך היום.

חיים הררי: מי שלומד טכנולוגיה צריך ללמוד את אותם הדברים שיישארו נכונים גם בעוד 10 שנים.

חיים הררי: אלה הם היסודות והבסיס.

חיים הררי: עברו הימים שאנחנו צריכים להכשיר ברמת בית ספר תיכון בן אדם שהוא יהיה עובד במפעל X ובמפעל הזה הוא יעבוד מגיל 18 עד גיל 65.

חיים הררי: כי המפעל הזה לא יתקיים.

חיים הררי: וגם אם הוא יתקיים הוא יחליף טכנולוגיה עשר פעמים.

חיים הררי: כשאני שומע בדאגה אנשים רבי זכויות כמו סטף ורטהיימר מטיפים לדברים כאלה אז אני אומר, עם כל הכבוד, הם חיים בסוף המאה ה-19 או בתחילת המאה ה-20 אבל לא עכשיו.

חיים הררי: מצד שני אי אפשר ללמד מדעים בלי ההשלכות הטכנולוגיות שלהן.

חיים הררי: אי אפשר ללמד בבית ספר תיכון את מה שאמר ניוטון ופרדיי וגלילאו מלפני 200 ו-300 ו-400 שנה בלי להתייחס לסביבה הטכנולוגית שהילד נמצא בה.

חיים הררי: מה שאנחנו צריכים בדחיפות, כל העולם צריך את זה, זו מילה אחת, במקום המילים מדע וטכנולוגיה היה צריך להמציא מילה חדשה שכוללת את שניהם וזה היה סוף לכל הויכוחים האלה.

חיים הררי: לצורך הדיון הזה אני כל הזמן אגיד מדע וטכנולוגיה ותתייחסו אל זה כאל נושא אחד.

חיים הררי: צריכה להיות אינטגרציה מלאה ביניהם.

חיים הררי: ההפרדה הזאת בין חינוך מדעי ובין חינוך טכנולוגי, בין תיאוריה ובין ניסיון, ובין עבודה פרקטית ולא פרקטית אין לה מקום.

חיים הררי: כי צריך את שני הדברים בכל הרמות.

חיים הררי: ברמת מכונאי הרכב של מחר, והנגר של מחר שהוא כבר לא נגר שעובד בידיים ומצד שני המדען והמהנדס.

חיים הררי: ועוד דוגמה פשוטה.

חיים הררי: תראו מה קורה בשוק העבודה.

חיים הררי: פעם הייתם נכנסים לחנות בחניון במרכז תל אביב ואתם נכנסים עם המכונית ויושב שם ברנש שלא בטוח שהוא יודע לקרוא ולכתוב.

חיים הררי: הוא לוקח מכם 10 שקלים ונותן לכם פיסת נייר וזה מקום העבודה שלו.

חיים הררי: בחניונים המודרניים אתם עושים את אותו דבר עם מכונה אבל מישהו יצר את המכונה הזאת ומישהו צריך לתקן אותה.

חיים הררי: כלומר אין פחות מקומות עבודה אבל מי שמטפל בכם בחניון במקום בן אדם שנותן לכם פתקה זה טכנאי שמתקן מכונה.

חיים הררי: דוגמה הכי פרימיטיבית, הכי ילדותית, אבל זה השוני.

חיים הררי: בבית הספר של היום צריך להכשיר את הטכנאי שמתקן את המכונה ולא את האיש שנותן פתקה.

חיים הררי: בעוד 20 שנה זה יהיה עוד יותר מוזר ואני לא יודע ואתם לא יודעים איך זה יהיה.

חיים הררי: לכן חשוב מאוד החינוך המדעי הטכנולוגי המשולב ואין לנו תקומה כלכלית ואין תקומה לדמוקרטיה ולקבלת החלטות אינטליגנטית על ידי ציבור בלי הדברים האלה.

חיים הררי: הבה נתרגם את זה לשפת המעשה.

חיים הררי: קודם כל זה אומר חינוך מדעי טכנולוגי מכיתה א' אם לא מגן ילדים.

חיים הררי: זה אומר דגש בכיתות ז', ח', ט' בחטיבת הביניים.

חיים הררי: פשוט בושה וחרפה, יש 3  עד 4 שעות שבועיות  למדע וטכנולוגיה ביחד בחטיבת ביניים היום.

חיים הררי: בארץ הזאת שתמיד היו פחות מדי שעות בנושאים האלה היו 6 שעות לפני 20 שנה.

חיים הררי: אנחנו רק הולכים אחורה והולכים אחורה בקצב מזורז.

חיים הררי: מספר השעות זה לא הדבר הכי חשוב אבל זה חשוב.

חיים הררי: מספר התלמידים בכיתה זה לא הדבר הכי חשוב אבל זה חשוב.

חיים הררי: קיום מעבדות בבתי הספר זה לא הדבר הכי חשוב אבל זה חשוב מאוד.

חיים הררי: אין חינוך מדעי בלי מעבדות, בלי מספר מתאים של שעות בשבוע ובלי מורים שמקבלים תמיכה בלתי פוסקת.

חיים הררי: המורה למדעים שונה מכל מורה אחר בבית הספר.

חיים הררי: לא מפני שאני בא מתחום המדעים.

חיים הררי: המורה למתמטיקה אמור לדעת לענות על כל שאלה במתמטיקה שתצוץ בכיתה אם הוא מורה טוב.

חיים הררי: מתמטיקה זה מקצוע מוגדר סגור ואם ילד בכיתה ח' שואל שאלה במתמטיקה והמורה שווה משהו הוא חייב לדעת את התשובה.

חיים הררי: המורה למדעים נשלח על ידינו למלחמה בלי כלי נשק.

חיים הררי: הוא נדרש ללמד בחטיבת ביניים קצת פיזיקה, קצת כימיה, קצת ביולוגיה, קצת מחשבים, קצת טכנולוגיה.

חיים הררי: הוא אמור להיות מומחה אוניברסאלי בשטחים שמשתנים כל שבוע ואין שום אפשרות שהוא ידע את זה.

חיים הררי: המורה למדעים צריך לקבל ממערכת החינוך תמיכה בדמות של מרכזי מורים והדרכה ברשת והשתלמויות ואין סוף של שירותי עזרה ותמיכה ומצד שני המורה למדעים, תפקידו להיות מעין שוטר תנועה ומדריך שמדריך את הילד למצוא את התשובות בים הרחב של האינפורמציה שמסביבנו.

חיים הררי: זה תפקיד לגמרי אחר ממה שהיה המורה למדעים שהיה לי כשאני הייתי ילד.

חיים הררי: השתנו הדברים.

חיים הררי: אנחנו מבינים את זה כבר 20 שנה אבל איכשהו המערכת לא רוצה להבין את זה.

חיים הררי: בכל הנושאים האלה יש הרבה דברים שאפשר לעשות.

חיים הררי: אז אני רוצה להגיד מהסוף להתחלה.

חיים הררי: אין תשובה אחת.

חיים הררי: אין תרופת פלא.

חיים הררי: צריכה להיות הדרכה טובה יותר של מורים וכן מערכת תמיכה של מורים, וכן שיפור ועדכון של תוכניות.

חיים הררי: צריכות להיות יותר שעות שבועיות.

חיים הררי: צריכות להיות יותר מעבדות.

חיים הררי: צריך להיות מכלול אדיר של דברים.

חיים הררי: זה לא מקרה שבאותו דוח "מחר 98" מלפני 18 שנה היו 43 המלצות.

חיים הררי: הדוח הזה כבר לא תקף.

חיים הררי: עבר זמנו.

חיים הררי: הוא מלפני 18 שנה.

חיים הררי: אבל אם היום היו כותבים דוח כזה עדיין היו בו 40 או 50 המלצות וחלק מהן בושה להגיד היו אותן המלצות כי הן לא בוצעו.

חיים הררי: המבחנים הבינלאומיים נותנים לנו מראה להסתכל על עצמנו.

חיים הררי: אבל הם לא הדבר הכי חשוב.

חיים הררי: אני רוצה שנצליח בהם.

חיים הררי: כאן יש בעיה ואני אומר אותה ליושב ראש הוועדה, לא אישית אליו כי הוא מבין את זה אבל לקולגות שלך, כל דבר טוב או רע שאתם עושים בחינוך נותן פירות או סירחון, סליחה על הביטוי, אחרי בערך 10 שנים.

חיים הררי: הפוליטיקאי לא נמדד על מה שקרה לפני 10 שנים.

חיים הררי: אם היום שר החינוך הנוכחי יעשה ניסים ונפלאות הפירות יהיו ב-2020.

חיים הררי: אף אחד לא יזכור שהוא עשה את זה.

חיים הררי: יותר מזה, השר שלפניו והשר שלאחריו יזקפו את זה לזכותם.

חיים הררי: מצד שני אם השר הנוכחי יזניח בצורה פושעת כל מיני דברים הקטסטרופה תהיה בעוד 10 שנים ואף אחד לא יזכור שהוא כיהן באותה תקופה.

חיים הררי: עכשיו יש לנו בעיה נוראית עם הדבר הזה כי זה אף פעם לא דבר ראשון על סדר היום ואף פעם לא הנושא הבוער בחדשות.

חיים הררי: התוצאה היא הזנחה מתמשכת.

חיים הררי: כמה הערות על הנושא השלישי שהוא שימושי טכנולוגיה במערכת החינוך.

חיים הררי: קרה משהו בעולם.

חיים הררי: לפני 150 שנה היתה מהפכה תעשייתית.

חיים הררי: לפני 20 שנה היתה מהפכת המחשוב והתקשוב.

חיים הררי: המהפכה האלקטרונית.

חיים הררי: מערכת החינוך שלנו לא כל כך שמעה על זה עדיין.

חיים הררי: תרשו לי לקרוא לכם כמה שורות: לפני 22 שנה בדיוק, ב-14 בינואר 1988 בבניין הכנסת חילקו פרס לחינוך מטעם קרן רוטשילד.

חיים הררי: היה שם טקס.

חיים הררי: ביקשו ממני לתת הרצאה על המחשבים בחינוך.

חיים הררי: האותיות  www לא היו מוכרות.

חיים הררי: האינטרנט בקושי שלחנו וקיבלנו אי מייל.

חיים הררי: תרשו לי כמה שורות.

חיים הררי: "המחשב המודרני הוא גם כלי תקשורת.

חיים הררי: משולחני במכון וייצמן אני נמצא היום בקשר יומיומי עם עמיתיי למחקר בכל העולם על ידי העברת הודעות, שאלות ותשובות בין המחשב שברשותי והמחשבים שעל השולחנות של עמיתיי באוניברסיטאות בארצות אחרות.

חיים הררי: רשת התקשורת הבין אוניברסיטאית גרמה בשנים האחרונות למהפכה בצורת עבודתנו.

חיים הררי: אין שום סיבה שהדבר לא יקרה גם בבתי הספר תוך העשור קרוב.

חיים הררי: תלמיד בבית ספר יוכל להתקשר למאגר מידע, לעיין בדרכו באנציקלופדיה, בעיתון יומי מתקופת קום המדינה, בתלמוד הבבלי, במגנה כרטא ובחוקה של ארצות הברית.

חיים הררי: התלמיד גם יוכל למצוא שם את בחינת הבגרות בכימיה מלפני 20 שנה, את אחוז השיעים בעיראק, את שמו נשיא קוסטה ריקה ותצלומים צבעוניים של ציוריו של רמברנדט, כל זאת מבלי לעזוב את מקומו בכיתה ובמחיר סביר".

חיים הררי: זאת אומרת זה לא היה אז משהו שאי אפשר לנחש אותו.

חיים הררי: אני לא המצאתי את זה.

חיים הררי: מי שחשב על הדברים האלה ידע את זה כבר אז.

חיים הררי: והמסקנה, 1988, "כבר היום חובה עלינו להכשיר את כל מורי העתיד בתוכניות לימודים שבהן המחשב הוא חלק יומיומי של תהליך הלמידה בכל המקצועות.

חיים הררי: האם חיל האוויר מכשיר את טייסי העתיד בעזרת כדורים פורחים?

חיים הררי: האם אגד מכשירה נהגי אוטובוסים על ידי קורסים לעגלונים?

חיים הררי: האם ייתכן שסמינר למורים או בית ספר לחינוך באוניברסיטה יכשיר את מורי העתיד מבלי להרגילם מהיום הראשון לפעולה יומיומית בסביבה מרובת מחשבים"?

חיים הררי: מה שאני מנסה להגיד בזה, הכתובת היתה על הקיר.

חיים הררי: והנה עברו 22 שנה ואנחנו עדיין לא שם.

חיים הררי: עדיין אין לכל ילד בבית הספר ובבית מחשב.

חיים הררי: ברוב הבתים יש מחשב אבל לילד עצמו אין המחשב הפרטי שלו שהוא לוקח אותו הביתה ולבית הספר ומשתמש בו.

חיים הררי: עכשיו עוד משפט: "המחשב הוא רק כלי.

חיים הררי: כלי אדיר אבל כלי.

חיים הררי: הוא איננו מטרה, הוא איננו רעיון, הוא איננו אידאל.

חיים הררי: אין לו ולא יהיו לו ערכי מוסר.

חיים הררי: הוא לא יחנך אותנו לסובלנות וגם לא לקיצוניות.

חיים הררי: הוא לא יקנה ערכים, הוא לא יחליף את המחנכים ולא ישמש כמודל לחיקוי לדור הצעיר.

חיים הררי: כמו כל כלי אחר תועלתו ונזקו של המחשב תלויים בדרך בה נשתמש בו.

חיים הררי: בניגוד לכל כלי אחר שימושיו מגוונים כל כך עד כי אי אפשר לתאר את עתיד החינוך ללא שימוש אינטנסיבי במחשבים".

חיים הררי: כל אלה דברים שנכונים בדיוק מילה במילה גם היום.

חיים הררי: אף אחד לא חושב שאם יכניסו מחשבים לבית הספר כל בוגרי בית הספר יהיו אזרחים הגונים ישרים משרתים את החברה.

חיים הררי: אבל לא יכול להיות שהילד חי בסביבה רווית טכנולוגיה בכל מקום ורק  בבית ספר לא יהיו מחשבים.

חיים הררי: לי יש הכבוד לעמוד היום בראש הוועד המנהל של מכון דיווידסון לחינוך מדעי שהוא גוף על שמכון וייצמן הקים לידו, המנכ"ל שלו אריאל היימן יושב כאן.

חיים הררי: יוסי אלרן ראש היחידה הטכנולוגית יושב שם.

חיים הררי: אני לא באתי למכור את מכון דיווידסון לחינוך מדעי.

חיים הררי: אני באתי למכור דבר אחד.

חיים הררי: מכון וייצמן כבר 40 שנה מקדיש אנרגיה עצומה לחינוך המדעי בבתי הספר מתוך המילה השחוקה ציונות.

חיים הררי: זה לא תפקידו של מכון וייצמן אבל מכון וייצמן חשב שאם לא הוא מי יעשה את זה.

חיים הררי: ואני שמח שהיום גם הטכניון והאוניברסיטה העברית בירושלים ואוניברסיטת תל אביב ואוניברסיטאות אחרות נחלצו למשימה.

חיים הררי: אם לא אנחנו מי?

חיים הררי: אנחנו הקמנו מערכת שכוללת בכל הרמות למצטיינים, לטובים, למתעניינים, לכל הנוער ולנוער מנותק שנפלט מבתי הספר שאנחנו מנסים לקרב אותו חזרה לחיים דרך המדע והטכנולוגיה.

חיים הררי: יש לנו מגוון עצום של תוכניות כולל תוכנית אחת "מחשב כתום" שבה הילד מקבל, כרגע יש לנו אלף ומשהו תלמידים בבתי הספר ב-30 או 40 כיתות בהרבה ישובים, הילד מקבל מחשב נייד שהוא לוקח איתו יום יום הביתה לבית הספר ומשתמש בו.

חיים הררי: זה לא הופך אותו לגאון, זה לא הופך אותו למדען אבל זה מכניס אותו לסביבה של המאה ה-21.

חיים הררי: התלונות שלי על מדינת ישראל הן שמתוך עשרות הפרויקטים שאנחנו עושים תמיכת משרד החינוך בנו היא 4% מתקציבנו.

חיים הררי: מכון דיווידסון לחינוך מדעי שעוסק אך ורק בתרומה התנדבותית מבחינה קונספטואלית לחינוך במערכת החינוך הישראלית 4% מתקציבו בא ממשרד החינוך.

חיים הררי: כל השאר בא מתרומות שאנחנו מגייסים ומדמי השתתפות של תלמידים ומורים בתוכניות שלנו ומכל מיני מקורות אחרים.

חיים הררי: זה דבר שהדעת איננה סובלת.

חיים הררי: אם משרד החינוך היה עושה את כל הדברים האלה בעצמו מי צריך אותנו, אבל הוא לא עושה.

חיים הררי: ואנחנו נחלצים לעזרה והייתי מצפה לתמיכה.

חיים הררי: התלונה הזאת היא לא על משרד החינוך של היום כי השר הנוכחי והמנכ"ל הנוכחי והמנהל החדש שיושב איתנו כאן עופר רימון של מינהל המדע וטכנולוגיה בקושי נכנסו לתפקיד.

חיים הררי: אני מדבר על 10 השנים האחרונות.

חיים הררי: על שתי שרות החינוך הקודמות ועל כל המערכת שהיתה בשנים האלה.

חיים הררי: אנחנו גם הקמנו במכון וייצמן את פרויקט "פרח" לפני 35 שנה ועד היום מובילים אותו ומנהלים אותו בכל האוניברסיטאות במדינת ישראל.

חיים הררי: לצערי הרב לא רק שיש הזנחה של המערכת הממשלתית בנושא החינוך המדעי והטכנולוגי אלא ששיגעון המשפטנים והחשבים להפרטה ולבקרה מופרזת מונע שורה ארוכה מאוד של פעילויות.

חיים הררי: אני כבר עשרות שנים מלווה את פרויקט "פרח".

חיים הררי: היתה לי הזכות להיות אחד משני מקימיו.

חיים הררי: אני יושב ראש מועצת "פרח" מזה שנים.

חיים הררי: כל מה שאני עושה למען "פרח" בשנים האחרונות זה לנסות להציל אותו מסגירה על ידי המשפטנים והחשבים שמנסים בכל דרך לחסל אותו.

חיים הררי: וכאשר אנחנו הקמנו מוזיאון למדע תחת כיפת השמיים במכון וייצמן גן המדע ולידו הפעילויות לנוער שוחר מדע שהן כבר קיימות 40 שנה אז באה הממשלה ואומרת, למוזיאון המדע אנחנו יכולים לתת תמיכה רק אם הוא לא במוסד להשכלה גבוהה.

חיים הררי: כלומר הוא עמותה עצמאית.

חיים הררי: אבל לנוער שוחר מדע אנחנו לא יכולים לתת תמיכה בעמותה עצמאית אלא רק אם היא במוסד להשכלה גבוהה ולכן אתם לא יכולים לקיים פעילות לנוער שוחר מדע במוזיאון המדע שלכם כי אתם צריכים לוותר או על התמיכה הזאת או על התמיכה הזאת.

חיים הררי: ואתם יודעים מה?

חיים הררי: ויתרנו על אחת מהן.

חיים הררי: כי אין לנו ברירה.

חיים הררי: זה פשוט מפוצץ את השכל.

חיים הררי: אז אנחנו ממשיכים להכשיר נהגי אוטובוס על ידי קורסים של עגלונים  וטייסים לחיל האוויר בעזרת שימוש בכדור פורח.

חיים הררי: אבל בחיל האוויר לא הייתם מקבלים את זה ומשום מה במערכת החינוך התיכון וחטיבות הביניים אנחנו מקבלים את זה.

חיים הררי: אנחנו יוצרים אסון כלכלי מעבר לאינטלקטואלי ולדמוקרטיה בעוד 10 או 15 שנים בגלל ההזנחה הזאת.

חיים הררי: אני שמח לשמוע ניצנים של הבנה במשרד החינוך הנוכחי.

חיים הררי: אבל זה לא מספיק.

חיים הררי: צריכה להיות התעוררות טוטאלית כמו שהיתה בתחילת שנות התשעים תודות לזבולון המר ז"ל ולאמנון רובינשטיין ייבדל לחיים ארוכים, ויצחק רבין ז"ל שהוביל את המהלך הזה אז.

חיים הררי: אם הדברים האלה לא יהיו אנחנו בצרות צרורות.

חיים הררי: תודה רבה אדוני היושב ראש.

מאיר שטרית: תודה רבה לפרופסור הררי.

מאיר שטרית: אני מודה לו שהוא נענה לבוא לוועדה ולהיות בעצם teaser לכל הדיון הזה.

מאיר שטרית: חשוב היה לשמוע את דעתו כמי שמטפל בצורה רצינית בתחום הטכנולוגיה בחינוך.

מאיר שטרית: הוא לא הזכיר שמכון וייצמן עובד גם בתחום של פיתוח חומרי הוראה למורים.

מאיר שטרית: מניסיון אישי, אני הגעתי לפוליטיקה בגלל שהייתי שנה אחת מורה למתמטיקה, פיזיקה, כימיה וביולוגיה בשלושה בתי ספר שונים.

מאיר שטרית: הייתי בגיל 19 לפני הגיוס שלי לצה"ל בשנת הלימודים האחרונה שלי באוניברסיטה.

מאיר שטרית: בגלל השנה הזאת אני בכלל הגעתי לפוליטיקה.

מאיר שטרית: לימדתי ביבנה ובכפר בתיה.

מאיר שטרית: ראיתי את הפער האדיר.

מאיר שטרית: החלטתי שזה בלתי נסבל שיבנה תהיה במצב הזה, שילדים בכיתה י"א לא ידעו לקרוא, לא ידעו לוח הכפל והייתי צריך ללמד אותם פיזיקה.

מאיר שטרית: 1968.

מאיר שטרית: עשיתי מלחמה על הרשות המקומית שהובילה אותי בסוף בלית ברירה אחרי השירות שלי בצה"ל, הגעתי למסקנה שהפגנות וסגירת הרחוב הראשי והמחאות לא עוזרות וצריך לתפוס את השלטון.

מאיר שטרית: זה מה שעשיתי.

מאיר שטרית: ב-74 נבחרתי לראשות המועצה ויבנה היתה אז מקום נחשל בכל הפרמטרים.

מאיר שטרית: כאשר נבחרתי לראש המועצה האתגר שעמד בפני – איך אני יכול לשנות את העיר?

מאיר שטרית: הכלי היחידי שהשתמשתי בו כדי לשנות את המצב היה החינוך.

מאיר שטרית: האמנתי שאם אני אשנה את מערכת החינוך בעיר אני נותן תקווה לתושבים המקומיים ואני יכול להעיז להציע לאנשים מחוץ ליבנה לבנות את הבית שלהם במקום ושהילדים שלהם יקבלו את החינוך הכי טוב בארץ.

מאיר שטרית: וכך היה.

מאיר שטרית: הדברים האחרים כתובים בספר ההיסטוריה.

מאיר שטרית: ב-75 בכל בתי הספר ביבנה היו מחשבים.

מאיר שטרית: לא היו מחשבים אישיים.

מאיר שטרית: אבל היתה מערכת שילדים יכלו לתרגל חשבון, לשון.

מאיר שטרית: והיד שלי היתה על הדופק.

מאיר שטרית: החינוך היה מנוף שבאמצעותו יבנה הפכה ממקום נחשל לאחת הערים היפות בארץ.

מאיר שטרית: אין אפס.

מאיר שטרית: אי אפשר לדרוך במקום.

מאיר שטרית: התחלתי ביבנה בשנת 74 כראש מועצה.

מאיר שטרית: מספר מסיימי הבגרות היה 10%.

מאיר שטרית: כשעזבתי את תפקידי בעירייה ב-87, 13 לאחר מכן מספר מסיימי הבגרות היה על 90%.

מאיר שטרית: זה מדבר בעד עצמו.

מאיר שטרית: החינוך הוא כלי בלתי רגיל.

מאיר שטרית: החינוך הטכנולוגי והמדעי מאתגר.

מאיר שטרית: הפסיקו ללמד בבתי ספר פיזיקה וכימיה וביולוגיה.

מאיר שטרית: לפי סירזמנסקי.

מאיר שטרית: או לפי שפירא.

מאיר שטרית: זה פיזיקה של המאה ה-19.

מאיר שטרית: עשיתי פרויקט פעם עם יעקב אגם של תוכנית אגם בחינוך שלימדו ילדים בגיל 3 צורות הנדסיות, תוכנה שהוא פיתח בונצואלה.

מאיר שטרית: הפוטנציאל הוא עצום.

מאיר שטרית: הייתי שר חינוך 5 חודשים בסוף הקדנציה של ממשלת שרון.

מאיר שטרית: אז היה לי הזדמנות להציל את "פרח" כי גם אז עמדו להפריט אותה.

מאיר שטרית: אני נלחמתי בכנסת להעביר את חוק יום חינוך ארוך שלצערי לא מופעל כמו שמתכוון המחוקק.

מאיר שטרית: עדיף לתקן את המצוקה לפני שהיא נוצרת מאשר לתקן אותה אחרי שהיא נוצרת.

מאיר שטרית: הבעיה של החינוך היא לא רק כסף.

מאיר שטרית: הכסף לא מחולק נכון.

מאיר שטרית: חשוב לי בקטע של חינוך מדעי לנסות לגרום לשינוי.

מאיר שטרית: אנחנו נשמע את ד"ר עופר רימון מנהל מינהל מדע וטכנולוגיה במשרד החינוך שגם הכין מצגת.

מאיר שטרית: תציג לנו מה המצב היום.

מאיר שטרית: בבקשה.

עופר רימון: אני מאוד מודה על הדיון הזה.

עופר רימון: אני רוצה להציג לחברים שלי ממשרד החינוך ד"ר גבי אביטל המדען הראשי של משרד החינוך, גרשון כהן שהוא מנהל טכנולוגיה, ניצה ברנע מפמ"רית לכימיה ויעקב שיינבויים מפמ"ר מקצועות אלקטרוניקה וחשמל.

עופר רימון: חשבתי להציג חינוך למדעים, חינוך לטכנולוגיה.

עופר רימון: בכל אחד מהדברים לתת רקע, לתאר איפה הבעיות המרכזיות, ולהציג את תפיסתנו.

עופר רימון: נכנסתי לתפקיד בשבוע הראשון של חודש ספטמבר.

עופר רימון: אני מסכים עם הדברים של פרופסור הררי.

עופר רימון: ההפרדה בין מדע וטכנולוגיה קו הגבול קשה למצוא אותו.

עופר רימון: מדע וטכנולוגיה הוא מקצוע מאוחד מגן ועד כיתה ט'.

עופר רימון: תוכניות הלימודים בבית ספר יסודי בחטיבות הביניים הן מאוד רחבות.

עופר רימון: ההמלצה היא שהם יקבלו בין 4 ל-6 שעות שבועיות.

עופר רימון: בפועל עם השנים משרד החינוך ניסח דרישות מינימום שהיום בתי הספר התיישרו אל הדרישות האלה, משמע 3 שעות שבועיות מכיתה א' עד כיתה ו' ודרישות המינימום בחטיבת הביניים 4 שעות שבועיות בכיתה ז' ו-5 שעות שבועיות בכיתה ח' ובכיתה ט'.

עופר רימון: עם כניסתי לתפקיד בדקנו את בתי הספר כמה שעות שבועיות נותנים למדעים וגילינו שגם את השעות האלה האמורות להיות לא נותנים.

עופר רימון: אז יש שלוש רמות.

עופר רימון: הרמה ההצהרתית שלנו, רמת המינימום שלנו והרמה בפועל שמיושמת ובכל אחת יש לנו פחת.

עופר רימון: בחטיבה עליונה המקצועות המדעיים כלומר פיזיקה, כימיה, ביולוגיה, מדעי הסביבה נלמדים ברמה של 1 יחידת לימוד, 3 יחידות לימוד, או 5 יחידות לימוד.

עופר רימון: מדע וטכנולוגיה בחברה זה מקצוע שמעט תלמידים נבחנים בו, אלף תלמידים בשנה.

עופר רימון: כשאנחנו מדברים על מקצועות החובה בתעודת הבגרות אז המתמטיקה הוא מקצוע חובה.

עופר רימון: בתוך הבחירות תלמיד יכול לבחור מקצוע מדעי מוגבר.

עופר רימון: 1 יחידת לימוד זה שווה ערך ל-3 שעות שבועיות שלומדים בכיתה י'.

עופר רימון: 3 יחידות לימוד זה 9 שעות שבועיות.

עופר רימון: 3 שעות שבועיות בכיתה י' ועוד 6 שעות שבועיות בכיתה י"א.

עופר רימון: 5 יחידות לימוד זה 15 שעות שבועיות – 3 שעות שבועיות בכיתה י' ועוד 6 שעות בי"א ו-6 שעות בי"ב.

עופר רימון: כשנכנסים לנושא של מדעים מוגבר- 5 יחידות פיזיקה, 5 יחידות כימיה, 5 יחידות ביולוגיה.

עופר רימון: כרגע אני מדבר על החינוך העיוני.

עופר רימון: 58,705 תלמידים נגשו לבחינות בגרות ברמה של 5 יחידות לימוד בחינוך העיוני בתשס"ח.

עופר רימון: מתוכם 4355 תלמידים ב-5 יחידות פיזיקה, 5478 ב-5 יחידות כימיה, 8385 תלמידים ב-5 יחידות ביולוגיה.

עופר רימון: כל היתר זה לא מקצועות מדעיים מוגברים.

עופר רימון: חשבתי שהנתון הזה יעניין אתכם.

עופר רימון: המקצוע המדעי מוגבר שבו שיעור הבנות נמוך זה פיזיקה – 36% בסך הכול.

עופר רימון: שיעור הזכאים לתעודת בגרות בהצטיינות, יש לנו פרמטר כזה שאומר כמה תלמידים בחרו 5 אנגלית, 5 מתמטיקה והגיעו לציון ממוצע מעל 90.

עופר רימון: בפיזיקה 24% מהתלמידים גם הגיעו לתעודת בגרות בהצטיינות.

עופר רימון: בכימיה 14% ובביולוגיה 6%.

עופר רימון: יש כאן פילוח כמה מהם עושים 5 יחידות אנגלית וכמה תלמידים עושים 5 יחידות מתמטיקה.

עופר רימון: בסך הכול בחינוך העיוני לומדים עיוני מוגבר כ-24% מהתלמידים.

עופר רימון: 50% מהם לומדים מדעים מוגבר עם 5 יחידות לימוד מתמטיקה.

עופר רימון: 17% זכאים לתעודת בגרות בהצטיינות.

עופר רימון: איפה אנחנו רואים את הבעיות המרכזיות?

עופר רימון: תוכנית הלימודים הרשמית בחטיבת ביניים היא עדיין התוכנית מ-1996.

עופר רימון: התוכנית הזאת היא תוכנית מצוינת, רחבה, אינטגרטיבית אבל כשאנחנו בודקים את הדברים, הרי הכניסו מקצועות של כימיה, פיזיקה, ביולוגיה, מדעי כדור הארץ וטכנולוגיה, אבל כשאנחנו בודקים את בסיסי הידע של הילדים בכל אחד מהמקצועות יש לנו בעיה.

עופר רימון: המורים גם אומרים לנו שאנחנו לא מגדירים להם בצורה מספיק ברורה מה ילד בכל שכבת גיל צריך לדעת בסוף הדרך ולכן היום אנחנו אומרים שאנחנו צריכים לאזן בין הדרישה למקצוע מורחב לבין הצורך לבסס את הידע בכל אחד מתחומי הדעת.

עופר רימון: למצוא איזון בין שני הדברים האלה.

עופר רימון: הנושא של ההישגים של התלמידים במבחנים לאומיים ובינלאומיים הם נמוכים.

עופר רימון: אנחנו הצגנו את מבחן טימס ב-2007 בו ישראל דורגה במקום ה-25 מתוך 49 מדינות.

עופר רימון: שיעור המצטיינים שקיבלו ציון מעל 625 אז אפשר לראות שבישראל רק 5% מהתלמידים הם מצטיינים במדעים.

עופר רימון: זה נתון שעומד בצורה מתואמת עם שיעור התלמידים שמגיעים לתעודת בגרות בהצטיינות.

עופר רימון: קחו מדינה כמו איראן.

עופר רימון: באיראן 2% תלמידים מצטיינים.

עופר רימון: אז ישראל מוציאה 5% .

עופר רימון: גודל שכבת גיל באיראן זה מיליון וחצי תלמידים.

עופר רימון: זאת אומרת שאיראן מוציאה 30 אלף מצטיינים בתחומי המדעים.

עופר רימון: אם תיקחו את סינגפור תראו כמה מצטיינים הם מוציאים בכל שכבת גיל.

עופר רימון: הדבר הנוסף שמדאיג אותנו זה התלמידים שיש להם את הבסיס כדי לתפקד במאה ה-21.

עופר רימון: וכאן זה נתון של הסף התחתון.

עופר רימון: כמה תלמידים לא עברו את הסף התחתון במבחן הבינלאומי שהוא ציון 400.

עופר רימון: מי שלא עבר את הסף התחתון במדעים זה אומר שהוא אנאלפבית במדעים.

עופר רימון: זה אומר שאת הדברים האלמנטאריים ביותר על גוף האדם, על מערכת השמש, יש חשש שהוא לא יודע.

עופר רימון: 25% מהתלמידים בישראל לא עברו את הסף התחתון.

עופר רימון: החרדים לא השתתפו במבחן הזה.

עופר רימון: אחד לכל 3 ילדים הוא עילג במדעים.

עופר רימון: יש לנו גם בעיה ברצף למידה.

עופר רימון: מיסודי לחטיבת ביניים לחטיבה עליונה.

עופר רימון: דברים כמו גוף האדם נלמדים בבית ספר יסודי, לא ממשיכים ללמד אותם בחטיבת ביניים, לא ממשיכים ללמד אותם בחטיבה עליונה.

עופר רימון: בכיתה י' יש הרבה ילדים שבכלל לא לומדים מקצוע מדעי.

עופר רימון: ילד שבוחר ללמוד ביולוגיה מורחב בסוף כיתה י' יהיה עם ידע בתחום הביולוגיה אבל לא יהיה לו ידע בפיזיקה וכימיה.

עופר רימון: בסוף כיתה י' יש מבחן בינלאומי הפיזה שבודק את האוריינות המדעית של תלמיד בגיל 15 וזה יכול להיות אחד ההסברים למה מדינת ישראל לא מצליחה.

עופר רימון: כמו שאמר פרופסור הררי הבעיה היא לא המבחן הבינלאומי.

עופר רימון: הבעיה היא שבגיל 15 יש ילדים שאין להם את הבסיס המדעי בתחומים שחשובים לנו.

עופר רימון: בעיה נוספת ששיעור התלמידים שבוחרים מקצועות מדעיים מוגברים נמוך מדי כמו שראינו.

עופר רימון: יחד עם החינוך הטכנולוגי זה מגיע לסדר גודל של 20 אלף תלמידים שלומדים מדעים מוגבר אם בחינוך העיוני או החינוך הטכנולוגי.

עופר רימון: שיעור התלמידים הלומדים מדעים מוגבר וגם 5 יחידות מתמטיקה ואנגלית גם הוא נמוך מדי.

עופר רימון: כאן אנחנו יורדים ל-40% מתוך 20 אלף.

עופר רימון: שיעור המצטיינים עומד על 4%.

עופר רימון: שיעור הבנות שלומדות פיזיקה מוגבר הוא נמוך ועומד על 36%.

עופר רימון: תאור הבעיה משליך על תפיסת הפתרון שלנו.

עופר רימון: אנחנו רוצים להגדיר בכל שכבת גיל מה בדיוק כל ילד צריך לדעת.

עופר רימון: אנחנו מבקשים היום מכל המפמ"רים לפיזיקה, כימיה, ביולוגיה שיבדקו יחד איתנו מה התפוקות שילד צריך להגיע בכיתה ט' כדי שנוודא שיותר ילדים יוכלו להמשיך הלאה לכיוון של המדעים המוגבר.

עופר רימון: אנחנו רוצים להגיע לכך שכל ילד בכיתה י' ילמד מקצוע מדעי.

עופר רימון: דבר נוסף אנחנו צריכים לאתר תלמידים מוכשרים במדעים יותר מוקדם ולאתגר אותם כבר מגילאים מוקדמים יותר תוך העדפה מתקנת לבנות ולתלמידים מרקע חברתי כלכלי חלש כי שם נמצא המאגר הלא מנוצל בתחומים האלה.

עופר רימון: הנושא של הצטיידות ותחזוקה של מעבדות מדעיות בכל שלבי החינוך גם הוא מעניינו.

עופר רימון: זה בקשר לחינוך המדעי.

עופר רימון: נעבור לחינוך הטכנולוגי.

עופר רימון: החינוך הטכנולוגי מבוסס על 3 בחירות.

עופר רימון: בחירה א מקצוע מדעי ואז תלמיד יכול לבחור מאחד משלושת המקצועות המדעים- כימיה, פיזיקה או ביולוגיה, או מקצוע מדעי הטכנולוגיה.

עופר רימון: בדרך כלל פיזיקה או כימיה או ביולוגיה בוחרים בנתיב הטכנולוגי התלמידים היותר חזקים ואת מדעי הטכנולוגיה בוחרים התלמידים היותר חלשים.

עופר רימון: בחירה ב זה מקצוע מוביל במגמה ובחירה ג זה מקצוע ההתמחות.

עופר רימון: החינוך הטכנולוגי מוביל לשתי זכאויות: הזכאות לבגרות, בגרות טכנולוגית ותעודה טכנולוגית ומעבר לזה הוא מאפשר לילד לסיים עם 14 יחידות לימוד שזה 7 יחידות של התעודה הטכנולוגית ועוד 7 יחידות עיוניות.

עופר רימון: 14 יחידות לימוד האלה מאפשרות לו גם ללא תעודת בגרות ללימודי טכנאים הנדסאים.

מאיר שטרית: למה שלא יוכל להמשיך ללמוד בטכניון?

גבריאל אביטל: לא חסרים מהנדסים בטכניון.

גבריאל אביטל: אתה מדבר על תחום אחר לחלוטין שלא בטוח שהוא יצליח להגיע לטכניון מהשלבים האלה.

עופר רימון: אני רק רוצה להשלים.

עופר רימון: יש לנו בחינוך הטכנולוגי 18 מגמות שמחולקות ל-3 קבוצות.

עופר רימון: הקבוצה הגבוהה שאלה הנדסות – הנדסה אלקטרוניקה ומחשבים, הנדסה מכונות, הנדסת תוכנה, ביוטכנולוגיה, מדעי טכנולוגיה, המגמות הטכנולוגיות והמגמות המקצועיות יותר.

עופר רימון: אנחנו רצינו להדגים לגבי מגמה אחת איך היא בנויה כדי שתקבלו תחושה מה זה מגמה טכנולוגית.

עופר רימון: נמצא כאן יעקב שיינבויים שיציג מה זה אומר למשל מגמה של אלקטרוניקה.

יעקב שיינבויים: המגמה מורכבת מ-3 מקצועות בחירה.

יעקב שיינבויים: בחירה יכולה להיות פיזיקה והיא הבחירה המומלצת והמועדפת.

יעקב שיינבויים: גם רמת הלימודים בפיזיקה מומלצת על ידינו ל-5 יחידות לימוד.

יעקב שיינבויים: אלה שלא יכולים לעשות את זה אז או שיעשו פיזיקה ברמה של 3 יחידות לימוד או יחידת לימוד אחת.

יעקב שיינבויים: ואחרים יעשו את מדעי הטכנולוגיה באחת מהרמות האפשריות.

יעקב שיינבויים: יש אולי מקום לעשות חשיבה מחודשת על הדברים האלה לאור השינויים במדע.

יעקב שיינבויים: בחירה ב' זה המקצוע המוביל והוא מקצוע ייחודי בכל מגמה.

יעקב שיינבויים: יש רק מקצוע אחד כזה.

יעקב שיינבויים: הוא נקרא אלקטרוניקה ומחשבים.

יעקב שיינבויים: הוא מהווה את תשתית הידע שדרוש להמשך הלימודים במגמה.

יעקב שיינבויים: הבחירה השלישית היא אחת משלוש אפשרויות אצלנו והוא נקרא מקצוע התמחות.

יעקב שיינבויים: או התמחות במערכות אלקטרוניות.

יעקב שיינבויים: מערכות מחשבים בעיקר חומרה וגם תוכנה של מחשבים.

יעקב שיינבויים: מערכות מחשוב ובקרה עם בקרה של תהליכים.

יעקב שיינבויים: אלה שתי התמחויות יותר קטנות.

יעקב שיינבויים: כאשר מערכות מחשבים מיועדת לעילית של התלמידים שלנו.

יעקב שיינבויים: יש 6 בתי ספר בסך הכול בכל הארץ שמלמדים את ההתמחות הזאת.

יעקב שיינבויים: זה מאוד אליטיסטי.

יעקב שיינבויים: אנחנו דוגלים בשיטה של הוראה מונחית פרויקטים project based learning .

יעקב שיינבויים: מאוד מקדמים את העניין הזה.

יעקב שיינבויים: יש תלמידים שפיתחו את פרויקט המדבקה עם חברה.

יעקב שיינבויים: שנה לפני שזה התפרסם בתקשורת אני ראיתי את הפרויקט הזה עובד.

יעקב שיינבויים: בוצע על ידי תלמידים שגידלו פולימר של מדבקה שמדביקים על חזה של אדם עם מערכת מחשב נישא על ידו שמבקרת את מצב הלב שלו ובמידת הצורך מחממת את הפולימר והוא מצידו מפריש תרופה שאמורה לטפל בבעיית הלב.

יעקב שיינבויים: וזה עשו תלמידים שנחשפו לבעיה אצל איזה קרוב משפחה שלהם.

יעקב שיינבויים: הם החליטו שהם רוצים להתמודד עם העניין.

יעקב שיינבויים: הם עשו את זה בשיתוף פעולה עם פרופסור מבית חולים הדסה.

יעקב שיינבויים: כאן יש לנו דוגמה לתת מקצועות שמרכיבים את המקצוע המוביל אלקטרוניקה ומחשבים.

יעקב שיינבויים: וחלוקת השעות.

יעקב שיינבויים: אנחנו הגדרנו את הנושא של פרויקטים.

יעקב שיינבויים: אמרנו אם כבר אפשר לעשות שימוש לטובת הציבור פרויקט שמסייע לאנשים עם מוגבלויות.

יעקב שיינבויים: (הקלטה מושמעת) הבוגרים שלנו מבוקשים על ידי הצבא.

יעקב שיינבויים: הם משתלבים במערך הטכנולוגי.

יעקב שיינבויים: אחר כך הם משתלבים היטב בתעשייה.

יעקב שיינבויים: הבוגרים שלנו יכולים להמשיך ללימודי י"ג י"ד וגם בהמשך ללימודי הנדסה.

יעקב שיינבויים: יש לנו גם מגמת לימודים בבית ספר שכולו בנות.

יעקב שיינבויים: בנות לומדות אלקטרוניקה.

עופר רימון: כשאנחנו מסתכלים על החינוך הטכנולוגי בתשס"ט 32200 תלמידים למדו בחטיבה העליונה בישראל, מתוכם 115 אלף תלמידים בחינוך הטכנולוגי.

עופר רימון: בחינוך הטכנולוגי לומדים 36% משכבת גיל.

עופר רימון: זה משתנה בשלוש השנים האחרונות.

עופר רימון: בכיתה י"ב שיעור הבנות 46% מול 57% בחינוך העיוני, ושיעור הלומדים הלא יהודים בחינוך הטכנולוגי בכיתה י"ב היה 19% מול 14% בחינוך העיוני.

עופר רימון: כשאנחנו לוקחים את מגמות העילית וכאן אנחנו יכולים להשוות את זה למקצועות המדעיים המוגברים בחינוך העיוני אז יש לנו 11 אלף תלמידים שלומדים בכיתה י"ב במגמות עילית בחינוך הטכנולוגי שזה הנדסת אלקטרוניקה, הנדסת תוכנה, הנדסת ביו טכנולוגיה, המגמה המדעית הנדסית והנדסת מכונות.

עופר רימון: מהם עושים 5 יחידות פיזיקה, 5 יחידות כימיה, 5 יחידות ביולוגיה, 5 יחידות מתמטיקה.

עופר רימון: בסך הכול שיעור הבנות הוא 35% במגמות האלה ובגלל זה הפרויקט עליו סיפר יעקב באולפנה חורב מעניין אותנו מאוד כי אנחנו מחפשים איך להכניס יותר בנות למגמות העילית של החינוך הטכנולוגי.

עופר רימון: 60% לומדים מקצוע מדעי מוגבר בבחירה א' רובם פיזיקה, 33% לומדים מתמטיקה 5 יחידות לימוד, 13% זכאים לתעודת בגרות בהצטיינות.

עופר רימון: כשאנחנו מדברים עם צה"ל אנחנו שומעים שיש ירידה של בוגרי החינוך הטכנולוגי שמתגייסים לצה"ל.

עופר רימון: יש מחסור חמור בכוח אדם בצה"ל.

עופר רימון: עקב המחסור החמור 35%-50% מבעלי המקצועות הטכנולוגיים המובהקים בוגרי הנתיב העיוני צה"ל נאלץ להכשיר אותם.

עופר רימון: צה"ל צועד לקראת מהפכה טכנולוגית.

עופר רימון: שדה הקרב העתידי יהיה טכנולוגי.

עופר רימון: זה לא רק הצורך בתלמידים בעלי מקצועות טכנולוגיים.

עופר רימון: המיומנות בשדה הקרב העתידי תהיה כך שכל בוגר יצטרך שליטה בטכנולוגיה.

עופר רימון: זה לא רק עניין של שדה הקרב.

עופר רימון: גם התעשייה אומרת אותו דבר.

עופר רימון: אתה לא יכול להקנות מיומנויות המאה ה-21 ללא שיהיו לך טכנולוגיות של המאה 21 בתוך בתי הספר.

מאיר שטרית: עושה רושם לפעמים שמשרד החינוך משועבד לצבא.

מאיר שטרית: כיתות י"ג- י"ד נועדו להכשיר טכנאים לצבא, דבר שמגביל את האנשים בהמשך הדרך.

מאיר שטרית: אתם צריכים ללמד את הבסיס של המדע והטכנולוגיה בתיכון.

מאיר שטרית: לא מיומנויות ספציפיות.

מאיר שטרית: שהצבא ילמד אותם מיומנות ספציפית שהם צריכים.

מאיר שטרית: לא צריך ללמוד בבית ספר תיכון ללמוד להיות מכונאי מטוסים.

עופר רימון: הטענות של צה"ל הן שהבסיס הטכנולוגי שאיתם מגיעים הבוגרים הוא נמוך והוא לא מספק אותם.

עופר רימון: גם בנתוני המועצה להשכלה גבוהה אנחנו רואים שבעשור האחרון יש ירידה בפונים לתחומי המדע והטכנולוגיה.

עופר רימון: מ-31% ל-27% בתשס"ח ואם מדובר במגמה אז בשנה הקרובה זה ירד לאזור ה-25%.

עופר רימון: התעשיינים מדברים על העדר הכשרה, התנסות מעשית בהיבט ייצור תעשייתי בתקופת הלימודים בכל מסלולי הלימוד, היעדר התמקדות בתחומים הנוגעים לתעשייה מסורתית מתקדמת.

עופר רימון: מדברים על מחסור בכל הדרגים.

עופר רימון: אנחנו גם מוטרדים מאותו דבר שזה אומר הרמה של פס הייצור.

עופר רימון: היום רואים במפעלים הרבה מאוד עולים שעלו בזמנו מהעלייה הרוסית.

עופר רימון: רובם מבוגרים ואנחנו אל מצליחים לייצר עדיין את הדור הבא.

עופר רימון: זה מדאיג כי זה יכול לגרום לניוון של התעשייה.

עופר רימון: בהשוואה בינלאומית, בהשוואה למדינות OACD יש לנו 10% פחות תלמידים בחינוך הטכנולוגי מהממוצע שלהם.

עופר רימון: גם שיעור התלמידים שלנו, יש מערכת שבה אנחנו משלבים תלמידים בתעשייה הוא מאוד נמוך, הוא 3.9% וגם אלה נספרו כתלמידים שלומדים בבתי ספר של התמ"ת.

עופר רימון: גם שם אנחנו רואים שהרבה מהם לא משלבים באופן אמיתי שילוב של לימודים ועבודה בתעשייה.

עופר רימון: אני אסכם.

עופר רימון: תפישת הפתרון שלנו אומרת שקודם כל אנחנו צריכים להיכנס למהלך של התאמה של המגמות הטכנולוגיות לצרכים של צה"ל והתעשייה.

עופר רימון: הן מגמות שכל הזמן משתנות והידע נמצא שם.

עופר רימון: התחלנו לעבוד על מנגנון תיאום עם אכ"א ואני מקווה שהוא יהיה מנגנון שיטתי שכל הזמן יעבוד.

עופר רימון: אנחנו מגבשים במשרד תוכנית להרחבת החינוך הטכנולוגי כדי להגיע לממוצעים של מדינות ה-OACD.

עופר רימון: אנחנו שואפים להגיע לבונוס במקצועות העילית של החינוך הטכנולוגי.

עופר רימון: כדי לעודד תלמיד שעושה 5 יחידות פיזיקה ו-5 יחידות מקצוע מוביל בחינוך הטכנולוגי, win win situation, זה יביא עוד ילדים שלומדים פיזיקה וזה גם יביא עוד ילדים שיבחרו במקצועות העלית של החינוך הטכנולוגי.

עופר רימון: חינוך למדע וטכנולוגיה בחטיבת הביניים עם דגש על עידוד בנות לבחור במקצועות האלה של 5 פיזיקה ו-5 כימיה ומקצועות העלית.

עופר רימון: לאתר כמה שיותר מוקדם את הילדים שיש להם פוטנציאל מדעי טכנולוגי להגיע לרמות הגבוהות, ולאתגר אותם מוקדם ככל האפשר.

מאיר שטרית: תודה רבה לד"ר עופר רימון.

מאיר שטרית: אני מעביר את רשות הדיבור לפרופ' אהוד קינן נשיא החברה הישראלית לכימיה.

מאיר שטרית: אחריו יהיה אלישע ינאי יושב ראש מוטורלה.

אהוד קינן: אני מודה לשני הדוברים הקודמים כי חסכו לי דברים אינפורמטיביים.

אהוד קינן: אני רוצה להעשיר את הדיון ברמה הגבוהה יותר, ברמה הגלובלית.

אהוד קינן: מעבר למספרים ולנתונים ברמה העקרונית למדינת ישראל יש רק מחצב אחד-116 אלף נערים שמסיימים את התיכון כל שנה.

אהוד קינן: זה מה שיש לנו.

אהוד קינן: מתוכם בערך 8% נחשפו לדבר שנקרא כימיה.

אהוד קינן: בערך מספר כזה נחשפו לפיזיקה.

אהוד קינן: בערך מספר כזה נחשפו לביולוגיה.

אהוד קינן: עכשיו אלא לא מספרים שאני מחבר אותם יחד.

אהוד קינן: בדרך כלל יש חפיפה באותם ילדים.

אהוד קינן: זה פחות מ-20%.

אהוד קינן: המסקנה היא ש-80% מאוכלוסיית ישראל אין לה מושג במונחים בסיסיים במדע.

אהוד קינן: אין להם יכולת לצעוד אל עבר המאה ה-21.

אהוד קינן: השפה שבה מתנהלת הכלכלה והמערכות החברתיות עתה זו שפת המדע והטכנולוגיה.

אהוד קינן: דהיינו, מתמטיקה ולוגיקה.

אהוד קינן: אם יש 80% שהם לחלוטין לא שמה אין להם יכולת להבחין בין מדע לדמיון.

אהוד קינן: האנשים האלה מתגלגלים החוצה מבתי הספר התיכוניים שלנו והם מגיעים לצבא ולתעשייה ולאוניברסיטאות.

אהוד קינן: אני יכול להביא את נקודת המבט האישית שלי כמרצה בטכניון.

אהוד קינן: אני רואה איזה חומר מגיע לטכניון.

אהוד קינן: יש לי פרספקטיבה של 30 שנות הוראה בטכניון ואני יודע מה היה כאן לפני 20 ו-30 שנה.

אהוד קינן: היום יש בורות מוחלטת.

אהוד קינן: אלה נערים עם מנת משכל גבוהה.

אהוד קינן: אבל תוצאה של הזנחה פושעת של המערכת.

אהוד קינן: בתעשייה אני שומע דברים דומים.

אהוד קינן: מתוקף תפקידי אני נפגש עם תעשייה כימית.

אהוד קינן: אנשים אומרים שאין להשיג צעירים ברמה שהתעשייה צריכה אותם.

אהוד קינן: בצבא המצב גרוע.

אהוד קינן: כלומר מתוך 115 אלף אנשים בוגרים מדי שנה 80% הם אנשים נכים.

אהוד קינן: הדבר הוא כל כך חמור שאני אפילו יכול להציג אותו כמדינה הנמצאת במסלול התאבדות.

אהוד קינן: זה איום קיומי.

אהוד קינן: אין דרך חזרה לפעמים.

אהוד קינן: ישנה מסורת של למדנות שמצויה אצל החרדים למשל.

אהוד קינן: אבל היא לא קיימת במגזרים האחרים.

אהוד קינן: כשאני מסתכל על דוח הררי מלפני 18 שנים עיני צדה נתון אחד שאומר שמדינת ישראל נמצאת במקום ראשון בעולם מבחינת הפער שבין החלק ההצהרתי לבין מה שמתבצע בפועל בשטח.

אהוד קינן: קוראים לזה ישראבלוף.

אהוד קינן: אנחנו פעם התבדחנו על חשבון המצרים ואחרים שיש שם פער אדיר בין המדווח לבין המבוצע בפועל.

אהוד קינן: אני רואה דברים דומים קורים כאן.

אהוד קינן: ברמה הצהרתית 5 יחידות בפיזיקה צריך היה 450 שעות לימוד.

אהוד קינן: בפועל 300 שעות לימוד.

אהוד קינן: המורים המלמדים מדעים הם בדרך כלל אנשים שלמדו במכללות ביולוגיה ולא נחשפו כמעט לפיזיקה וכימיה.

אהוד קינן: מספר המורים הולך ויורד.

אהוד קינן: הגיל הממוצע של מורה לכימיה הוא 49.

אהוד קינן: לא יאומן.

אהוד קינן: מורים נפלטים מהמערכת.

אהוד קינן: יש התדרדרות מדהימה ברמת המורים, במספרם, באיכותם.

אהוד קינן: המדע הוא היררכי.

אהוד קינן: קודם כל יש מתמטיקה.

אהוד קינן: על המתמטיקה יש 3 גושים של הוראה: פיזיקה, כימיה, ביולוגיה.

אהוד קינן: מכאן הולכים לאינטר דיספלינארי, לדברים המשולבים.

אהוד קינן: במינהל המדע והטכנולוגיה מקצועות בחירה טכנולוגיים אנחנו שומעים על ביוטכנולוגיה וננו טכנולוגיה, וננו ביו טכנולוגיה והנדסה קינטית.

אהוד קינן: אני הסתכלתי על הדבר הזה שנמצא באתר של משרד החינוך.

אהוד קינן: זאת תוכנית לימודים של לימודי מאסטר ודוקטורט בכל אוניברסיטה.

אהוד קינן: לקחת ילדים ולתת להם את הדבר הזה, בלי רקע מתמטי מקפיצים אנשים לביו טכנולוגיה.

אהוד קינן: גם למורים אין מושג על מה מדובר.

אהוד קינן: כי הם לא יודעים מה זה חומצה אמינית, מה זה סוכר, מה זה מולקולה.

רונית אשכנזי: לא התלמידים של הביוטכנולוגיה.

רונית אשכנזי: סליחה.

אהוד קינן: אני מדבר על דברים שאני ראיתי בשטח.

אהוד קינן: מהתלמידים שמגיעים אלי לכיתה בטכניון אני מעדיף שיהיו תלמידים שלא למדו בכלל כי מי שלמד בצורה שטחית מוטב שלא יתהדר בזה.

אהוד קינן: יש דבר שנקרא misconception.

אהוד קינן: תפישה שגויה של המציאות.

אהוד קינן: אני חושש מאוד שמגיעים אלינו תלמידים עם תפישה שגויה של המציאות.

אהוד קינן: עם תפישה מה זה דברים שאנחנו קוראים הנדסה גנטית או אימונו דיאגנוסטיקה.

אהוד קינן: איך ילד יכול לדעת מה זה אימונו דיאגנוסטיקה אם הוא יודע בקושי את לוח הכפל.

עופר רימון: רק למען הדיוק, תלמידי ביוטכנולוגיה 13% מהם עושים 5 יחידות פיזיקה, 58% מהם עושים 5 יחידות כימיה ו-55% עושים 5 יחידות ביולוגיה.

עופר רימון: אם תחבר את זה, זה אומר ש-130% ילדים עושים מקצוע מדעי מוגבר.

עופר רימון: כלומר כל אחד מהם עושה לפחות מקצוע מדעי מוגבר ו-30% מהם עושים עוד אחר.

עופר רימון: אז להגיד שהם לא למדו ביולוגיה זה לא נכון.

עופר רימון: זה תוספת של מקצוע מוביל במגמה ועוד התמחות שהם עשו, כי אלה ילדים שמעניין אותם ההיבט היישומי של המקצוע התיאורטי.

אהוד קינן: המספרים הם יפיפיים וההצהרות הן יוצאות מן הכלל.

אהוד קינן: בפועל לצבא אין חיילים שמסוגלים להילחם במאה ה-21, לתעשייה אין אנשים שמסוגלים להפעיל את התעשייה במאה ה-21 ולאוניברסיטאות יש את הבעיה שלא מגיעים סטודנטים ואם הם מגיעים הם מגיעים באיכות ירודה.

אבי חנן: ההכללה הזאת היא מסוכנת והיא לא מדויקת.

מאיר שטרית: לאנשים יש עמדות או דעות שונות.

מאיר שטרית: מותר לו להביע את זווית הראייה שלו כמו שהוא רואה אותה דרך המשקפיים של הטכניון.

מאיר שטרית: לא חייבים להסכים איתו עם לא רוצים.

אהוד קינן: ישנה שכבה דקה מאוד של מצטיינים.

אהוד קינן: היא מאוד דקה ותהיה עוד יותר דקה בעתיד.

אהוד קינן: אני יודע למשל על לימודים עוקפי משרד החינוך.

אהוד קינן: מערכות אלטרנטיביות, התארגנויות של מורים, מה שקורה במגזר של עולי חבר העמים שבונים לעצמם מסגרות כי הם כבר לא סומכים על מערכת החינוך.

אהוד קינן: חינוך אפור שעוקפים את הבעיה.

מאיר שטרית: אתה מתכוון חינוך פרטי שעולה אלפי שקלים.

מאיר שטרית: מסתגרים בד' אמות ושם תלמידים מקבלים פי שניים יותר שעות.

מאיר שטרית: הקמת בתי ספר פרטיים היא בעיניי אסון למדינת ישראל.

מאיר שטרית: כי היא מוציאה מתוך מערכת החינוך את הטובים למי שיש כסף ומשאירה בתוך מערכת החינוך הממלכתית את הפחות טובים.

אהוד קינן: הבעיה היא של ממשלת ישראל.

אהוד קינן: אני אפילו לא חושב שזו בעיה פרטית.

אהוד קינן: זו בעיה קיומית למדינת ישראל, האם אנחנו רוצים להמשיך במסלול הזה שברור לאן הוא מוביל, לנחיתות ברמה הלאומית, כמעט להתאבדות.

אהוד קינן: ישנו פסוק מספר שמואל ב' "ראה דבריך טובים ונכוחים ושומע אין לך מאת המלך.

אהוד קינן: "

מאיר שטרית: תודה רבה.

מאיר שטרית: הדובר הבא זה אלישע ינאי ואחריו פרופסור זבולון מברך מנהל בית הספר לחינוך באוניברסיטת בר אילן.

אלישע ינאי: אני הנשיא והיושב ראש של מוטורולה.

אלישע ינאי: אני לא פדגוג, אני לא איש חינוך.

אלישע ינאי: אני לא מתכוון לדון עם אף אחד מכם על תוכנית זו או אחרת.

אלישע ינאי: למרות כל הפסימיזם אנחנו במצב יוצא מן הכלל.

אלישע ינאי: כלכלית, עובדתית, אנחנו תותחי על.

אלישע ינאי: יש את התוכנית של פרופסור הררי שנתנה אימפקט בלתי רגיל חיובי.

אלישע ינאי: משרד החינוך הוא משרד קשה.

אלישע ינאי: האקדמיה היא לא פחות קשה אבל היא יותר ממוקדת ויותר קטנה.

אלישע ינאי: בשנת 96 הקמנו פורום וזה מה שצריך לעשות, עם חינוך מדעי וטכנולוגי חשוב.

אלישע ינאי: צריך לצבוע כסף כבוד ראש הוועדה, צריך להקים פורום חימור וצריך לעשות.

אלישע ינאי: זה כסף ותשומת לב.

אלישע ינאי: רק פעם אחת הנערים הם נערים, המתבגרים הם מתבגרים ואחר כך הם הופכים להיות בוגרים ואז זה אנחנו ורוב החיים.

אלישע ינאי: הנושא הזה הוא כבד.

אלישע ינאי: מה עשינו ב-96 כדי שתבינו את המודל שצריך לעשות.

אלישע ינאי: המספרים לא השתנו, השנתון לא השתנה, היה לנו מאה אלף give or take 70 בגרות, 11 אלף 5 יחידות במתמטיקה.

אלישע ינאי: כל השאר זה נגזרות.

אלישע ינאי: התלבשנו עליהם.

אלישע ינאי: היו לנו אלף בוגרים באותה תקופה בהנדסות, בכימיה, בדברים חשובים לנו להיי טק.

אלישע ינאי: היום יש לנו 8000.

אלישע ינאי: מי שאין לו 5 יחידות במתמטיקה לא יכול להיות בהיי טק.

אלישע ינאי: אז המשימה היא להגדיל את המספר הזה.

אלישע ינאי: אז איך מגדילים מאלף ל-8000?

אלישע ינאי: וזה ישנו וזה קיים וזה לקח את הייצוא שלנו מ-6 מיליארד ל-20 מיליארד.

אלישע ינאי: וזה עולה כלפי מעלה ב-15%.

אלישע ינאי: כל המדינה היא בסך הכול 200 מיליארד.

אלישע ינאי: אנחנו תותחי על.

אלישע ינאי: כלכלית פיקס.

אלישע ינאי: אני לא מקבל את כל התיאורים האפורים האלה.

אלישע ינאי: אנחנו נגדל ב-15% כמו שגדלנו אם הכול יהיה בסדר.

אלישע ינאי: איך עשינו?

אלישע ינאי: עשינו שלוש תוכניות.

אלישע ינאי: אחת, כסף צבוע.

אלישע ינאי: להגדיל את האוניברסיטאות ולהגדיל את המכללות לטובת המדעים.

אלישע ינאי: שתיים, גרשון הנציג שלכם, הטובים להיי טק לנוער.

אלישע ינאי: משרד החינוך נרתם לנושא יחד עם צה"ל.

אלישע ינאי: מיינו 4000 ילדים.

אלישע ינאי: מאה אלף דולר עלה להביא אותם לכנס היי טק.

אלישע ינאי: יום נוסף בתערוכה, צה"ל הגיע, מיינו אותם, יש לנו את האנשים.

אלישע ינאי: תוכנית שלישית זה הסבות.

אלישע ינאי: כסף והסבנו לתוכנה.

אלישע ינאי: מה המסקנה?

אלישע ינאי: תמיד זה היה נכון מדעים, מתמטיקה זה הדבר הכי חשוב לתעשייה.

אלישע ינאי: עכשיו לא כולם יכולים לדעת מתמטיקה.

אלישע ינאי: נכון שאם נגדיל את ה-11 אלף ל-22 אלף וזה מה שאתם עושים זה יהיה מצוין.

אלישע ינאי: בשביל זה פורום.

אלישע ינאי: כמו שהאוניברסיטאות נשענות על המועצה להשכלה גבוהה וות"ת ומי שמבין בזה מבין.

אלישע ינאי: זה תקציב סגור של 6 פלוס מיליארד שקל.

אלישע ינאי: תפעל למצוא תקציב סגור ב-34 או 40 מיליארד שקל שיש למשרד החינוך.

אלישע ינאי: תעשו לעצמכם טובה, תפסיקו להיות איוב, תפסיקו להתאבל, זה לא יעזור כלום, תצבעו כסף ותגידו ש-3 מיליארד מה-34 זה לדבר הכי חשוב – מדע וטכנולוגיה ומתמטיקה.

אלישע ינאי: תצבעו כסף.

אלישע ינאי: תעשו מיני ות"ת מל"ג במשרד החינוך.

אלישע ינאי: תפסיקו עם הברבורים.

אלישע ינאי: איך עושים את זה?

אלישע ינאי: עושים פורום.

אלישע ינאי: זה מקום יוצא מן הכלל להתחיל בו.

אלישע ינאי: לצרף את הקולגות.

אלישע ינאי: ותחמרו.

אלישע ינאי: כל 3 חודשים ישיבה: איך זה עובד?

אלישע ינאי: איך זה מתקיים?

אלישע ינאי: אני אופטימי.

אלישע ינאי: תודה רבה.

מאיר שטרית: תודה רבה.

מאיר שטרית: פרופ' מברך ואחריו פרופ' יגאל גלילי.

זמירה מברך: אני שמחה לדבר אחרי אלישע ינאי מכיוון שגם אני אופטימית.

זמירה מברך: רק כמה עובדות.

זמירה מברך: 50% מהילדים במדינת ישראל לא לומדים בכלל מדעים לפי המחקר של פיזה.

זמירה מברך: מתוך הקבוצה הזאת שלא לומדת מדעים חלקם של בתי הספר במצב סוציו-אקונומי נמוך הוא כמובן יותר גדול.

זמירה מברך: כך שהמצב באמת קשה נכון לעכשיו והנתונים שד"ר עופר רימון הראה לנו, מתוך הלומדים כך וכך אחוזים אכן לומדים ברמה של 5 יחידות, כמובן שאם לוקחים את כל שכבת הגיל המצב הוא הרבה יותר גרוע.

זמירה מברך: אני מסכימה לגמרי עם מה שאמר פרופסור הררי על מכון דיווידסון.

זמירה מברך: אפשר להכליל את זה.

זמירה מברך: גם את הקריטריונים לתקצוב וגם את חוסר התקצוב לכל האוניברסיטאות בארץ.

זמירה מברך: אני מכירה היטב את כל האוניברסיטאות שעוסקות במדע וטכנולוגיה.

זמירה מברך: למה אני אופטימית?

זמירה מברך: כי דווקא משרד החינוך היום וד"ר עופר רימון ראש מינהל מדע וטכנולוגיה כן עושה דברים לשיפור המצב.

זמירה מברך: אני ראש בית ספר לחינוך באוניברסיטת בר אילן.

זמירה מברך: אנחנו זכינו במכרז, פתחנו מרכז לקידום מתמטיקה, מדע וטכנולוגיה בגן.

זמירה מברך: שנית, יש היום פרויקט של משרד החינוך שמדבר על עזיבת אקדמאים להוראה.

זמירה מברך: מתוך 250 אנשים שהתעניינו קיבלנו 25 אנשים להסבת אקדמאים למורים לביולוגיה ומתוכם עשרה דוקטורים.

זמירה מברך: אם המגמה הזו תימשך בכל זאת יש לנו איזו תקווה שמורים יהיו אחרים.

זמירה מברך: יש קבוצות תמיכה למורים שדיבר עליהם פרופסור הררי דרך האינטרנט ולא דרך האינטרנט.

זמירה מברך: כמובן שחייבים לעדכן את תוכניות הלימודים כל הזמן.

זמירה מברך: דיבר פרופסור הררי על מחשוב, אנחנו המדענים מדברים בשיתופי פעולה עם מדענים בעולם.

זמירה מברך: אפשר לעשות פרויקטים של שיתוף פעולה בין תלמידים.

זמירה מברך: הטכנולוגיה קיימת.

זמירה מברך: אפשר לבצע פרויקטים במדעים ובטכנולוגיה בינלאומית בקרב תלמידים.

זמירה מברך: אפשר לנצל את ה-SMS לקדם לימודים במתמטיקה ובמדעים.

זמירה מברך: יש כבר ניצנים.

זמירה מברך: הדבר האחרון, פיזה וטימס, המחקרים הבינלאומיים הם בעצם מחקרי check up.

זמירה מברך: הם מראים לנו מה המצב.

זמירה מברך: ומאחר שהם כאלה אנחנו יכולים to take it or leave it.

זמירה מברך: אפשר להתעלם או להגיד המצב קריטי.

זמירה מברך: בתוך ה-check up לפחות של פיזה אחוז המצטיינים הוא פחות מ-5%.

זמירה מברך: ואחוז התלמידים שהם ברמה אחת או למטה ממנה, זאת אומרת לא יודעים לשלוף פיסת אינפורמציה אחת שכתובה באופן מפורש בטקסט הוא 38%.

זמירה מברך: אז ברור שהמצב קטסטרופאלי.

זמירה מברך: שוב פעם, פיזה זה לא חזות הכול אבל זה בהחלט מבחן שמראה לנו מה המצב.

זמירה מברך: בגלל שהמצב הוא כל כך חמור אני מוכנה אישית להתנדב כדי לעזור להזיז את העגלה קדימה ולנדב את בית הספר לחינוך שיש לנו המון ניסיון בעניין.

זמירה מברך: אני מסכימה עם ההצעה של ינאי על מועצה לחינוך או פורום שיהיה מוקדש לא רק למדעים וטכנולוגיה.

זמירה מברך: יש את הכסף ויש את תשומת הלב.

זמירה מברך: אנחנו באקדמיה, ראשי בתי הספר לחינוך וכל החברים שנמצאים כאן מאוניברסיטאות אחרות אנחנו עובדים ביחד ואנחנו נשמח לעשות את הדברים.

מאיר שטרית: תודה רבה.

מאיר שטרית: פרופסור גלילי.

יגאל גלילי: שלום לכולם.

יגאל גלילי: אני פרופסור באוניברסיטה העברית ואני מנהל מרכז.

יגאל גלילי: זאת שנה שלישית שאני משמש יושב ראש ועדת מקצוע פיזיקה במשרד החינוך.

יגאל גלילי: אני תומך במה שאמר פרופסור קינן.

יגאל גלילי: עברו יותר מעשר שנים מ"מחר 98".

יגאל גלילי: המצב הוא אסוני.

יגאל גלילי: כתוצאה מהרפורמה הופסקה הוראת דיסציפלינות מדעיות בחטיבת הביניים.

יגאל גלילי: מה פרוש הדבר?

יגאל גלילי: מורה שהוסמך להיות בתחום הטכנולוגיה או פיזיקה או כימיה צריך ללמד בתחום שאינו שלו.

יגאל גלילי: כאשר צומצמו השעות פיזיקה וכימיה נשארו מחוץ לכיתה.

יגאל גלילי: זה גורם לכך שיותר מ-90% ממחזור התלמידים בארץ לא למד פיזיקה בכלל.

יגאל גלילי: מצב יותר גרוע מאיראן.

יגאל גלילי: טימס הוא מבחן בינלאומי שבוחן ידע מדעי של תלמידים.

יגאל גלילי: אנחנו שם מתחת לאיראן.

יגאל גלילי: וזה אומר משהו.

יגאל גלילי: תוצאות פיזה שבדקה אוריינות במדע – נורא.

יגאל גלילי: אנחנו במקום 40 מתוך 40 משתתפים.

יגאל גלילי: מה שטוב בזה שהתדרדרות הופסקה.

יגאל גלילי: אנחנו בתחתית.

יגאל גלילי: אם זה לא קטסטרופה אני לא יודע מה זה קטסטרופה.

יגאל גלילי: אם זה כל כך רע אז למה זה כל כך טוב?

יגאל גלילי: אנחנו התברכנו בעלייה של מיליון מאתיים אלף אנשים שלא המערכת שלנו הסמיכה אותם במדעים.

יגאל גלילי: הם מילאו את המקומות.

יגאל גלילי: אנחנו מדברים רוסית בבתי חולים ובאקדמיה.

יגאל גלילי: אפשר לחיות עם זה.

יגאל גלילי: אבל מה התכונה של אנשים?

יגאל גלילי: הם מזדקנים ומתים.

יגאל גלילי: אם היום אנחנו לא נצעק זה יהיה נורא.

יגאל גלילי: מה אנחנו רואים מצד ממשלת ישראל?

יגאל גלילי: הזנחה.

יגאל גלילי: יש השלכה לזה שלא מלמדים את הדיסציפלינות כי בחטיבה העליונה פחות מ-10% של אלה שלקחו פיזיקה וביניהם אנשי הטכנולוגיה הם כמחצית.

יגאל גלילי: זאת אומרת 5% לוקחים פיזיקה בבתי הספר.

יגאל גלילי: אני כיושב ראש ועדת מקצוע חייב להפסיק את הישראבלוף הזה ואנחנו מורידים ברבע לפחות תכנים בתוכנית הלימודים.

יגאל גלילי: אנחנו כבר מזמן לא 5 יחידות.

יגאל גלילי: מתוך אלה שלוקחים פיזיקה 99% לוקחים פיזיקה 5 יחידות.

יגאל גלילי: תתארו מצב שכל מחזור הרופאים הם מקצועיים.

יגאל גלילי: באותו רגע כל בתי החולים קורסים.

יגאל גלילי: זה המצב בפיזיקה.

יגאל גלילי: אלה אנשים שכבר לוקחים משהו בפיזיקה הם נחשבים אצלנו מומחים.

יגאל גלילי: מתמחים.

יגאל גלילי: איפה האחרים?

יגאל גלילי: זה מצב לא יציב.

יגאל גלילי: אנחנו עומדים על שפיץ.

יגאל גלילי: תודה רבה.

מאיר שטרית: תודה רבה.

מאיר שטרית: ד"ר גבי אביטל המדען הראשי של משרד החינוך.

גבי אביטל: מנהלת החינוך הולכת מקצה לקצה בצורת מטוטלת.

גבי אביטל: אני חולק על הגישה שצריכים ללמוד מדעים בגן או בכיתה א' או בכיתה ב'.

גבי אביטל: יש ללמוד לפי סדר הדברים עברית, התנהלות, התנהגות, מקרא, כל מה שצריך.

גבי אביטל: מדעים באים עם הזמן, לא בגן.

גבי אביטל: תנו להם להיות ילדים.

גבי אביטל: באתי עם ראש של איש מדעים והנדסה.

גבי אביטל: לקחו את הביולוגיה ופיזרו אותה בכזו כמות שבכיתות ב' ג' ד' יש תוכניות חקר לילדים לפני שהם יודעים מה הם חוקרים.

גבי אביטל: המדעים יבואו עם הזמן.

גבי אביטל: הם נטמעים, הם שוקעים בהם מתי שהם יהיו בשלים.

גבי אביטל: זה לא סותר את מה שפרופסור הררי אמר.

גבי אביטל: אבל ההפרדה הברורה בין המקצועות פיזיקה, ביולוגיה, כימיה הם אבני יסוד.

גבי אביטל: צריך להפריד ביניהם כי יש הבדלים ביניהם.

גבי אביטל: מתמטיקה פיזיקה זה יסוד היסודות.

גבי אביטל: אחריהם הכול נגזר.

גבי אביטל: כימיה או פיזיקה דומים.

גבי אביטל: מה שד"ר עופר רימון מוביל היום זו פריצת דרך.

גבי אביטל: לחזור אל היסודות.

גבי אביטל: ניסו למשוך לכיוון תקשוב מחשוב ועוד פעם מחשוב.

גבי אביטל: ואני חולק על העניין הזה.

גבי אביטל: מאז שנכנס המחשב הפסיקו לחשוב.

גבי אביטל: לא צריך רק לחשוב צריך גם ללמוד בעל פה ולשנן ולהטמיע.

גבי אביטל: אני מסכם: אין צורך במדעים בגיל הגן.

גבי אביטל: יש המון נפנופי ידיים אבל בסוף צריך להגיע למשוואות.

גבי אביטל: בספרי הלימוד לכיתה ו' למדע וטכנולוגיה מלמדים אותם מה היא תחנת כוח.

גבי אביטל: הבן שלי שאל אותי: מה זה טורבינה?

גבי אביטל: אמרתי לו תשכח מתשובה ממני.

גבי אביטל: טורבינה זו ההתמחות שלי אחרי 25 שנה בתחום ההנדסה.

גבי אביטל: זה לא עובד.

גבי אביטל: אז הוא יגלוש באינטרנט וכביכול ידע מה זה טורבינה.

גבי אביטל: תרדו מהדברים הללו.

גבי אביטל: תלכו ליסודות לאט לאט כפי שגדלנו אנחנו.

מאיר שטרית: תודה רבה.

מאיר שטרית: פרופסור אבי ברמן.

מאיר שטרית: הוא מחזיק את התקדרה הכלל טכנולוגית על שם ישראל פולק, ראש המחלקה להוראת המתמטיקה והמדעים בטכניון.

אבי ברמן: כדי להשיג את כל הדברים הטובים שאנחנו רוצים המפתח לכך במורים מצוינים שידעו מדעים, שיבינו בטכנולוגיה, שידעו להשתמש בשיטות חינוך מתקדמות, ואני איש בשורה במובן הזה.

אבי ברמן: הנהלה הטכניון החליטה השבוע לשפר ולעודד את כל הסטודנטים בטכניון לקבל תואר נוסף בהוראת המדעים על פני הלימודים שלהם במתמטיקה ובביולוגיה או בהנדסה.

אבי ברמן: גם הוראת המדעים והטכנולוגיה.

אבי ברמן: ועושים את זה על ידי תמריצים מכל הסוגים.

אבי ברמן: סטודנטים טובים יקבלו הקלות.

אבי ברמן: סטודנטים מצוינים יקבלו תמיכה מלאה.

אבי ברמן: זה יתרום הרבה מאוד למערכת החינוך.

אבי ברמן: תודה רבה.

מאיר שטרית: תודה רבה.

מאיר שטרית: ד"ר רונית אשכנזי בבקשה.

רונית אשכנזי: בעוונותיי אני גם עשיתי דוקטורט בביו טכנולוגיה בטכניון.

רונית אשכנזי: היום אני סמנכ"לית ברשת עמל ולפני כן עבדתי 12 שנים במינהל למדע וטכנולוגיה במשרד החינוך.

רונית אשכנזי: יש שתי אוכלוסיות שהן לב העניין.

רונית אשכנזי: אוכלוסייה אחת זה המורים והשנייה זו התלמידים.

רונית אשכנזי: המורים הם לא במקרה כולן מורות לביולוגיה.

רונית אשכנזי: אנחנו לוקחים את המקצוע מדע וטכנולוגיה.

רונית אשכנזי: בשטח אין לנו מורים לפיזיקה או למתמטיקה.

רונית אשכנזי: לא במקרה.

רונית אשכנזי: כי האלטרנטיבה של מורה לפיזיקה או למתמטיקה היא לעבוד בתעשייה ולקבל משכורת הגונה.

רונית אשכנזי: אם לא נתקצב את המורים האלה בצורה דיפרנציאלית לא יהיו לנו מורים לכימיה ולפיזיקה וטכנולוגיה.

רונית אשכנזי: בגלל זה מורים לביולוגיה מלמדים מדע וטכנולוגיה.

רונית אשכנזי: יש לנו מורים טובים.

רונית אשכנזי: אני לא אהבתי את ההלקאה העצמית שהיתה כאן.

רונית אשכנזי: יש עשייה.

רונית אשכנזי: אני הובלתי את הנושא של אשכולות.

רונית אשכנזי: אני מסכימה עם אלישע שצריך מועצה שתחשוב על הדברים האלה.

רונית אשכנזי: הדבר השני זה התלמידים.

רונית אשכנזי: אנחנו צריכים תלמידים עם אור בעיניים.

רונית אשכנזי: כי רק תלמיד שיאהב לבוא לבית ספר ללמוד הוא ילמד.

רונית אשכנזי: הזכיר שיינבויים את הפרויקט לתלמידים נכים.

רונית אשכנזי: הובלתי את הפרויקט "גם אני יכול".

רונית אשכנזי: תכנון פרויקט לנכים.

רונית אשכנזי: בנות באו ללמוד פיזיקה.

רונית אשכנזי: למה?

רונית אשכנזי: כי היה להם אתגר.

רונית אשכנזי: צריך לחבר את התלמידים לעולם של היום.

רונית אשכנזי: זה חייב להיות רלוונטי.

רונית אשכנזי: תלמידים שעושים פרויקטים בביו טכנולוגיה יש להם תאוצה מאוד חזקה ללמוד כימיה.

רונית אשכנזי: כנ"ל באלקטרוניקה ובמחשבים.

רונית אשכנזי: יש פדגוגיה מתוקשבת שאנחנו מכניסים.

רונית אשכנזי: המחשב הוא כלי חיוני.

רונית אשכנזי: אנחנו חייבים לאתגר את התלמידים ואני שמחה שיש לנו תוכנית שמתאימה למסטרנטים ודוקטורנטים.

מאיר שטרית: תודה רבה.

מאיר שטרית: ד"ר אריאל היימן, מנכ"ל מכון דווידסון.

אריאל היימן: רק ברגעים האחרונים עלה לדיון הנושא של המורים.

אריאל היימן: דרך המורים ייפתרו רוב הבעיות שהעלינו.

אריאל היימן: המורים צריכים להיות מתוגמלים כיאות.

אריאל היימן: אמר פרופ' גלילי על גיל המורים.

אריאל היימן: נקודה שנייה בשם כל האנשים שלא באים ממערכות החינוך הפורמאליות – מוזיאונים, עמותות וכולי.

אריאל היימן: קבוצה גדולה של תורמים מהעולם הגדול דואג לחינוך במדינת ישראל.

אריאל היימן: למערכת החינוך אני רוצה לומר, אל תפריעו לנו.

אריאל היימן: ואנשים שהם בתחום התוכן היעזרו בכל הגופים הללו, הגדירו לנו יותר טוב מה אתם רוצים מאיתנו.

אריאל היימן: אל תתנו לנו ללכת ולבחור את מה שאנחנו רוצים.

אריאל היימן: כוונו אותנו.

אריאל היימן: תשתפו פעולה ותנצלו את המוטיבציה גם בכסף וגם באיכות אנושית של כל הגופים הללו.

אריאל היימן: נקודה שלישית ואחרונה, יחסי ציבור.

אריאל היימן: אני כגיאולוג אומר שיש איום של רעידות אדמה.

אריאל היימן: האיום הביטחוני הוא לא איום קיומי כמו הגיאולוגי.

אריאל היימן: האיום הביטחוני יש לו יחסי ציבור.

אריאל היימן: על זה נבחרים ראשי ממשלה, לא על בעיות חינוך.

אריאל היימן: אנחנו לא מצליחים לשים את עניין החינוך בראש סולם העדיפויות באג'נדה.

אריאל היימן: מראים את פיזה ומראים את טימס ועולם כמנהגו נוהג.

אריאל היימן: החוכמה היא לייצר פה מערכת יחסי ציבור ברמה אחרת.

מאיר שטרית: תודה רבה.

מאיר שטרית: אני מסכים איתך.

מאיר שטרית: גם אני העליתי בממשלת רבין את החינוך מול הביטחון.

מאיר שטרית: בסוף הדרך ישראל מי שמכריע את המערכה וישראל נשארת בחיים לא בגלל היתרון הכמותי שלנו, בטריטוריה, בנשק, בכסף אלא האיכות של האנשים שלנו.

מאיר שטרית: הבעיה בחינוך זה לא הכסף אלא שעות הניהול.

מאיר שטרית: אני נותן את רשות הדיבור למיה הלוי מנהלת מוזיאון המדע בירושלים.

מיה הלוי: יש מערכת מגוונת של פעילויות שקורית מחוץ לכיתה.

מיה הלוי: אני רוצה לדבר החינוך הבלתי פורמאלי בתחום המדעי.

מיה הלוי: אני מחזיקה כאן דוח שהוציאה האקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית על learning science in informal environment.

מיה הלוי: ועל זה שבעצם רוב הלמידה קורית מחוץ לכיתה.

מיה הלוי: בישראל יש תשתית יוצאת מן הכלל גם של מוזיאוני מדע, גם של יחידות נוער שוחר מדע גם של מרכזי מעבדות.

מיה הלוי: אם ננצל את התשתית הזאת אפשר יהיה להפיק הרבה יותר בכיוון החינוך המדעי.

מאיר שטרית: מילה אחרונה לפרופסור חיים הררי שהיה ה-teaser של הדיון הזה.

מאיר שטרית: בבקשה.

חיים הררי: מי שהיה בא לפה מפלנטה אחרת לא היה מבין בכלל איפה הוא נמצא.

חיים הררי: כי מצד אחד שמענו איך אנחנו פנטסטיים כוכבים תותחים וכולי ומצד שני שמענו שאנחנו בקטסטרופה ומתאבדים.

חיים הררי: בטוח שלא יכול להיות שכל הדברים האלה נכונים.

חיים הררי: או זה נכון או זה נכון או שהאמת באמצע.

חיים הררי: אתייחס לסוגיה הזאת כי במובן מסוים הכול נכון.

חיים הררי: יש פתרון לכתב החידה הזה.

חיים הררי: זה נכון שאנחנו אחת המדינות המובילות בעולם בהישגים מדעיים בתעשיית ההיי טק.

חיים הררי: זה נכון שבתחרות אירופית על דבר שנקרא European Research Council Grant שזה תחרות בין המדענים הבולטים ביותר ישראל יחסית לגודלה תפסה מקום ראשון לפני כל מדינות אירופה.

חיים הררי: זה נכון שיש לנו כמה פרסי נובל מכובדים, מבחינה זאת אנחנו גאונים, נפלא, מחיאות כפיים סוערות, בואו נלך הביתה.

חיים הררי: הבעיה היא שזה מתייחס לשכבה דקה.

חיים הררי: השכבה הדקה הזאת תמיד היתה ותמיד תהיה.

חיים הררי: אבל אנחנו לא מדברים על הצמרת המדעית.

חיים הררי: אין פתרון קסם.

חיים הררי: בשנות השמונים היתה דחיפה למקצועות ההנדסיים וכתוצאה מזה יש לנו היום אנשי מחשבים ואלקטרוניקה וגם כתוצאה מהעלייה הרוסית.

חיים הררי: וזה לא יחזור על עצמו אם לא נדאג עכשיו לעתיד.

חיים הררי: התרומה של דוח "מחר 98" היתה שכתוצאה מהדוח הזה שכולם ידעו שלימודי מתמטיקה מדע וטכנולוגיה הם בראש העדיפויות של מערכת החינוך.

חיים הררי: אני מחכה לרגע ששר החינוך יגיד בפומבי שזה אחת העדיפויות שלו.

חיים הררי: מילה על כסף ומחשבים.

חיים הררי: אף אחד לא אומר שצריך מחר בבוקר לתת למיליון וחצי תלמידים מיליון וחצי מחשבים.

חיים הררי: אבל ל-50 אלף כן צריך.

חיים הררי: הפתרונות צריכים להיות מערכתיים.

מאיר שטרית: תודה רבה.