הוועדה המיוחדת לבחינת בעיית העובדים הזרים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 13, 2010-01-13 09:30

יעקב כץ: בוקר טוב.

יעקב כץ: אנחנו התאספנו פה היום, אתם יכולים לראות שהשתתפות הגורמים המוזמנים, כולל משרדי הממשלה לא מלאה, לא כולם מגיעים, וזה לצערנו הרב היחס לנושא הבנייה בארץ ישראל היום, במדינת ישראל.

יעקב כץ: אני מביע צער שגם חברי כנסת, חברי הוועדה, לא מצאו לנכון להגיע.

יעקב כץ: דר' גלעד נתן מלווה אותנו כאיש המבין והמומחה במרכז המחקר והמידע בנושאים שנדבר עליהם היום.

יעקב כץ: רציתי לכנס את הוועדה בנושא הבנייה בהמשך להחלטות ממשלה חוזרות ונשנות וקורסים שנפתחו על מנת לעודד עבודה של ישראלים מכל מגזרי החברה הישראלית כדי לענות על הצרכים שאני מאמין שמדינת ישראל אמורה להתמודד איתם בשנים הקרובות, בלי עין הרע, עם הילודה ההולכת וגדלה במגזרים מסוימים בחברה הישראלית, כאשר יענו אֹתו כן ירבה וכן יפרץ ועם העלייה הגדולה שאנחנו מצפים לה, ולא יודעים מתי יהיה פרץ גדול נוסף של עלייה גדולה.

יעקב כץ: כפי שהיה מרוסיה בתחילת שנות ה-90, בעשר השנים של האקסודוס, שהגיעו לפה 1.3 מיליון יהודים מרוסיה, מחר יכולה להיות, מסיבה כזו או אחרת, עלייה גדולה גם מארצות הברית של אמריקה, בעקבות משבר כלכלי, רעידות אדמה למיניהן וכדומה מרעין בישין ברחבי העולם.

יעקב כץ: היהודים יודעים היום שיש להם לאן להגיע ואנחנו צריכים להיות ערוכים לקראת קליטתם של האנשים.

יעקב כץ: הקליטה נעשית בכמה מרחבים, אבל בין היתר בנושא הבנייה.

יעקב כץ: פעם נושא הבנייה בארץ ישראל היה נושא הכי חשוב, ראו בעבודה העברית נושא שחינכו עליו ולימדו עליו.

יעקב כץ: כמו שאמרתי, לצערי הרב אנחנו רואים היום שגם משרדי ממשלה, והם יחטפו על כך, לא הגיעו.

יעקב כץ: יש לנו את האפשרות להתלונן על כך שנציגים של משרדי ממשלה שהיו צריכים להגיע בזמן ולא הגיעו, גם אם הם יגיעו מאוחר הם יינזפו על כך ואנחנו נודיע לשרים הממונים על טענתנו, וגם עם חברי הכנסת, חברי הוועדה, נבוא חשבון על העובדה שאף אחד מהם לא מצא לנכון לבוא ולהשתתף היום בישיבה שכולם קיבלו עליה הודעה ואני רואה בה נדבך חשוב גם במהלך הציוני, הבנייתי, החינוכי של מדינת ישראל.

יעקב כץ: כיוון שגם אני אבא לילדים וילדיי, חלקם עובדים עבודות כפיים, לכן אני יכול לדבר ברוח חופשית ואמיתית על הצורך בעידוד.

יעקב כץ: אנחנו בחברה שיש בה גם ערבים וגם יהודים, אבל אנחנו צריכים לעודד חלקים גדולים גם בחברה היהודית ולא רק בחברה הערבית, שיראו את עתידם בעבודת הכפיים, בעיקר בעבודת הבנייה שהיום זה נע בין 5.5% ל-6% מכלל העובדים במשק, בסביבות 200,000 אנשים שמוצאים את פרנסתם בתחום הבנייה, ואנחנו היינו צריכים לשאוף שגם אם יש עובדים זרים עדיין, במדינת ישראל, בשנת 2010, זה היה אמור להסתיים, לרדת ל-2,000 וזה נדחה ל-2012 ויש לנו עוד 8,000, 9,000 עובדים, ויש לנו גם עובדים מהרשות הפלשתינאית, היינו רוצים שאת מקומם בבוא הזמן יחליפו ישראלים בוגרי צבא שירוויחו את לחמם בכבוד ושימצאו את פרנסתם בעבודה של טייחות, נגרות, רצפות וכל הדברים החשובים.

יעקב כץ: אני זוכר שכשהייתי בצבא, שירתתי ביחידה חשובה, אבל במשפחה לא היה מספיק כסף, אז כל פעם שהייתי מגיע לחופשה, כמעט את כל השבוע הייתי מקדיש לעבודה בבניין.

יעקב כץ: עבדתי בבר אילן.

יעקב כץ: תמיד כשהיה לי חופש, כל שלושה חודשים, הלכתי לעבוד בתפסנות, בבנייה ומסייע לקבלנים בבניין ארץ ישראל.

יעקב כץ: אני רואה בזה ערך ומעלה ולכן אני לא אשקוט ולא אנוח עד שהדבר הזה יבוא לידי מיצוי ולידי ביטוי.

יעקב כץ: אבל אתם שבאתם, אני הייתי רוצה לשמוע קודם כל, ברשותכם, את מר גורביץ, שהוא מהתאחדות הקבלנים, שאולי תיתן לנו סקירה מה מצב הקבלנים היום, גם מצב הבנייה, כמות הבתים.

יעקב כץ: המחירים, אנחנו שומעים, עולים ומרקיעים שחקים, אין מספיק בנייה ויש לנו גם ממשלה שלצערנו הרב, אני אומר לצערי הרב, אני עדיין באופוזיציה, שגם מקפיאה וגורמת באופן עקיף לאבטלה ומוסיפה בעיה על בעיות.

יעקב כץ: אז אולי תיתן לנו סקירה כללית, כיוון שאתם הייתם באופן חופשי שותפים גם במענקים ובכספים.

יעקב כץ: בשונה ממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה שלא עזר ולא סייע, גם אתם וגם ההסתדרות, וגם האוצר במידה מסוימת שהשקיע.

יעקב כץ: תן לנו סקירה מה קורה היום בענף הבנייה.

יעקב כץ: כיוון שזו תכנית משודרת, אז זה טוב שהציבור הישראלי יידע מה קורה בתחום הזה.

יעקב כץ: בבקשה.

יצחק גורביץ: ראשית אני חייב לתקן אולי טיפה את הרושם, כ-70% או יותר מהמועסקים בענף הבנייה הם ישראלים.

יצחק גורביץ: זאת אומרת, אי אפשר להגיד שישראלים לא עובדים בענף הבניין.

יצחק גורביץ: מה שכן אפשר להגיד, שישראלים לא מעוניינים לעבוד בעבודות מסוימות בענף הבניין, מה שאנחנו קוראים לזה 'עבודות רטובות'.

יעקב כץ: אולי רק תגדיר לשומע הישראלי מה זה נקרא עבודות רטובות.

יצחק גורביץ: עבודות רטובות הן בעיקר אותן העבודות שקשורות לשלד של הבניין, תפסנות, ברזלנות, טייחות, רצפות וכולי, שאולי הן העבודות היותר קשות מבחינה פיזית.

יעקב כץ: כיוון שזו עבודה מקצועית, אפשר גם להרוויח יותר.

יצחק גורביץ: כן, אין ספק שאפשר להרוויח בהן ומי שעוסק בהן כרגע, שזה בעיקר עובדים זרים ופלשתינאים, מרוויחים מזה לא מעט.

יצחק גורביץ: אבל שוב, אלה עבודות יותר קשות, כאשר הישראלים יותר מעורבים בכל מה שנקרא גימור וגם עבודות שמסביב, שזה חלונות, תריסים, אינסטלציה, חשמל, מיזוג אוויר, שאלה גם עבודות בתחום ענף הבניין וכמובן העבודות בעץ, של כל מה שקשור לכל הציוד שנכנס לבניין.

יצחק גורביץ: שלא לדבר על כל העבודות שקשורות לתעשייה לטובת ענף הבנייה, שגם שם מועסקים ישראלים.

יצחק גורביץ: אז חשוב להבין שיש כ-70%, 75% מתוך כלל העובדים בענף שהם ישראלים.

יצחק גורביץ: הבעיה היא להשיג את אותם עובדים שלא מעוניינים לעבוד באותן עבודות ומי שמחליף אותם אלה העובדים הזרים והעובדים מהשטחים, עובדים פלשתינאים.

יעקב כץ: שהם לא רבים, כי ב-2002 היו לנו 80,000 עובדים זרים, היום ירדנו ל-8,000, 10%.

יצחק גורביץ: נכון.

יצחק גורביץ: מה שקרה שבזמנו היו הרבה מאוד עובדים פלשתינאים שאחר כך במהלך האינתיפאדות הוחלפו על ידי עובדים זרים ועם הצמצום בצורך בהתחלות בנייה, שוחררו או חזרו לארצם.

יצחק גורביץ: כרגע, מבחינת התחלות בנייה, במדינת ישראל נבנים כ-30,000 דירות חדשות.

יצחק גורביץ: דירות או בתים בתוכם.

יעקב כץ: זה כולל יהודה ושומרון.

יצחק גורביץ: כן, זה כולל יהודה ושומרון.

יצחק גורביץ: מבחינת משקי בית חדשים, במדינת ישראל מדי שנה ישנם כ-40,000.

יצחק גורביץ: זאת אומרת שמדי שנה אנחנו צוברים איזה שהוא פער של 10,000 דירות לטובת האוכלוסייה.

יעקב כץ: גירעון של 10,000 יחידות דיור בצרכים.

יצחק גורביץ: חלק מהגירעון הזה נסגר הן על ידי פיצול דירות בתוך העיר, הן על ידי הפיכת מושבים או מבנים תעשייתיים לטובת---

יעקב כץ: סליחה שאני שואל, כשאתה מדבר על 40,000 צורכי בתים חדשים, אתה מדבר על זוגות חדשים שמתחתנים, או על אנשים שגם קונים דירות להשקעה.

יצחק גורביץ: לא, שמתחתנים.

יצחק גורביץ: בתוך ה-30,000 התחלות בנייה יש כאלה שקונים דירות להשקעה.

יצחק גורביץ: אני מדבר על הביקוש.

יעקב כץ: לא בין הבונים, בין הצורכים.

יעקב כץ: כשאתה מדבר על 40,000 משקי בית---

יצחק גורביץ: לא, 40,000 זה משקי בית חדשים.

יעקב כץ: יתווספו עליהם רבים וטובים בעלי כספים שאוהבים להשקיע בנדל"ן והם לא מועטים, והם לא ב-40,000.

יצחק גורביץ: ה-40,000 זה הביקוש ומי שבעל הדירה זה אלה שקונים או להשקעה או שקונים דירה לעצמם.

יעקב כץ: זאת אומרת שמעבר ל-40,000 יש ביקוש שהוא יותר גדול מ-40,000, הוא יכול להגיע גם ל-50,000 ול-60,000.

יצחק גורביץ: לא, לא.

יצחק גורביץ: 40,000 זה משקי בית חדשים---

יעקב כץ: אני אתן דוגמה על עצמי.

יעקב כץ: יש לי תחנות דלק, יש לי חברות מהעבר שלי, אני בעל נכסים, אני מנסה כל שנה לקנות דירה, גם השנה קניתי דירה חדשה בתוך מסגרת של קבוצת רכישה.

יעקב כץ: יש לי את היכולות.

יעקב כץ: רוב האנשים שקנו בקבוצת הרכישה, פה בירושלים, בבנייני האומה, עם הקבוצה של רז, היו רובם אנשים שהשקיעו, עורכי דין, כל מיני אנשים שצברו נכסים והיו מסוגלים להשקיע.

יעקב כץ: כמעט כולם.

יעקב כץ: אני שואל, כמה הם מתווספים על ה-40,000.

יצחק גורביץ: הם לא מתווספים, אני אסביר גם למה.

יצחק גורביץ: הצורך לדירות מדי שנה נמדד על ידי כמה נישואים חדשים או משפחות חדשות.

יצחק גורביץ: זה הצורך, זה ה-40,000.

יצחק גורביץ: איך הצורך בא לידי ביטוי?

יצחק גורביץ: יש כאלה שקונים דירות, יש כאלה שמשכירים דירות.

יצחק גורביץ: אם אתה היית קונה דירה להשקעה, לצורך העניין, ולא היית גר בה, אז היית משכיר אותה לאחד מתוך אותם ה-40,000.

יעקב כץ: אם כי יש בירושלים הרבה בעלי דירות, בעיקר חוצניקים, שמחזיקים את הדירות ריקות ולא משכירים אותן.

יעקב כץ: מדובר על אלפים.

יעקב כץ: ראש עיריית ירושלים אמר לי שיש בערך 9,000 דירות כאלה עומדות ריקות.

יצחק גורביץ: זו אחת מהסיבות, ואולי נדבר על זה אחר כך, שמקפיצות את מחירי הדירות, כי הם רואים בזה איזה שהיא השקעה כדאית אבל בפועל אותה השקעה לא נותנת מענה לצרכים של האוכלוסייה שגדלה.

יצחק גורביץ: זה מקפיץ אולי את הצורך.

יצחק גורביץ: אותם 30,000 יחידות דירות, ואני משתמש כרגע בנתונים של משרד השיכון, בעבר כל דירה בממוצע, בתחילת שנות ה-90, היה לוקח 12.4 חודש לבנות אותה, כעת אותה דירה לוקחת 25 חודשים לבנות אותה.

יצחק גורביץ: זאת אומרת פי שתיים זמן.

יעקב כץ: אולי אחר כך הנציג ממשרד השיכון יסביר לנו, מרגע הוצאת המכרז או מרגע התחלת הבנייה?

יצחק גורביץ: מרגע התחלת הבנייה.

יעקב כץ: מרגע שהקבלן נכנס לשטח עם הפועלים, 25 חודשים.

יצחק גורביץ: כן.

יצחק גורביץ: עכשיו צריך להבין דבר אחד, הפער הזה נוצר, וזה עוד משהו שחייבים לתקן אותו בתודעה או בתובנה של האוכלוסייה, על אף התיעוש.

יצחק גורביץ: ענף הבנייה הוא ענף מתועש, בעיקר בכל אותם גורדי שחקים או בניינים גבוהים.

יצחק גורביץ: כבר לא רואים עובדים עם דליי בטון שמטפסים למעלה, גם לא רואים עגלות עם בלוקים.

יצחק גורביץ: כל הבנייה הרוויה של כמה קומות היא בנייה מתועשת מאה אחוז לצורך העניין.

יצחק גורביץ: למרות זאת, לוקח יותר זמן לבנות דירה, להשלים דירה.

יצחק גורביץ: הסיבה המרכזית שלוקח יותר זמן, זה היעדר כח אדם מתאים.

יצחק גורביץ: גם אם התיעוש מקל, אתה צריך את העובדים שיעשו בעיקר את עבודות השלד.

יצחק גורביץ: אי אפשר לייצר את השלד במקום אחר ולהביא אותו מוכן לאתר, אלא אם זה בית קטן, לצורך העניין.

יצחק גורביץ: אתה לא יכול לבנות שלד של 20 קומות במקום אחד במפעל ולהביא אותו לאמצע תל אביב.

יצחק גורביץ: זה לא עובד ככה.

יצחק גורביץ: לצורך אותו שלד אתה צריך פועלים.

יצחק גורביץ: המגבלה כרגע היא בנושא של פועלים בעבודות הרטובות.

יצחק גורביץ: איך זה בא לידי ביטוי מבחינת האוכלוסייה, שיש פחות גמישות מבחינת התחלות בנייה של קבלן שיכול להשיג את הפועלים, אותם צוותי עבודה שיעשו את השלד, וכתוצאה מהפער שדיברנו עליו קודם, הביקוש וההיצע, המחירים עולים.

יצחק גורביץ: מחירי הבתים עולים, כי כל אחד מתחרה על אותו בית.

יצחק גורביץ: ישנן סיבות נוספות שקשורות בכך שאין מספיק קרקע באזורי הביקוש, שזו סוגיה של פריפריה והמרכז.

יצחק גורביץ: זאת אומרת במרכז יותר קשה למצוא קרקעות לבנייה.

יצחק גורביץ: מתווספות לזה עוד סוגיות של נגישות, תחבורה וכולי, זאת אומרת אוכלוסייה שעובדת במרכז אבל גרה בפריפריה, אם היתה תחבורה יותר יעילה או יותר נוחה, גם הסוגיה של חינוך וכל מיני סוגיות חברתיות.

יצחק גורביץ: אם הכל היה יותר נגיש, אז אפשר היה לעבוד במרכז אבל לגור בפריפריה, ואז היה יותר זול לצורך העניין מבחינת קרקעות.

יצחק גורביץ: מחירי הדירות שכולם מצטטים הם בעיקר באותם מקומות שבהם יש ביקוש.

יצחק גורביץ: מה יקרה למחיר הדירות, כולם מדברים, באזור המרכז.

יצחק גורביץ: בפריפריה המחירים הם שונים.

יצחק גורביץ: על אף שהם עולים, הם לא עולים כמו במרכז כי כולם מתחרים על המרכז, כי כולם רוצים לגור במרכז.

יעקב כץ: מה הממוצע למטר מרובע היום באזור תל אביב, השפלה, רמת גן, תל אביב, בני ברק?

יעקב כץ: כשאתה קונה, לפי מטר מרובע.

יעקב כץ: תדבר בדולרים כי לפי זה מבינים אנשים.

יצחק גורביץ: בדולרים?

יצחק גורביץ: זה יכול להתחיל ב-3,000 דולר.

יצחק גורביץ: כשאני לוקח בחשבון קרקע ועלויות נוספות.

יעקב כץ: ובירושלים?

יצחק גורביץ: בירושלים אנחנו עדיין מדברים סביב הסכומים הללו, אבל אם אתה מדבר על הפריפריה, זה הרבה פחות.

יצחק גורביץ: פחות מחצי מזה.

יצחק גורביץ: כמובן שיש סוגיות של סטנדרטים וכשאתה מדבר על המרכז אתה מדבר על בניינים גבוהים של תשתיות שלצורך העניין הן מאוד יקרות.

יצחק גורביץ: מעליות ל-20 קומות או לקומה רביעית, זה לא אותו דבר.

יצחק גורביץ: חשוב להבין דבר אחד.

יצחק גורביץ: אם היו יותר עובדים בעבודות הרטובות, היינו מעסיקים פי כמה יותר ישראלים ליותר עבודות.

יצחק גורביץ: כרגע המחסור הוא באותם עובדים בעבודות הרטובות שלא מאפשרים קליטתם של יותר ישראלים.

יצחק גורביץ: ישראלים לא חייבים להיות רק כאלה שהם עובדים בתוך הבניין.

יצחק גורביץ: ישראלים יכולים להיות כאלה שהם גם מובילים, נהגים שמביאים את הציוד ואת החומרים וכולי.

יצחק גורביץ: זאת אומרת, המעגלים הם הרבה יותר רחבים מבחינת האוכלוסייה הישראלית.

יצחק גורביץ: כל בניין כזה שמוקם שלד, מעבר לעובדים יש גם משרדי ניהול, אדריכלים, זאת אומרת יש אוכלוסייה מאוד רחבה של ישראלים שהיתה יכולה להיכנס לשוק אם היו יותר עובדים בעבודות הרטובות.

יצחק גורביץ: וזה לא אחד מתחרה בשני, ההיפך, אחד משלים את השני.

יצחק גורביץ: אני מקבל לא מעט שיחות של קבלנים שזקוקים לעובדים לעבודות הרטובות, ואין אותם.

יעקב כץ: יש פה במחקר שלי שבהכשרה פנים מפעלית לא נראה שהקבלנים עושים מאמצים---

יצחק גורביץ: עושים מאמצים, זה לא נכון, ואחר כך מר אודי ענפי יוכל לצטט, עושים מאמצים ונעשים מאמצים, רק שצריך להבין דבר אחד, להכשיר פועל לטובת עבודת שלד שיוכל לעבוד לבד, זה לא חצי שנה, זה שנתיים לפחות.

יצחק גורביץ: זאת אומרת, אי אפשר לבוא ולהגיד 'עכשיו אנחנו מכשירים פועל תוך חצי שנה'.

יעקב כץ: קורס בפיילוט שהופעל על ידי התאחדות הקבלנים---

יצחק גורביץ: הוא יתייחס לזה, כי הוא מוביל את הפיילוט, הוא בקי מאוד בנתונים והוא יכול לתת גם אינפוטים מתוך דברים שאנחנו חווים כרגע.

יעקב כץ: דבר גם על הכמות הנדרשת להכשרה מדי שנה, כדי שנוכל לא רק לענות על החלפת העובדים, גם אלה מהרשות וגם אלה מחוץ לארץ, מהפיליפינים או מסין, אלא גם על הכמות כדי להשלים את הפער שהוא דיבר עליו, על הגירעון שנוצר.

יעקב כץ: רק מלה אחת, זאת אומרת, כששר השיכון אטיאס מכריז על שחרור עוד 5,000 או 7,000 אין לזה שום תפיסה במציאות, כי אם אין לך פועלים, אתה לא יכול להגשים את זה.

יצחק גורביץ: בדיוק.

יצחק גורביץ: ולא רק זה, שאם יתחילו פרויקטים תשתיתיים מאוד רחבים בדרום, כמו העתקת בסיסי ההדרכה לנגב וכולי, הדבר הזה ישאב בעיקר אוכלוסייה ישראלית, בגלל מגבלות של מי מועסק בתוך שטחים ביטחוניים, לצורך העניין, וזה ישאב את זה מהמרכז ומהצפון ומירושלים, זה לא ישאב ממקום אחר.

יצחק גורביץ: זאת אומרת שצריך להבין שכל אותם הצהרות צריכים אחר כך לגבות אותן בכח אדם מתאים.

יצחק גורביץ: שוב אני אומר, אם יש בסיס של עובדים זרים ועובדים פלשתינאים שיכולים לעשות את העבודות הרטובות, אין בזה שום פסול שישראלים יעבדו ביתר העבודות והם יעבדו.

יצחק גורביץ: כרגע הם לא עובדים כי אנחנו לא יכולים לקלוט אותם, כי אין לנו כיסוי לאותו צורך מיידי של העבודות הרטובות.

יצחק גורביץ: בתוך האוכלוסייה של העובדים הזרים והפלשתינאים צריך לעשות הבחנה גם בהיבט הכלכלי.

יצחק גורביץ: זה חשוב לציין.

יצחק גורביץ: עובד פלשתינאי, מבחינתנו, הוא לא בדיוק כמו עובד זר לצורך העניין, כי גם כשהוא מקבל משכורתו, 90% ממנה חוזרת לכלכלת ישראל, מבחינת ביקושים של צרכים ישראליים, זה יכול להיות חלב תנובה, יכול להיות אֹסם ויכול להיות עוד כל מיני דברים שמיוצרים בישראל.

יצחק גורביץ: זאת אומרת שההסתכלות על עובד פלשתינאי שהוא מוציא את הכסף אל תוך כלכלה אחרת, זה לא נכון.

יצחק גורביץ: הכסף הזה חוזר אל תוך ישראל.

יצחק גורביץ: אני לא מדבר על אולי תועלות נוספות שלא המקום פה לציינן, לכן צריך לעשות את ההבחנה הזו גם.

יצחק גורביץ: זו הסיבה שאנחנו מבקשים את אותה הרחבה של פועלים פלשתינאים, שהיא גם מיידית---

יעקב כץ: אגב, יש רצון של עוד פועלים להגיע מיהודה ושומרון?

יצחק גורביץ: כן, כמובן, לא רק שיש רצון, יש לנו גם הבנות עם גורמים בתוך הרשות הפלשתינאית שהם יכולים לספק את אותם העובדים.

יעקב כץ: בעבר היו באמת יותר עובדים.

יצחק גורביץ: היו 90,000, מתוכם 60,000, עם היתר, בענף הבניין.

יצחק גורביץ: עזה לא רלוונטית לצורך העניין.

יעקב כץ: הרבה עברו לאירופה כי גם שם יש הרבה עבודה.

יצחק גורביץ: אני לא חושב שהם עברו לאירופה, לא נראה לי.

יצחק גורביץ: בכל מקרה הם עובדים שהוכשרו פה, הם מיומנים פה לעבודות בישראל, יש להם תקשורת נכונה עם הקבלנים וכן היינו רוצים לקלוט אותם וכן לאפשר את ההרחבה של אותה מכסה, ושוב, מיד עם אותה הרחבה, אנחנו נוכל לקלוט ישראלים.

יעקב כץ: יש פה אנשים של משרד הביטחון.

יעקב כץ: אתה תוכל להסביר אחר כך בתחום הזה גם.

יצחק גורביץ: זו הסוגיה.

יצחק גורביץ: ביחד עם ההסתדרות, אנחנו מובילים פרויקט משותף להכשרת ישראלים לענף.

יעקב כץ: זה התחיל בפברואר 2009 ואולי נדבר על זה בהמשך, יש לנו זמן ואני רוצה שננתח את זה, אבל אני רוצה רק לסכם את הדברים שלך; אתה אומר שהמעכב באפשרות של השלמת הגירעון של הבתים בבנייה, בגלל שיש כ-40,000 משקי בית חדשים כל שנה, צריכים להיבנות לפחות 40,000 יחידות דיור, אתה אמרת שנבנים בפועל 30,000, אז זה גירעון שהולך ומצטבר, כל שנה עוד 10,000 יחידות דיור.

יעקב כץ: כתוצאה מכך המחירים הולכים ומאמירים לממדים כאלה שאדם נורמלי במה שמרוויחים בישראל, בשקלים ולא בדולרים, לא יהיה מסוגל אפילו לחלום על דירה.

יעקב כץ: דבר שני, אמרת שגם אם נניח השר אטיאס היה מחר משחרר כמות אדירה של דירות לבנייה, עוד לפני שאנחנו מתחילים את הבנייה, הבנייה בפועל היתה לוקחת לפחות 25 חודשים משום שאין לנו כח ואין לנו ידיים עובדות.

יעקב כץ: דבר שלישי, אמרת שכתוצאה מהעובדה שעכשיו תתחיל להיבנות עיר הבה"דים ושכיוון שהיא תוכל להיבנות דווקא על ידי אנשים שהם מורשי ביטחון, כנראה לא יכולים להיכנס שם לא עובדי הרשות וגם לא עובדים זרים שאין להם את האישור הביטחוני, יישאבו ישראלים רבים שהוכשרו ועוד נימצא בגירעון עוד יותר גדול.

יעקב כץ: זאת אומרת שבמדינת ישראל היה צריך לעמוד ראש ממשלה בישראל...

יעקב כץ: אני רוצה לומר לך שהמחירים בירושלים הם לא 3,000 דולר למטר מרובע, במקומות מסוימים, רחביה שהיתה מאחז ב-1927, הוקמה כמאחז, היום במאחז הזה, אני תמיד אומר ליהודים האמריקאים, תיקנו דירות בארץ, כי בעוד כמה שנים זה יהיה כמו רחביה, אבל היום ברחביה זה בין 10,000 דולר ל-15,000 דולר למטר מרובע.

יעקב כץ: בשכונות של המושבה הגרמנית, טלביה, קטמון, זה נע בין 6,000 ל-9,000 דולר למטר מרובע, וכתוצאה מההקפאה כנגד בנייה של יהודים בכל ערי הלוויין, כולל ביישובים הגדולים בית"ר, מעלה אדומים, גבעת זאב וכדומה, ששם ראש הממשלה אסר את הבנייה ליהודים, ליהודים בלבד, אז הביקוש באזור ירושלים הולך וגדל, אז לכן גם היום בגאולה ובמקומות אחרים, במשואה, המחירים עולים ל-4,000 ול-5,000 דולר למטר מרובע.

יעקב כץ: כך זה גם יגדל במקומות אחרים.

יעקב כץ: זאת אומרת שראש ממשלת ישראל היה צריך לקרוא לקבינט שלו, ובמקום להתעסק קצת בטורקיה, להתעסק בפתרון הבעיה של בניית דירות לתושבי מדינת ישראל שכרגע, לפי דבריך, הגירעון רק הולך וגדל ואין סיכוי שהוא ילך ויקטן במצב הנוכחי.

יצחק גורביץ: רק שני דברים נוספים אני מבקש להדגיש.

יצחק גורביץ: המשק הישראלי מסתכל על ענף ההיי-טק כאילו שהוא ענף נטו ישראלי.

יצחק גורביץ: אני רוצה להגיד לך שענף ההיי-טק בלי הטכנולוגיה מחוץ לארץ גם הוא לא חי.

יצחק גורביץ: אני מבקש להתייחס לענף הבנייה אותו דבר.

יצחק גורביץ: זאת אומרת, אם אנחנו רוצים ישראלים שיעסקו בענף הבנייה, אנחנו כנראה צריכים עובדים שהם לא עובדים ישראליים כדי להשלים את הצורך הזה.

יצחק גורביץ: בדיוק כמו בהיי-טק.

יעקב כץ: לכן כינסתי את הוועדה, משום העבודה עברית.

יעקב כץ: ..

יעקב כץ: אגב, בן גוריון בעלייה השנייה, ב-1903, הנשיא הראשון של מדינת ישראל, בן צבי, כולם היו עובדי בניין.

יעקב כץ: זו היתה גאווה ישראלית, כמו שהיה לימים להגיע ליחידות הטובות בצה"ל.

יעקב כץ: אנחנו צריכים להחזיר את הגאווה, אבל אנחנו נדבר על עבודה ישראלית ולא עבודה עברית, כי תושבי מדינת ישראל יש לנו מכל הסוגים ומכל המינים, וכשאנחנו מדברים על ישראל, אנחנו רוצים שכל המגזרים, חרדים, חילוניים, דתיים, ערבים, יהודים, וכל תושבי המדינה יהיו שותפים במפעל הגדול של המגמות שעוד צפויות לנו, מעבר למשקי הבית.

יעקב כץ: כמו כשדיברנו על עלייה.

יעקב כץ: בכבוד, מר אודי ענפי, ענף הבניין.

אודי ענפי: הדברים מתחברים יחד.

אודי ענפי: אני מנהל את מיזם שיב"ה, שילוב ישראלים בענף הבנייה, כולל הקונוטציה של לשוב למה שאבא שלי היה, שהיה צבע בשנות ה-50 וה-60, ולצערנו העבודה הזאת כמעט נעלמה מהישראלים והפכה לעבודה שעושים אותה פועלים זרים בעיקר.

אודי ענפי: אני מדבר כרגע על מקצועות השלד בעיקר.

אודי ענפי: הנושא הזה אמנם הבשיל לכלל מיזם משותף גם של ההסתדרות והתאחדות ומשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ומשרד הביטחון, אבל אנחנו התחלנו לטפל בו במסגרת בדיקת היתכנות כבר שנתיים לפני זה, במסגרת חברת בנייה.

אודי ענפי: חצי שנה ערכנו בדיקת היתכנות כדי לבחון שישראלים, בניגוד לכל הציטטות כאילו הם לא מוכנים לעבוד, מוכנים לעבוד ובתנאי שהם יכולים להתפרנס בכבוד.

אודי ענפי: ישראלים מחפשים מסלול ואופק שירות, מה שאנחנו קוראים במערכת הביטחון, שאני באתי ממנה, הם רוצים לדעת שיש להם אפשרות להתקדם, להיות מנהל עבודה, להיות אחר כך אפילו עד כדי מנהל אתר, לצאת ולהתקדם בלימודים, הם מחפשים מסלול.

אודי ענפי: מאחר והמסלול הזה והעבודה הזאת היא מאוד מאוד קשה, זאת עבודה בחוץ, המון שעות, גם בימי שישי, הם מחויבים לתמורה ראויה עבור העבודה הזאת והם לא יעבדו בשכר מינימום ואנחנו, לצורך העניין, קודם כל באמת בנינו איזה שהיא תכנית וערכנו בדיקת היתכנות בשנת 2007.

יעקב כץ: צריך לציין, לפי המחקר של מרכז המידע והמחקר, שבתחום הבנייה המשכורות הן ממוצעות, הן 7,000 שקל לעובד.

יעקב כץ: אמנם זה פחות מהממוצע, כפי שכתבנו, במשק, אבל זה עדיין הרבה יותר גבוה מהרבה בעלי מקצועות אחרים שעובדים במקומות אחרים, משכורת של בין 7,000 ל-8,000 שקל.

גלעד נתן: אבל ההיצע בבניין, זה גם יותר שעות וגם בגלל הנוכחות של זרים או פלשתינים שמושך את המשכורת למטה.

אודי ענפי: בעיקר מאחר והם נדרשים לעבוד הרבה יותר שעות.

אודי ענפי: באתרים עובדים כעשר שעות ביום באמצע השבוע ועובדים בימי שישי עוד כשבע שעות, ואם אתה תחבר את המספרים האלה אתה תבין ממה נגזרת השורה התחתונה של השכר שלהם.

אודי ענפי: ובכל זאת הרבה ישראלים מוכנים.

אודי ענפי: אנחנו הגדרנו את זה כפרויקט ציוני, אני לא מתבייש לומר את זה, אני חושב שזה חשוב למדינה וזה חשוב למשק.

יעקב כץ: צריך להיות גאה.

יעקב כץ: למה צריכים להתבייש כשאומרים 'פרויקט ציוני', צריך להיות גאים כשאומרים 'פרויקט ציוני'.

אודי ענפי: נכון, ואנחנו רואים את זה כתהליך שהוא נדרש כתהליך משולב.

אודי ענפי: אמר כבר הרמב"ם, אי אפשר ללכת מן ההיפך אל ההיפך, ולכן תהליך כזה צורך זמן ותהליך של שינוי מהסוג הזה שבו עובדים נכנסים לתוך הענף, שורדים, מתקדמים, אנשים רואים אותם כדמויות למודל, כדמויות לחיקוי ונכנסים אחריהם וחבר מביא חבר, זה תהליך ארוך, תהליך רב שנתי, ולא בכדי כשערכנו בשנת 2008 את תהליך העיבוד, עם כל הגופים שהיו שותפים לו, והגדרנו אותו כתהליך מערכתי ששותפים לו גם משרדי ממשלה יחד עם הסתדרות הבניין ויחד עם התאחדות הקבלנים, הגדרנו את זה כתהליך רב שנתי, אמרנו נצא לתכנית של חומש, הגדרנו והגענו להסכמות עם כל המשרדים על התכנית שמורכבת קודם כל משנתיים כשבחצי השנה הראשונה באמת אנשים לומדים בקורס סדור במסגרת משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, לאחר מכן את פרק הסטאג' הם לא עושים במסגרת בית הספר, אלא עושים את זה בחברת הבנייה.

אודי ענפי: צריך להבין שחברות הבנייה זה לא כמו עוד מפעל שכולם נראים אותו דבר בצורה שטנצית.

אודי ענפי: עובדים בבנייה מתועשת, יש הרבה מאוד סוגים של תבניות, יש הרבה מאוד צורות של בנייה, יש הרבה מאוד טכניקות, ותהליך הלמידה, כדי להתאים לארגון שבו אתה עובד, נדרש להתבצע בתוך הארגון.

אודי ענפי: בשנתיים האלה הגדרנו עלייה מדורגת בשכר של העובדים ותהליך ליווי באמצעות מענקי התמדה לכל העובדים, חלקם---

יעקב כץ: גם ראינו שסיימו 50, רצינו לדעת כמה התחילו.

אודי ענפי: אני אגיע לזה עוד מספר דקות.

אודי ענפי: אני רוצה קודם כל את העקרונות ואני אלך אל המיזם עצמו.

אודי ענפי: כל מה שאני רוצה להגיד זה שמלווה את זה גם תהליך של מתן מענקי התמדה, גם ליווי, גם בקרה, גם לחיילים משוחררים, דלתות שניתן להקצות להם כדי לעודד אותם להיכנס לתוך הענף הזה.

אודי ענפי: המיזם לא נועד רק לחיילים משוחררים.

אודי ענפי: חיילים משוחררים שאיתם התחלנו במסגרת בדיקת ההיתכנות, אבל מאחר וחבר'ה צעירים, חלק גדול מהם עדיין רוצים ויש להם את החלום של נסיעה לחוץ לארץ, או שהם רוצים לצאת ללימודים, קבוצה משמעותית זה דווקא החבר'ה בגילים 25 עד 40, אנשים שכבר גמרו את הסיבוב שלהם והתחילו להתארגן והם בונים משפחה ורוצים להתקדם בתוך ארגון.

אודי ענפי: אני רוצה לדבר על המיזם עכשיו.

אודי ענפי: בפברואר פתחנו את המיזם דרך זה שבנינו מוקד גיוס בקרן לעידוד ופיתוח ענף הבנייה, שזו זרוע הביצוע של התאחדות הקבלנים והסתדרות עובדי הבניין, בנינו מוקד גיוס, בנינו אתר, בנינו מערך לגיוס, ובמקביל התחלנו סבב כדי לשכנע את חברות הבנייה.

אודי ענפי: אנחנו למדנו את כישלונות העבר והיו כישלונות בעבר.

אודי ענפי: היו לא מעט מיזמים, בשנות ה-80 ובשנות ה-90 וגם כשהיתה החלטה לפני מספר שנים לבטל את העובדים הזרים, היו ניסיונות להקצות כל מיני מענקים.

אודי ענפי: התהליכים האלה בלשון המעטה לא צלחו.

אודי ענפי: ניסינו ללמוד מה הסיבות ולכן בנינו את המודל במטרה לענות על הדברים.

אודי ענפי: יצאנו ב-15 למרס בקורס ראשון וב-2 למאי בקורס שני.

אודי ענפי: כל קורס כזה זה בין 25 ל-30 עובדים.

אודי ענפי: סיימו 50 עובדים את ההכשרה, מתוכם 43 נקלטו בחברות, 7 עשו את הקורס אבל קיבלו את ההחלטה בתוכם, למרות תהליך מיון מאוד מאוד משמעותי, אני חייב להגיד, פנו אלינו תוך מספר ימים 3,100 אנשים, אבל כבר בראיונות הטלפוניים---

יעקב כץ: כמה התחילו את הקורס?

אודי ענפי: התחילו את הקורס 56, בתוך הקורסים נשרו, או שאנחנו הוצאנו אנשים שכבר איתרנו במהלך הקורס שהם לא מתאימים, 6 אנשים וסיימו 50.

אודי ענפי: דרך אגב, אני חייב לומר, אנחנו עושים תהליך שיש בו כל הזמן למידה והפקת לקחים.

אודי ענפי: בקורס הראשון נכנסו פחות ועזבו במהלך הקורס יותר, בקורס השני החלו 29 וסיימו 28.

אודי ענפי: זאת אומרת היה פה איזה שהוא תהליך של למידה שאנחנו מקיימים אותו כל הזמן.

יעקב כץ: אבל זה עדיין לעג לרש, אנחנו צריכים בערך אלף או אלפיים בשנה.

אודי ענפי: אני מיד אגיע לזה.

אודי ענפי: אני רוצה לציין שבגלל שהעבודה הזאת קשה, אצל חלק גדול מאוד מהאנשים בתוך תהליך המיון אנחנו מבינים שזה לא מתאים להם, אבל יש עדיין רבים מאוד, ישראלים, חבר'ה מלח הארץ, רובם חבר'ה יוצאי צבא, אנשים בוגרי תיכון, זה לא אותם פועלי בניין שהם בוגרי בית ספר יסודי או מקסימום בית ספר מקצועי, מה שהכרנו בשנות השישים והשבעים, אנשים ראויים שהם גם מתאימים למסלול של התקדמות שגם כן בתוך התהליך בנינו עם יכולת לקצר, גם לבצע למידה תוך כדי השנים, וגם לקצר את התהליך עד שהם יהיו מנהלי עבודה.

אודי ענפי: מה שקרה בפועל זה שאנחנו הפנינו את העובדים האלה לחברות, הם התחילו לעבוד, ובמקביל ניסינו לסכם ולהפוך את ההסכמות שהיו לנו עם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ועם משרד הביטחון להסכמים משפטיים.

אודי ענפי: הנושא הזה התארך מאוד, התארך והועלו בו כל מיני סוגיות שלא איתן יצאנו לדרך, שאנחנו צריכים ליצור שינויים מול מה שהובטח.

יעקב כץ: הבעיה הזאת עדיין לא נפתרה.

אודי ענפי: אני הייתי רוצה להגיד, אני מעריך.

אודי ענפי: ..

אודי ענפי: עם משרד הביטחון סיכמנו כבר.

יעקב כץ: משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, הם הבעיה.

יעקב כץ: אני גם מוחה על שממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לא הגיעו לפה.

יעקב כץ: נראה שידידנו, מר שלום בן משה, פחד להופיע פה משום שהם לא מילאו את חלקם.

יעקב כץ: אני שמעתי שדווקא התאחדות הקבלנים היא היתה זו שנתנה, ההסתדרות עזרה, משרד הביטחון עזר, היחידים שהיו צריכים להיות הראשונים שמסייעים בלתת כתף זה משרד התעשייה ואני פה לעיני עם ישראל מוחה כנגד ידידנו שלום בן משה, אם אני לא טועה, ואם אני טועה, לגבי ההוראה שלו שהוא הנחה את האנשים שלא להגיע לפה כי פחדו מהטענות שיישמעו כלפיהם.

יעקב כץ: אני מצטער, אבל נראה לי שזו היתה הנחיה של מר שלום בן משה שלא יגיעו לישיבת הוועדה.

יעקב כץ: אנחנו נבקש מיושב ראש הכנסת שיישלח מכתב למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, שמוחה על כך שנציגיו לא הגיעו לישיבה למרות שהוזמנו, כי זו הוראה שכשיש כינוס של ועדה בנושא מסוים, כל משרדי הממשלה מחויבים להגיע לפי תקנון עובדי המדינה.

אודי ענפי: לאחר מספר חודשים כשראינו שזה מתארך ומאחר ואנחנו במחויבות שלנו מול העובדים, לתת להם את כל הכספים שמגיעים להם ולחברות, כולל את המענקים והדברים האלה, נתנו עד היום, אבל רק על ידי הקרן לעידוד.

אודי ענפי: כלומר באמצעות הקרן, ההסתדרות והתאחדות, כל הכספים הועברו.

יעקב כץ: כאשר הממשלה את חלקה עדיין לא נתנה.

אודי ענפי: אנחנו עוד לא קיבלנו שום דבר מאף גורם אחר.

אודי ענפי: אני רק מציין, סיימנו את ההסכם עם משרד הביטחון.

אודי ענפי: משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, אנחנו בתהליך, ממש בדברים האחרונים, אני משער שמר מויאל עוד ישלים את ההסבר, אבל בחודש יולי, כשהיו מיועדים לקורס שלישי, כשכבר אספנו, מיינו, אנשים ידעו שהם הולכים אליו ובתחילת אוגוסט קורס ראשון בבאר שבע...

אודי ענפי: אני רוצה לציין שהבעיה בפריפריה הרבה יותר חריפה.

יעקב כץ: לא התחיל הקורס?

אודי ענפי: לא התחילו, היתה החלטה להקפיא ואנחנו עד היום, במשך שבעה חודשים.

אודי ענפי: ..

אודי ענפי: זה נזק עצום למיזם, רק אתמול הודיעה לי חברת בנייה מכובדת שמחזיקה שבעה עובדים אצלנו בשני אתרים, שהיא מפטרת שני עובדים כי הם קראו בעיתון בשבוע שעבר, היה פרסום בעיתון, שבעצם הפרויקט מת.

אודי ענפי: תראו, אני רץ מרתון, אני באתי כדי לנסות וליצור שינוי בשליחותם של ההסתדרות וההתאחדות, ואני אומר בידיעה ברורה מתוך השטח, זה קשה, יש אחוז יותר גבוה של ישראלים שיעזבו תוך כדי ולא יתמידו ואולי השיקול שלהם הוא באמת עם המענקים ועם השכר ולא כולם יעשו את זה, ועובדה היום, מתוך 43 אנשים, אחרי חצי שנה מהקורס האחרון שהסתיים, ותשעה חודשים מזה שלפניו, יש לנו עדיין 35 מתוך 43.

אודי ענפי: זאת אומרת בעצם 8 בסך הכל עזבו כששניים מהם זה חבר'ה שיצאו מתוך החברה כבר ללימודי הנדסת בניין, בגלל שהפוטנציאל שלהם הוא מצוין וזה בתיאום עם החברה והם באים בחופש לעבוד.

אודי ענפי: זה כיוון שאנחנו רוצים.

יעקב כץ: אני מודה לך מאוד.

יעקב כץ: אני רק רוצה לסכם את הדברים שאתה אמרת, מר ענפי, שהכמות הנדרשת, כפי שאני מבין, כדי להגיע להישגים של זה שיושב לשמאלך, מר גורביץ, אנחנו צריכים בערך אלף אנשים שיוכשרו בשנה.

יעקב כץ: וההתנהלות של מדינת ישראל, לא מצד התאחדות הקבלנים וההסתדרות, אלא מצד הגורמים שהיו צריכים להיות ראשונים.

יעקב כץ: ..

יעקב כץ: בדברי הסיכום נוציא הודעת ועדה שאנחנו רואים בחומרה רבה את ההתנהלות הממשלתית.

יעקב כץ: אתה מדבר פה על שני פועלים, כשהיה צריך להיות מדובר על מאות ואלפים שעבדו, שאי אפשר אפילו להבטיח להם הבטחת עבודה, כאשר הכל מתנהל על פיילוט ראשון שבמקום שהפקידים ירוצו וידאגו שאלה שיצאו לשטח ועובדים בחום ומוכנים להיות טייחים ורצפים, ותפסנים, אנשי שלד בעבודות רטובות, לעודד אותם, הם משתרכים אחורה והיום אפילו לא מגיעים לוועדה.

יעקב כץ: מר שלום בן משה, שהיה צריך לתת הסברים מדוע הדבר חמור כל כך, לא נמצא פה, ואנחנו מוחים על כך מחאה גדולה ומרה.

יעקב כץ: וכמובן אנחנו מתוך הוועדה נעשה מאמצים גדולים לקרוא לממשלה ולוודא אפילו בחקיקת חוק שהדבר הזה.

יעקב כץ: ..

יעקב כץ: בשבועות הקרובים אני אעביר חוק שאני אחתים עליו הרבה אנשים, כי הרבה חברי כנסת רואים בדבר הזה שחוזר ונשנה שהממשלה נמצאת תמיד תמיד תמיד בפיגור בדברים האידיאליסטיים, בפרויקטים הציוניים, גם כשגופים אחרים עושים את כל המאמצים ומכספם מממנים.

יעקב כץ: אני גם מבקש מכם, גם אם זה קשה לכם, שתמשיכו לממן, ותחזיקו ותדאגו שהקורסים ייפתחו, ואנחנו מצדנו, כחברי כנסת, נעשה את כל המאמצים כדי שהדבר הזה המעוות שלא יוכל לתקן הזה, יתוקן.

אודי ענפי: רק הערה.

אודי ענפי: אתה ציינת אלף, זה לא אלף, עד שנת 2012 היינו צריכים להוציא מהארץ 8,000 פועלים זרים ולהכשיר עובד, עד שהוא יודע לעבוד לבד זה שנתיים.

יעקב כץ: בבקשה, מר מויאל.

יצחק מויאל: אני יושב ראש הסתדרות ענף הבנייה והעץ בישראל.

יצחק מויאל: אני רוצה לחבר את הדברים שאמרו גם מר יצחק גורביץ וגם מר אודי ענפי.

יצחק מויאל: ההסתדרות החליטה בסוף 2008 להתחיל במיזם להחזרת ישראלים וחיילים משוחררים לעבוד בענף הבניין.

יצחק מויאל: בהסתדרות אנחנו הצלחנו לבנות תהליך ומהבדיקות שלנו, בניגוד למה שהצגתם פה, לגבי הנושא של השכר, ממוצע השכר הוא מאוד גבוה ובהתחשב בזה שאנשים עובדים הרבה שעות, מעבר לשעות המקובלות, השכר בענף הבניין הוא נמוך וכתוצאה מהבדיקה שאנחנו עשינו, חילקנו את הדברים לכמה חלקים.

יצחק מויאל: החלק הראשון, קודם כל כדי לחזק את העובדים שעובדים בענף, מעבר למקצועות הרטובים, שאתייחס בכמה מלים, החלטנו, ביחד עם המעסיקים, לשנות את כל מבנה ההעסקה בענף הבניין.

יצחק מויאל: משנת 1993, וכנהוג במדינת ישראל, המון דברים קרו בענף הבניין, הוא נהיה היום חצי היי-טק, אבל כל ההכשרה, כל הנהלים, כל מה שקשור להטמעות ההתפתחות שקרתה בענף הבניין, במקומות או במוסדות שמכשירים או התכוונו להכשיר את האנשים, המרחק הוא רב.

יצחק מויאל: אני אתן דוגמה.

יצחק מויאל: ב-1993 כל לוח הסיווג עדיין מתאים לתקופה ההיא, ועברו למעלה מעשרים שנה ועולם כמנהגו נוהג.

יצחק מויאל: יש פיתוח, יש נושא של הכשרה מתקדמת ביותר בתחום העסקת הבנייה---

יעקב כץ: במי זה תלוי?

יצחק מויאל: במשרדי הממשלה, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

יעקב כץ: אלה שלא נמצאים פה.

יצחק מויאל: חלק מהתהליך שהציגו כאן, אנחנו, ביחד עם ההתאחדות, לחצנו והצלחנו לפתוח את בית ספר ענף הבניין שהוא קיים והיה סגור, אבל שילמו מסים ושילמו שכר.

יעקב כץ: על בית הספר הזה אני שומע---

יצחק מויאל: במלת"ב, זה בית ספר לבנייה, שאנחנו וההתאחדות גרמנו לפתוח אותו, שם עושים את ההכשרה.

יעקב כץ: יש עוד קורסים שמתנהלים כל השנה.

יצחק מויאל: לא בענף הבנייה, לא במקצועות הרטובים.

יעקב כץ: כי אני ראיתי שריצוף, קרמיקה.

יעקב כץ: ..

יצחק מויאל: יש מספר קורסים, אנחנו מדברים על המקצועות הרטובים והנה לך דוגמה, חלמאות, שמצד אחד הממשלה החליטה להוציא את העובדים הזרים מישראל.

יצחק מויאל: מה עושים במקום?

יצחק מויאל: כלום.

יצחק מויאל: זאת אומרת אם עכשיו יש גירעון של 10,000 יחידות דיור, אם ישלחו את העובדים הזרים היום, שאני לא בעד שיישארו, שלא יבינו מדבריי שאני בעד שיישארו, אבל מה עושים במקום?

יצחק מויאל: כלום.

יצחק מויאל: אז היוזמה של המעסיקים ושל ההסתדרות היא לנסות, פעם אחת לשפר את השכר ואנחנו הולכים ומשנים אותו ואנחנו לקראת חתימת הסכם שמשנה את השכר כדי שיביא יותר ישראלים.

יצחק מויאל: זה מבדיקה שעשינו, לא שהמצאנו את זה.

יצחק מויאל: עשינו בדיקה ואם משלמים לעובדים שכר הולם, הישראלים, או האזרחים הישראליים, יבואו לעבוד בענף הבניין.

יצחק מויאל: הדבר השני, בעקבות הפרויקט שאנחנו הובלנו, זה לעמוד במלה ובהתחייבויות.

יצחק מויאל: כשאנחנו יצאנו למיזם הודענו לכל אלה שבאו לעשות את ההכשרה, יש תחנות, בנינו תחנות מותאמות ומסוכמות עם משרדי הממשלה.

יצחק מויאל: להפתעתי הרבה, משרד הביטחון, התאחדות הקבלנים והבונים, האגף להכוונת חיילים משוחררים, כולם עמדו בהתחייבויות שלהם, ומי שאמור הוא הראשון לעמוד בהתחייבות, הוא הראשון שלא עמד בזה וזה משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

יצחק מויאל: לאורך כל התהליך, והדוגמה הטובה ביותר, הנה, עכשיו מר איציק שפיגלר הצטרף אלינו, שנכון להיום לא מצליחים לסכם את הדברים וההבנות של להניע את התהליך.

יצחק מויאל: כי יכולנו להגיד בואו נעשה הסכם ואחר כך נניע את התהליך.

יצחק מויאל: אם היינו עושים כך, אני חושב שהמיזם בכלל לא היה יוצא לפועל.

יצחק מויאל: אנחנו הוכחנו למשרדי הממשלה, כל הגורמים, שיש ישראלים שמוכנים לבוא לעבוד בענף הבניין, כי בענף הבניין השתנה.

יצחק מויאל: הדבר השלישי, אנחנו היום עשינו הסכם שבא להסדיר, ויש שוויון זכויות של כל העובדים שעובדים בענף, ישראלים, פלשתינים וזרים.

יצחק מויאל: הדוגמה שאחד הדברים שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה עשה, ואנחנו ביקשנו ורוצים לשנות את זה, כשנותנים שכר יותר גבוה לעובד זר---

יעקב כץ: מי האיש בתעשייה, מסחר ותעסוקה שמעכב?

יעקב כץ: הרי אתם עומדים מול מישהו, זה לא השר עצמו.

יצחק מויאל: מי שפרסם את הנהלים להעסקת עובדים זרים---

יעקב כץ: לא, האם העובדים נמצאים תחת מר שפיגלר?

יצחק מויאל: אבל הוא לא עשה את הנוהל.

יצחק מויאל: הנוהל בתעשייה, מסחר ותעסוקה נותן שכר...

יצחק מויאל: רוצים להרחיק מפה את העובדים הזרים, אבל מעודדים אותם לקבל יותר כסף.

יעקב כץ: לא, אני מדבר עכשיו על הקטע של הפיילוט שהיה צריך לשלם את הכסף, מי בתעשייה, מסחר ותעסוקה מעכב?

יעקב כץ: הלוא זה הסכם שנחתם בין כל הגופים, פיילוט שיצא לדרך, קורסים שיצאו לדרך, פעם ראשונה על המקצועות הרטובים, ולהזכיר עוד פעם לצופים בבית, המקצועות הרטובים זה טייחות, רצפות, תפסנות, עבודה שלדית קשה של אנשים, ישראלים שיש לנו, בחורים גיבורים, אנשי חיל, שונאי בצע, שבאים מהצבא ורוצים להשתלב בעבודה, ודווקא התאחדות הקבלנים וההסתדרות.

יעקב כץ: .. מי האיש במשרד התעשייה שמפריע?

יעקב כץ: תגיד בשם, אני רוצה שיהיה כתוב בפרוטוקול.

יצחק מויאל: אני לא יודע אם להגיד לך את השם.

יעקב כץ: מה, אתם עומדים מול האוויר?

יצחק מויאל: אני לא יודע להגיד לך את השם, אבל בשבוע שעבר נפגשנו עם---

יעקב כץ: מי הנציג?

יעקב כץ: סגן המנהל הכללי?

יצחק מויאל: מר שלום בן משה הוא מוביל את המיזם, ביחד איתנו.

יעקב כץ: הוא לא מוביל את המיזם, זאת אומרת הוא אפילו לא בא לפה.

יצחק מויאל: מטעם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

יעקב כץ: הוא היה אמור להוביל את המיזם.

יצחק מויאל: הוא מוביל את המיזם, אבל---

יעקב כץ: אבל המציאות היא שהוא לא נתן את חלקו.

יצחק מויאל: כן.

יצחק מויאל: הדוגמה שנתן פה מר אודי ענפי, תאר לך איזה אבסורד, שאתה יושב עם חייל שחצי שנה לפני זה הוא נלחם בעופרת יצוקה, מלח הארץ, החבר'ה האלה שבאו לענף הבניין, ואנחנו יושבים מולו, מתחייבים על נושא של מענקים, והחייל הזה לא מקבל את הכסף.

יצחק מויאל: ואנחנו, ההסתדרות וההתאחדות, הכנסנו את היד עמוק לכיס, וזה לא התפקיד שלנו, וכדי לעמוד בהתחייבות, אנחנו... נכון להיום, המיזם הזה נתקע ולא מתקדם היות ומשרד התעשייה המסחר והתעסוקה הציב כל מיני נהלים שלא ניתן ליישם אותם כדי לקבל את המענקים האלה.

יעקב כץ: אני כבר קורא עכשיו גם לך, וגם לגב' בת שבע פנחסי, ואני מבקש בעוד שבועיים ישיבה נוספת, ולהזמין את שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, מר פואד בן אליעזר, בגלל שמדובר בחיילים ובגלל שמדובר בהרבה בוגרי צבא, וכפי שאמרת, מר מויאל, אנשים שנלחמו במלחמה האחרונה, בעופרת יצוקה, וזה פיילוט ראשון שיצא, ומשרד התעשייה היה צריך להיות הראשון שצריך לדאוג לכך שהחיילים האלה יטופלו בכפפות של משי , באהבה, בחיבה ובהערכה כדי לגרום גם לחברים שלהם לרצות ולהגיע.

יעקב כץ: הלוא חבר מביא חבר, לא רק בבית המשפט העליון, גם פה חבר מביא חבר, וכל אחד צריך לדאוג שגם החברים שלו ירצו להגיע, גם בגלל שכר טוב, אהבה וחיבה, ולא שיישבו פקידים וייתנו לחבר'ה לעבוד בשטח ואף אחד לא מטפל בהם.

יצחק מויאל: תרשה לי להשלים, למען הסדר הטוב.

יצחק מויאל: בשבוע שעבר היינו בפגישה אצל שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, והוא הודיע שהוא מבקש תוך שבוע לקבל תשובה להנעת התהליך.

יצחק מויאל: אני רוצה להשלים ברשותך.

יצחק מויאל: כשאנחנו יצאנו לתהליך, ואמרו את זה אודי ואיציק ברמיזה, אנחנו בנינו אופק רציני למי שיבוא לעבוד בענף הבניין.

יצחק מויאל: 24 חודשי הכשרה, עם מענקים.

יצחק מויאל: היום, כדי להיות מנהל עבודה שהשכר כמנהל עבודה בענף הבניין הוא מאוד גבוה, זה מגיע לסכומים של עד 20,000 שקל, היום כדי להיות מנהל עבודה הוא צריך לעשות כמה שלבים, צריך חמש שנים ותק בענף, בעצה אחת עם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, הולכים להקטין את זה לשלוש וחצי שנים כדי שהוא יוכל להישאר לפחות שלוש וחצי שנים והוא יוכל ללכת להיות מנהל עבודה.

יצחק מויאל: בהסכם העבודה הקיבוצי, לצערי הרב גילינו שאין קרן השתלמות בענף הבניין.

יצחק מויאל: בהסכם החדש יהיה, ואז קרן השתלמות משולמת לשש שנים, זאת אומרת שאם העובד נשאר שש שנים, מי שיוצא לפני מפסיד בערך 35% מהסכומים המופרשים עבורו, ואז אם אנחנו בונים שהוא מקבל מענקים אחרי 24 חודש, ואחרי שלוש וחצי שנים הוא יילך להיות מנהל עבודה, ואם הוא נשאר שש שנים מקבל...

יצחק מויאל: מי שנשאר בתקופה הזאת לעבוד בענף הבניין, אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שהוא יבנה את עתידו בענף הבניין.

יצחק מויאל: לכן המיזם הזה חייב לנוע.

יצחק מויאל: ההסתדרות וההתאחדות---

יעקב כץ: מר שפיגלר לא היה פה, הוא איש משרד הפנים והוא בוועדה של העובדים הזרים מאוד מאוד מסייע לנו בראותו את הדברים באופן מאוד כולל וצריך לציין את זה לשבחו.

יעקב כץ: אני רק רוצה בכמה מלים להסביר, כיוון שהגעת מאוחר.

יעקב כץ: הסבירו פה האנשים שמתעסקים בענף הבנייה שמדי שנה מתווסף לגירעון הבנייתי במדינת ישראל כ-10,000 יחידות דיור נוספות.

יעקב כץ: בונים כ-30,000 יחידות דיור, זה עוד בלי הקפאה של מר נתניהו, אבל כשהמצב הוא נורמלי 30,000 בשנה, כאשר משקי הבית שמתווספים, בלי עין הרע, בעקבות הלידות של הילדים שלך ושלו ושלי ושלנו, 40,000, עולים חדשים, שוכרים וכדומה, 10,000 יחידות דיור.

יעקב כץ: הוא אומר, גם אם השר אטיאס ייתן מחר הוראה וישחרר במינהל מקרקעי ישראל, 5,000, 10,000, 20,000, 30,000, אין ידיים עובדות.

יעקב כץ: אין מי שיעשה את העבודה.

יעקב כץ: מחד, הערבים מהרשות הפלשתינאית לא רשאים להיכנס.

יעקב כץ: אני שמח על כך.

יעקב כץ: מצד שני, עובדים זרים פוחת והולך, ירד מ-80,000 ל-8,000, ולפי התכנית ביולי הקרוב זה צריך לרדת ל-5,000 וב-2012 להיעלם לגמרי.

יעקב כץ: מאידך, הפיילוט שהכינו במאמצים מרובים, התאחדות הקבלנים, יחד עם הסתדרות, שמשרד הביטחון שיושב פה הסכימו לחתום וחתמו, ונציג משרד התעשייה והמסחר, שלא נמצא פה, מעכב מר שלום בן משה, מפריע ולא מאפשר---

קריאה: עכשיו הוא יכול לרוץ כבר לכנסת, אחרי שהוא מוזכר כל כך הרבה.

יעקב כץ: אני בכוונה אומר את שמו, כדי שכל עם ישראל יידע שמי שמפריע לחיילים לקבל עבודה.

יעקב כץ: ..

יעקב כץ: אולי כתוצאה מכך מחר הוא יחתום במהירות.

יעקב כץ: המצב הוא שאל"ף בכלל יש בעיה גדולה, שגם אם מחר ישחררו, אין מי שיעשה את העבודה.

יעקב כץ: אולי צריך לשקול להגדיל את כמות העובדים הזרים, כמו בחקלאות, ל-20,000, או ל30,000 או 40,000, כל עוד שמדינת ישראל לא מכשירה, ומאידך, אם היא לא מכשירה, צריכים לעשות מאמצים גדולים כדי שתהיינה ידיים עובדות, כי צריך מישהו שיבצע את העבודה.

יעקב כץ: בלי ידיים עובדות, גם אם תכריז על 100,000 יחידות דיור, לא יהיה מי שיבצע.

יעקב כץ: הם העלו עוד בעיה, שעכשיו בעקבות בניית עיר בסיסי ההדרכה בדרום, ששם יוכלו לעבוד רק מסווגים ביטחונית שיכולים להיכנס, יישאבו לתוך העסק הזה, ואז עוד בכלל הבנייה תרד.

יעקב כץ: בקיצור, אלה הנקודות העיקריות, שאולי אתה תגיד איך אנחנו פותרים את הבעיה עם העובדים הזרים, אולי כדאי להגדיל אותם ל-15,000 או 20,000.

יעקב כץ: אני לא בעד זה, אבל אם אין לך תוצאה, אתה צריך לדאוג שאנשים יוכלו.

יעקב כץ: .. מחירי הדירות עולים ומאמירים, כי ככל שהגירעון הולך וגדל, המחירים רצים לשמים, וגם אם השר אטיאס יגיד מאה פעמים שהמחירים יירדו, ועוד מעט יש פה את נציג משרד השיכון, מהמציאות שאני מכיר בשטח, גם כמי שקונה מפעם לפעם דירות, אומר לך שהמחירים רק רצים כלפי מעלה ולא יורדים כלפי מטה.

יצחק מויאל: אני רוצה להשלים ולסיים.

יצחק מויאל: אנחנו מבחינתנו כשהתחלנו בפיילוט ואמר את זה מר אודי ענפי, כמי שמנהל את המיזם, עשינו מחקר מאוד מאוד רציני ואנחנו מאוד מופתעים, בניגוד למה שאומרים במשרדי הממשלה---

יעקב כץ: על כמה חבר'ה רוצים לבוא.

יצחק מויאל: כן, וזה מאוד מפתיע, הנתונים הם מאוד גבוהים, אני מדבר על חיילים משוחררים.

יצחק מויאל: למה?

יצחק מויאל: במסלול שבנינו אנחנו מציעים שכר שמתחיל ב-7,000, בחצי שנה מגיע ל-8,000 ומגיע ל-9,000 וירוויחו הרבה יותר.

יצחק מויאל: הנתונים שאני אומר עכשיו הם נתוני אמת, לא השכר הממוצע שמשולם בענף הבניין, הנתון הזה פשוט לא נכון, הממוצע בשכר הבניין לפני הסכם העבודה הקיבוצי לעובד ישראלי הוא מאוד מאוד נמוך.

יעקב כץ: תודה.

יעקב כץ: לפני שאני אבקש ממשרד הביטחון, אני רוצה עוד פעם להגיד מלה, כי מדובר בחיילינו, ובאנשים שנשלחו על ידינו לפיילוט.

יעקב כץ: אני מאוד מבקש מהתאחדות הקבלנים ומההסתדרות, תכניסו את היד לכיס עוד פעם, תדאגו קודם כל שכל הפועלים שנכנסו לעבודה ימצאו את מקומם ושהפיילוטים, הקורסים הבאים ימשיכו.

יעקב כץ: אני מתחייב פה, כיושב ראש הוועדה, שאני אעשה ככל יכולתי, יום ולילה, לדאוג לכך שהעסק הזה עם משרדי הממשלה ייסגר במהירות האפשרית, יחד עם נציג משרד הביטחון, שעוד מעט יאמר את דברו, ונציג משרד השיכון, אנחנו נפעל בכל הכח, עם הכנה אפילו של חוק שיחייב את מדינת ישראל לעמוד במסגרות של הכנת קורסים כל שנה בהכשרה של כאלף.

יעקב כץ: ..

יעקב כץ: הוא אמר שצריך למעלה מאלף כי אם תוך שנתיים לא יהיו לנו פה עובדים זרים, אז אנחנו פוחתים בעוד 8,000 ולוקח שנתיים להכשיר אותם.

יעקב כץ: בבקשה, איש משרד הביטחון.

חיים אומן: אני יושב פה על שני כובעים, כובע אחד, אני מנהל הקרן לקליטת חיילים משוחררים, והכובע השני זה ראש היחידה להכוונת חיילים משוחררים במשרד הביטחון.

חיים אומן: קודם כל אני מדבר בשם עובד מדינה.

חיים אומן: אנחנו בתור משרד הביטחון יושבים פה בפורום מלא, כך שהנזיפה צריכה להיות לכיוונים אחרים, לא לכיווננו.

יעקב כץ: לא, זה לא לכיוונכם, גם לא הושבתי אתכם על כיסא נמוך.

חיים אומן: אני רק מציין את זה, כי קודם דובר על משרדי הממשלה.

חיים אומן: לפני שאני אגע בנושא הספציפי הזה, אצלנו המיזם של הבנייה הוא אחד מתוך מספר מיזמים בכל התחומים שבכל ענפי המשק.

חיים אומן: צריך להבין, אם אנחנו נכנסים לנושא הבנייה, נושא הבנייה עלה על השולחן שלי לפני לפחות ארבע שנים ואנחנו הטרחנו את עצמנו להתאחדות הקבלנים, בזמנו עוד ישב שם יודקה שגב, באנו אליו בהצעה, 'בוא נרים מיזם לחיילים משוחררים', כאשר הפרופיל של המיזם הוא כזה; אנחנו נגייס את החיילים, אנחנו ניתן את חלקנו למיזם הזה, התנאי הוא בסוף, הכשרה והעסקה בשכר הולם של החיילים.

חיים אומן: המודל הזה עובד לגבי כל מיזם ומיזם שאנחנו עושים.

חיים אומן: הקמנו צוות.

חיים אומן: לפני ארבע שנים או שלוש שנים הייתי אצל מר שרגא ברוש, נשיא התאחדות התעשיינים, אמרתי לו 'בוא תגיד לי מה אתם צריכים, מה המשק צריך', הוא אמר לי, 'אנחנו צריכים 4,500 עובדי CNC', CNC זה מכונות לעיבוד שבבי ממוחשבות.

חיים אומן: אמרתי 'עלינו.

חיים אומן: אנחנו נעשה את הגיוס של החיילים, אנחנו נעשה כל מה שצריך, אנחנו נתמוך גם בנושא של שכר, אתה צריך להבטיח לי דבר אחד, שמי שמסיים את הקורס נכנס להשמה לעבודה'.

חיים אומן: בקיצור, מתוך ה-4,500, אנחנו עשינו גיוס כפיילוט של 125, וכשהבאנו את האנשים, נכון שזה היה בזמן המפץ הכלכלי, ההתאחדות באה ואמרה 'אנחנו מתחייבים לעבודה ל-25 מתוככם', בכנס שעשינו לחיילים, כשאנחנו הבטחנו לאותם 125 חיילים בפיילוט 'תדעו כולכם, מי שמסיים את הקורס, הולך לעבוד', ההתאחדות התחייבה בסוף על 24---

יעקב כץ: אתה מדבר על מר גורביץ?

חיים אומן: לא, אני מדבר על התאחדות התעשיינים.

חיים אומן: אני נותן את זה כדוגמה.

חיים אומן: כי בסיכומו של דבר מדברים על חסר בידיים עובדות כחול-לבן וכשאתה בא ואתה מבצע גיוס והיוזמות באות אצלנו למתן תעסוקה לחיילים משוחררים והכשרות, וכשאתה בא לנושא של השמה, מהבטחה של 4,500 בתחום הזה---

יעקב כץ: אני בכוונה אמרתי מר גורביץ, כי צריך לדבר על העסק שלנו פה ולא על שבבים.

יעקב כץ: זו היתה כוונתי.

חיים אומן: אז הנה, אנחנו עושים את אותו---

יעקב כץ: זה דוגמה.

יעקב כץ: אצלך, מר גורביץ, כל אחד שיגיע, אתה תקבל אותו באהבה.

יצחק גורביץ: לא רק זאת, המיזם שכרגע מתנהל מי שמוכשר מיועד לחברה.

יצחק גורביץ: זאת אומרת יש לנו חברות שקולטות.

יצחק גורביץ: זה לא שתלמידים מסיימים את הכשרתם, לצורך העניין, ואז אין חברות.

יצחק גורביץ: לא, יש חברות ש---

יעקב כץ: שמחכות לעובדים.

חיים אומן: וזה חשוב מאוד, כי בסיכומו של דבר, על מה שמתחייבים צריך לנסות לבצע.

חיים אומן: אנחנו עושים את אותו דבר בנושא של טבחות אתנית.

חיים אומן: בגלל ידיים עובדות.

יעקב כץ: אבל אם ניקח את הפיילוט הזה בתור דוגמה, של ה-50 עובדים, כולם התקבלו---

חיים אומן: אנחנו העברנו החלטה בהנהלת הקרן שאנחנו שמים לטובת המיזם הזה 10 מיליון שקלים לחמש שנים.

חיים אומן: זאת אומרת 2 מיליון שקלים לשנה, אנחנו שמים כסף לעניין.

יעקב כץ: אגב, אתם הצטרפתם בכסף שלכם לעניין?

חיים אומן: מה זאת אומרת?

חיים אומן: אתה יודע שהיוזמה התחילה אצלנו על השולחן?

יעקב כץ: זאת אומרת שבכסף שמשולם היום---

חיים אומן: כל מה שאתה שומע פה, זה התחיל לפני ארבע שנים---

יעקב כץ: הכסף שמשולם היום לעובדים---

חיים אומן: אנחנו שמים פה 2,000 שקל לחודש תוספת מכספי הקרן.

יעקב כץ: שמקבלים אותם העובדים?

יצחק גורביץ: לא, הכסף הזה צריך לעבור דרך המיזם כולו.

יצחק גורביץ: זה לא הם ישירות מממנים.

חיים אומן: סליחה, אני אסביר, ברשותך.

יעקב כץ: אני יודע ששמעתי סלקטיבית, זאת אומרת הבחורים שקיבלו את הכסף קיבלו את זה ממר מויאל וממר גורביץ ומכם הם היו אמורים לקבל---

חיים אומן: עד היום, עד היום.

חיים אומן: ..

חיים אומן: סליחה, סליחה.

יעקב כץ: ---ממר שלום בן משה, שלא הופיע פה.

חיים אומן: אני אבקש להפריד רגע.

חיים אומן: שווה להפריד.

חיים אומן: משרד הביטחון בתוך התהליך מקצה לעובדים ישירות אליהם כתמיכה 2,000 שקל בחודש, בשלושת חודשי הסטאג', כדי לעודד אותם.

יעקב כץ: ישירות לכל בחור ובחור.

חיים אומן: כן.

חיים אומן: מה שקורה זה שמאחר וההסכם לא הסתיים, עד היום לכל 50 העובדים שעברו את תהליך הסטאג', לאחר שחיכינו בערך חודש וחצי, וראינו שהכסף לא מתקבל, נתנה את זה הקרן לעידוד, זאת אומרת כסף שהוא בקרן שיושבת בהסתדרות---

יעקב כץ: אז אני הבנתי נכון.

יעקב כץ: בכסף אנחנו קצת מבינים.

יעקב כץ: אני אומר, בפועל כוונתך רצויה, אבל מעשיך אינם רצויים.

יעקב כץ: הכסף לא הגיע.

יצחק גורביץ: לא, לא.

יעקב כץ: הגיע?

יעקב כץ: למי הגיע?

חיים אומן: הכסף ישנו, היתה פה התנהלות, שאני לא רוצה להטריח את השולחן הזה, משרד הביטחון יודע לשלם לקבלן, משרד הביטחון, כשהוא מתקשר אם זה לצורך רכש, או אם זה לצורך כל פעילות אחרת, יודע להתקשר עם ספק מוכר.

חיים אומן: אגף הבינוי אצלנו מזמין עבודת בנייה, הוא מתקשר עם קבלן.

חיים אומן: פה היינו צריכים למצוא איזה שהיא דרך עוקפת לכל התהליך, מכיוון שפה נאמר שאנחנו נעביר את זה דרך עמותה, ואנחנו לא יכולים להעביר דרך עמותה.

יעקב כץ: למה?

חיים אומן: מכיוון שעמותה איננה.

חיים אומן: ..

חיים אומן: הם לא רצו---

יעקב כץ: מי לא רצה?

חיים אומן: מי לא רצה לקבל שם את הכסף?

ניר חיים: היתה בעיה, לא היתה לנו אפשרות להעביר כסף לקבלן ישירות, מאחר והיו הרבה קבלנים.

ניר חיים: מצאנו עמותה, והיו בעיות מנהלתיות בלהכין את החוזה, החוזה נחתם, הכסף שהעבירו, הם העבירו כהלוואה, הרי אנחנו כרגע מעבירים את---

יעקב כץ: מתי זה יועבר?

ניר חיים: נגמר.

ניר חיים: גמרנו.

יעקב כץ: זה לא תלוי ב---

ניר חיים: באף אחד.

חיים אומן: הכסף נגמר, וברגע שזה עלה אצלי על השולחן, ומר מויאל יודע, אנחנו סגרנו את העניין הזה באותו יום.

ניר חיים: לא רק זה, עשינו שיטה שהחייל יקבל את זה נטו, שיקבל 2,000 שקל---

יעקב כץ: מה מר שלום בן משה צריך להעביר ולא מעביר?

אודי ענפי: בהמשך, מאחר ויש גם תהליך כחלק מתוך התהליך של שלוש וחצי השנים, בנינו בתוך המסלול תהליך שבו במהלך השנה השנייה, לאורך כל השנה השנייה, העובדים ייצאו פעמיים בחודש למספר שעות להשתלמות שתכשיר אותם, משלב 3 לשלב 4.

אודי ענפי: התכנית הזאת צריכה להיות מבוצעת במתקנים של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, ורק כשמשרד התעשייה יאשר שאנשים עברו את התהליך הזה, משרד הביטחון יוכל להעביר בתמורה להכשרה הזאת את הכסף שנועד בהמשך.

אודי ענפי: לכן יש תלות לגבי ההמשך.

יעקב כץ: זאת אומרת שגם ה-2,000 שקל האלה תלויים במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

חיים אומן: יש פה תהליך המשך.

חיים אומן: התהליך מתחיל ככה---

יעקב כץ: לא, אני מבין.

יעקב כץ: זה לא 2,000 שקל, 2,000 שקל יגיעו דרך העמותה.

חיים אומן: זה 2,000 שקל לחודש לעובד.

יעקב כץ: אגב, ה-2,000 שקל האלה הם לכל הפיילוט או רק ליוצאי צה"ל?

ניר חיים: יוצאי צה"ל.

יעקב כץ: כמה הם מתוך ה-50?

אודי ענפי: חצי בערך.

יעקב כץ: החצי האחרים לא מקבלים את ה-2,000 שקל.

אודי ענפי: לא, אבל הם מקבלים 23,000 שקל לאורך השנתיים, 15,000 מהקרן לעידוד ופיתוח, מענק בתום שנה ראשונה 5,000 שקל, בתום השנה השנייה 10,000 שקל.

אודי ענפי: בנוסף, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה נותן פעמיים מענק התמדה, בהתאם לחוק, 3,000 שקל אחרי תשעה חודשים שהם במסלול---

יעקב כץ: שהם קיבלו את זה או לא?

אודי ענפי: בינתיים לא קיבלו.

אודי ענפי: בינתיים העובדים הוותיקים היו צריכים לקבל את זה לפני חודש ולא קיבלו.

יעקב כץ: מה ההסבר של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה?

אודי ענפי: ההסכם לא חתום.

יעקב כץ: הסכם לא חתום.

ניר חיים: אני רוצה להוסיף משהו.

ניר חיים: אנחנו מעמידים פה תקציב של 24,000 שקל לתלמיד כזה במשך השנתיים, כאשר הם מחולקים, 2,000 שקל לחודש, כל זמן שהוא עובד הוא מקבל תוספת של 2,000 שקל נטו.

ניר חיים: לכן החוזה לקח הרבה זמן, היו צריכים לפתור בעיות משפטיות, בעיות כלכליות, בעיות תקציבים.

ניר חיים: החוזה לא התארך בגלל בעיות שלא רצינו להעמיד את הכסף, אלא הכסף הועמד.

ניר חיים: כמו שאמר מר חיים אומן, העמדנו 10 מיליון שקלים לחמש שנים, 1,000 עובדים לשנה, זאת אומרת 5,000 עובדים.

ניר חיים: ואם יהיו יותר עובדים, אני מאמין שמר אומן יעלה את זה להנהלת הקרן---

יעקב כץ: בלסכם את הקטע של משרד הביטחון, יש כסף שכן יוכל להגיע, שלא תלוי במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה?

חיים אומן: יש כסף.

חיים גורביץ: יש לנו בסך הכל 50 איש שסיימו.

חיים גורביץ: יש 50 ועוד 23 בשני הקורסים ביחד.

חיים גורביץ: ויש קורס נוסף שלא מתחיל אפילו.

חיים אומן: שני קורסים שלא התחילו---

חיים גורביץ: בגלל שלא היה כסף, שזה לבושתנו ולחרפתנו.

יעקב כץ: בקטע הזה אני מסכם קודם כל שאני מבקש מכם שכן תפתחו את הקורסים, אנחנו נעשה מאמצים, ותעמדו איתי בקשר יום יומי, אנחנו נראה עקב בצד אגודל, איך אנחנו מקדמים את הדבר הזה.

יעקב כץ: יש פה את מר שפיגלר, הוא יעזור לנו ועוד דקה נדבר.

יעקב כץ: במשרד השיכון, תגיד לי, איך אתם פותרים את הבעיה שאומר השר אטיאס, שמחירי הדירות יירדו.

יוסי שבת: קודם כל אני אדגיש עוד כמה נקודות שחשובות לדיון הזה.

יוסי שבת: גם מר גורביץ מההתאחדות הזכיר וגם עבודה יפה שנעשתה על ידי היחידה למחקר שלכם, לקחו את הנתונים שאנחנו מפרסמים, כל הנתונים על ענף הבנייה, ואני אתן בכל זאת כמה הדגשים.

יוסי שבת: התחלות הבנייה התייצבו.

יוסי שבת: מאז שנת 2003, אנחנו על 30,000 עד 32,000 יחידות דיור, נמוך משנים קודמות.

יעקב כץ: כמה היה בשנים קודמות?

יוסי שבת: הגיע עד היקפים של 70,000.

יוסי שבת: זה היה בעיקר בתקופה של העלייה מרוסיה, ואז גם היתה עליית מחירים.

יוסי שבת: בעצם בעשור של שנת 90' עד 2000 היתה עליית מחירים מאוד חדה, ובעשור בין 1998 עד 2007 היתה בעצם ירידת מחירים ריאלית.

יוסי שבת: משנת 2008 אנחנו נמצאים בעליית מחירים.

יעקב כץ: וזאת מדוע?

יוסי שבת: קודם כל יש תנודות של שווקים, אבל בעצם מה שקורה פה, כשבאו עולים היה ביקוש גדול ומיד שיווקו קרקעות וקבלנים לקחו ובנו ובנו ונהיה עודף היצע, עד לפני שנתיים בעצם נוצר עודף ביקוש, ירידה בכמות של התחלות בנייה והמחירים התחילו לעלות.

יוסי שבת: הפעילות בענף.

יוסי שבת: משקל ענף הבנייה בתוצר ירד מ-15% באותו שיא של אמצע שנות התשעים, עד היום ל-7.5%.

יוסי שבת: לגבי המועסקים, זה גם נתון שהוא מאוד חשוב לנו.

יוסי שבת: מאז ראשית העשור, מספר המועסקים ירד, עד שנת 2008, אבל יש לציין נתון מאוד מעניין שמספר המועסקים תושבי ישראל עלה.

יוסי שבת: היקף העלייה 30,000 בין 2000 ל-2008 למרות שבעצם הכשרה מקצועית לא הצליחה.

יוסי שבת: זאת אומרת אנחנו מדברים פה על 50 או על 1,000 איש.

יוסי שבת: היו ניסיונות להכשרה מקצועית, כולל שאנחנו איכשהו היינו שותפים להם, אנחנו לא היינו מובילים אף פעם, אבל זה לא הצליח.

יוסי שבת: מה שקורה כעת, משרד הבינוי והשיכון שיווק קרקעות, הגדיל משמעותית את השיווקים, המטרה בעצם היא להתמודד עם עליית מחירי הדירות, לתת פתרונות דיור ומה שיכול להיווצר כעת שמשקל הפעילות של ענף הבנייה יגדל והמשמעות היא שכן יהיה צורך בתוספת כח אדם.

יוסי שבת: אין ספק שיהיה צורך בתוספת כח אדם, בטח על אחת כמה וכמה שמספר העובדים הזרים קטן ושאין כניסה של ישראלים להכשרה מקצועית.

יעקב כץ: אתה מחזק את דעתי, שאם לא תהיינה ידיים עובדות, אז גם אם שר השיכון ישחרר וישווק ויגיד שהוא מציע מכאן ועד הודעה חדשה, לא יהיה מי שיבצע את העבודה.

יוסי שבת: אין ספק.

יוסי שבת: ודאי.

יוסי שבת: גם המשקל של ענף הבנייה יעלה חזרה.

יעקב כץ: אני כבר אמרתי לשר אטיאס כמה פעמים 'אל תכריז שהמחירים יירדו', כי כל הזמן המציאות טופחת לו על הפנים והמחירים עולים והביקוש גדל מסיבה פשוטה, כי יש עלייה בעיקר של ציבור גדול מאמריקה.

יעקב כץ: השנה הגיעו 5,200 אנשים מארצות הברית של אמריקה.

יעקב כץ: הם אנשים בעלי יכולות יותר, הם צורכי דירות, מדובר על אנשים במצב סוציו אקונומי הרבה יותר גבוה מעליות אחרות וגדל בשנים האחרונות מ-3,000 איש לשנה, כתוצאה מהמשבר הכלכלי באמריקה, ל-5,200.

יעקב כץ: בי"ת, הילודה בציבורים מסוימים הולכת וגדלה לממוצעים של 7 ו-8 ו-9 ואנחנו רואים את התוצאות שלהם היום.

יעקב כץ: זה הולך וגדל.

יעקב כץ: משפחות ברוכות ילדים של 10 ו-12 ו-13 ילדים, שבהרבה מהמגזרים האלה החתונות מתקיימות בגילים 18 עד 22, כן ירבו, והם צורכי דיור.

יעקב כץ: אתם יודעים, אגב, שכל החניות בירושלים כבר היום שוות 75,000 דולר ליחידה בקומה השלישית מתחת.

יעקב כץ: אני לא יודע מי הציע, שמה שבונים למעלה אפשר להתחיל לבנות למטה, משום שהיום גם בלמעלה וגם בלמטה.

יעקב כץ: ..

יעקב כץ: אתמול הרב מוזס תיאר את זה בכנס של שדולת ירושלים, והוא אמר שבהתחלה זה התחיל בחנייה של הקומה הראשונה, שבנו שם דירות, אחר כך זה ירד לקומה השנייה, עכשיו זה ירד כבר לקומה השלישית.

יעקב כץ: מה שבטוח ששם יש פחות סכנה מרעידות אדמה.

יעקב כץ: אם בית פתאום נופל, שם אתה עוד איכשהו נשאר חי.

שמוליק דניאל: אני מאגף מעסיקים ושיווק של שירות התעסוקה.

שמוליק דניאל: אחד הדברים שהרחבנו היום את הדיבור זה היה סביב הנושא של ההכשרה של העובדים ואני רוצה לנגוע בנתונים של היצע וביקוש בתחום הזה של ענף הבניין.

שמוליק דניאל: אני מצטרף למר יוסי שבת, למה שהוא אמר שעשיתם באמת עבודה יפה והנתונים פה כתובים בצורה מצוינת, רק לחדד נתון אחד ברשותך.

שמוליק דניאל: בשנת 2009 הגישו מעסיקים לשירות התעסוקה קרוב ל-9,500 בקשות לעובדים בענף הבניין.

שמוליק דניאל: שירות התעסוקה בעצם סיפק יותר מפי שניים מהכמות הזאת, קרוב ל-20,000 עובדים שרק כ-4,000 מהם נקלטו בענף.

שמוליק דניאל: אני מחזיק פה נתונים אחרונים שלנו, שמתייחסים לחודש נובמבר 2009; מבחינת ההיצע של דורשי עבודה בענף הבנייה שרשומים כיום בשירות התעסוקה, יש לנו קרוב ל-3,700 עובדים, אפילו קצת יותר מזה, כאשר 80% מתוכם, מתוך אותם 3,700 הם במקצועות הרטובים בענף הבנייה.

שמוליק דניאל: זאת אומרת, מעבר לקטע של ההכשרה שבוודאי מבורך וצריך לעשות אותו, על אחת כמה וכמה לאור מה שאמור לקרות בשנת 2012, צריך לקחת בחשבון את הנתון הזה, שיש דורשי עבודה במדינת ישראל שהם מוכשרים כבר בענפים האלה, במקצועות האלה, ובעצם יכולים להיות משולבים בענף הבנייה.

יעקב כץ: מה באמת התשובה, למה לא קולטים אותם?

יעקב כץ: יש לך פה 3,000.

יצחק גורביץ: מישהו אמר פעם שאחד מהשקרים הכי קשים, ואני לא מתייחס אישית, זה הסטטיסטיקה.

יצחק גורביץ: אם היו אותם 3,000 שמוכשרים בעבודות הללו, הענף היה קולט אותם מיד, כי אנחנו משלמים לעובדים זרים לפעמים עלות מעל 10,000 שקל פר עובד, אז ברור שהיינו קולטים אותם.

יעקב כץ: אז אתם צריכים להיפגש אחר כך, אתה מכיר אותו?

יצחק מויאל: זה לא מדויק.

שמוליק דניאל: מה לא מדויק?

שמוליק דניאל: אלה נתונים ש---

יצחק גורביץ: אם אנחנו מחשיבים את עצמנו כאנשים עם טיפה היגיון כלכלי, לא היינו משלמים מיליוני שקלים להכשיר אנשים כשיש לנו את זה מתחת לאף, אז כנראה שאין אותם בדיוק, או שאני אשתף אתכם בחוויות כשמגיעים לאתר עבודה ואז מבקשים מהמעסיק 'תן לי פתק שהייתי פה ואני לא מתאים ואז אני חוזר לשירות התעסוקה'.

יצחק גורביץ: אז כשמציגים את התמונה, צריכים להציג אותה באופן מלא ולא לומר דבר כזה, כי אחרת זה שם אותנו ללעג וזה לא נכון.

יצחק מויאל: אני רוצה להוסיף פה שכל הנושא של המיזם מתואם עם המנהל הכללי של שירות התעסוקה, אז אני לא יודע מאיפה הנתונים האלה.

יצחק מויאל: מר פרחי יודע על המיזם, אנחנו תיאמנו את זה איתו---

שמוליק דניאל: אין שום קשר בין נושא של הכשרה מקצועית, שאני ציינתי בדברים שלי שהוא מבורך וצריך לעשות את זה, לבין הנתונים שאני אומר.

יצחק מויאל: אבל הם לא במקצועות הבנייה.

יצחק מויאל: אנחנו יודעים נתונים אחרים, אני לא יודע מאיפה הם לוקחים את זה.

יעקב כץ: בואו נסכם, אתה רוצה והם רוצים וכולם רוצים, המציאות היא שאין לנו מספיק ידיים עובדות.

יעקב כץ: אני רוצה לשמוע ממר שפיגלר שיסביר, אולי כמו בחקלאות כדאי להביא לפה עוד 30,000 או 40,000 עובדים זרים כדי לפתור את הבעיה.

מאיר שפיגלר: היתה ישיבה עם מר מויאל בשבוע שעבר עם שר התעשייה, המסחר והתעסוקה.

מאיר שפיגלר: אני חושב שגם אתה היית והסוגיה הזאת הובאה לפתחו, הוא בין היתר הביא לישיבה גם את האנשים המקצועיים מטעם המשרד שלו, ביניהם מר שלום בן משה.

מאיר שפיגלר: אני רוצה לומר משהו אחד, היות והזכירו את השם שלו הרבה מאוד פעמים ככלל, והיושב ראש בפרט, אז היות ונכחתי בישיבה, ראוי לומר שהיה דין ודברים בינו לבין מר מויאל כאשר מר שלום בן משה נתן את משנתו, ואמר שהוא כן ניסה לעשות וכן ניסה לקדם וכן ניסה לדחוף את הדברים ולא לעכב אותם ולא לנסות לגרום להם שלא לצאת מן הכח אל הפועל, היתה אי הסכמה בין שני הצדדים לגבי מהות ומשמעות העשייה.

יעקב כץ: המציאות היא שקורסים במקצועות הרטובים שהיו צריכים להתבצע, שפותרים לך גם את הבעיה של העובדים הזרים, לא התבצעו והדברים נבדקים בתוצאות, לא בתיאוריות.

יעקב כץ: אנחנו צריכים שאנשים עכשיו שייצאו מחדר, עד שהדבר הזה נפתר, כדי לפתור את הבעיה אל"ף של אלה שכבר עובדים, שהם בטוב לבם ובחסדיהם הטובים מוציאים מכספם כסף שהיה אמור להיות משולם על ידי ממשלת ישראל, מר נתניהו ושר האוצר וכל החבורה האחרת וזה לא נעשה, ופשוט לא בפילוסופיה, במציאות.

יעקב כץ: איך עושים את זה מחר.

יעקב כץ: קח את מר שלום בן משה, את כל החבורה אליך למשרד, ותדאג שזה יהיה.

יעקב כץ: שאלה שעובדים, יהיה להם את השכר שהובטח להם, והקורסים הבאים שייפתחו.

יעקב כץ: על זה צריך תשובה.

מאיר שפיגלר: כבוד היושב ראש, הוא איננו כאן והיות ואני נכחתי באותה ישיבה, אני רוצה לומר מספר משפטים כאדם אובייקטיבי שישב בישיבה.

מאיר שפיגלר: אני יודע גם, וזה נכון, שהיתה הנחיה מפורשת של השר גם למר שלום בן משה ללכת ולהאיץ את התהליך ואם יש מהמורות, להביא אותם לפתחו כדי שהוא ייקח את הסיפור הזה וימצה אותו עד תום, כדי לא לעכב ולממש את העברות הכספים הנדרשות והאישורים, איזה הסכם שהיה אמור להיחתם עם משרד הביטחון, שזה יבוצע הלכה למעשה, לאלתר.

מאיר שפיגלר: זה רק בתור הערת אגב.

מאיר שפיגלר: מעבר לזה, באותה ישיבה גם אני ביקשתי את רשות הדיבור ודיברתי על הסוגיה של עובדים זרים.

מאיר שפיגלר: אגב, גם השר אמר את זה בצורה מפורשת שההחלטה הזאת היא לא נמצאת על שולחנו, היא גם לא נמצאת באחריותו, זו החלטת ממשלה וככל שהממשלה תקבל החלטה בנסיבות העניין, או כתוצאה משינוי מדיניות, כמובן שכולם יבצעו אותה.

מאיר שפיגלר: כרגע החלטת הממשלה מצמצמת את מספר העובדים הזרים ככלל, למעט בתחום הסיעוד.

מאיר שפיגלר: לענייננו, בתחום הבניין, ונכון אמר היושב ראש, זה יורד ל-5,000 ואחר כך ל-2,000 ואחר כך בעצם אמורים להיות מומחים בלבד.

מאיר שפיגלר: כל עוד לא תשתנה החלטת הממשלה, אז אנחנו כאן פועלים על פי החלטת הממשלה.

מאיר שפיגלר: לעניין הפלשתינאים, הבטחתי לכם ואני מקדם את זה ביחד עם ראש אגף מת"ש, לבצע חלוקה על בסיס קריטריונים רוחביים ושוויוניים מאל"ף עד ת"ו.

מאיר שפיגלר: אנחנו חושבים שזה יהיה מהר מאוד, גם זומנתם, הנציגים של התאחדות הקבלנים, לשבוע הבא ביום שני, אנחנו אמורים לבצע רוויזיה מלאה בכל הנושא של הקצאת ההיתרים בתחום הבניין, מהתחלה ועד הסוף.

מאיר שפיגלר: אני מקווה שהחלוקה תיתן מענה לפחות לשינויים שחלו ולא קיבלו את השינוי המיידי בהקצאות של ההיתרים כך שהחלוקה תהיה הרבה יותר תואמת את המציאות העכשווית ולא מה שהיה בעבר, ויכול מאוד להיות שזה גם יקל בצורה ניכרת, או לפחות בצורה חלקית, על הצרכים של שוק העבודה בתחום הבניין.

מאיר שפיגלר: כך שככל שזה נוגע אלינו, אנחנו משתדלים לעשות את הדברים מהר ככל שניתן, כמובן בכפוף להחלטות הממשלה, ולעזור, עוד פעם, ליחידות השונות, במקרה הזה אלה שמתעסקים בתחום הבניין, באמצעים שעומדים לרשותנו.

מאיר שפיגלר: עוד מלה אחת, אני חושב שהמספרים האלה ממש לא נכונים.

יעקב כץ: הוא אומר שאין 33,000.

מאיר שפיגלר: ממש לא.

מאיר שפיגלר: מה זה עובדים מחוץ לארץ?

מאיר שפיגלר: עובדים זרים?

מאיר שפיגלר: כמה יש?

מאיר שפיגלר: 33,000?

מאיר שפיגלר: ממש לא.

גלעד נתן: תקרא את הנתון בעמוד הבא, תראה שאלה נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שמתבססים על עובדים ש---

מאיר שפיגלר: בסדר, אז מה?

מאיר שפיגלר: אני יכול לחלוק על נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

גלעד נתן: בבקשה, והנה הנתונים של התאחדות הקבלנים שאומרת שיש 8,000.

מאיר שפיגלר: אתם אומרים שיש 33,000 עובדים זרים?

יעקב כץ: התאחדות הקבלנים אומרת 8,000.

יעקב כץ: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה אומרת 33,000.

יצחק מויאל: ההתאחדות אומרת 8,000.

מאיר שפיגלר: אני אומר שיש פחות.

מאיר שפיגלר: במקרה יש לי את הנתונים, המספרים האלה, לעניות דעתי, לא נכונים.

יעקב כץ: הלוואי ואתה צודק.

יעקב כץ: אנחנו גם לא מתים על כך שיגיעו עובדים מהרשות הפלשתינאית, אנחנו רוצים לראות פועלי בניין עם השם חסון, גרשוביץ ושפיגלר.

יצחק גורביץ: ההערה של עורך דין שפיגלר היא מאוד חשובה, כי הנתונים האלה מתפרסמים ונותנים את התחושה שיש שכבה מאושרת ועוד שכבה שנכנסת לעבודה ללא היתרים וכולי, ומה שמצוטט פה על ידי עורך דין שפיגלר זה נכון, אין את אותם אנשים ואין קבלן שמעסיק עובד לא חוקי, כי אחרת זה דין פלילי והוא מאבד את רישיונו ואז אתה תראה שהפער הוא הרבה יותר גדול.

גלעד נתן: לגבי הנתון הזה, דבר אחד; הנושא של עובדים בענף זה לא רק מי שעובד אצל קבלן בבניין, או קבלן מורשה, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מתייחסת לעובד שנכנס בבניין, ברח, ועכשיו עובד אצל קבלן שיפוצים.

גלעד נתן: הנושא שאני רציתי להעיר עליו בקצרה זה נושא שכבר ישיבה שנייה מפאת החשיבות של נושא העובדים הפשוטים, נדחה קמעה וזה הנושא של מהנדסים בענף.

גלעד נתן: יש חוסר בהכשרה של מהנדסים בענף ואנחנו נעמוד בעוד שנה, שנתיים, שלוש, כשתגיע לכאן התאחדות הקבלנים ותבקש מאיתנו הקצאה לאלף מהנדסי בניין זרים.

גלעד נתן: לפני שאנחנו מגיעים לשם, אני מבקש מהגורמים להתייחס לנושא הזה ולראות מה הם עושים כדי שבהתייחסות להכשרת מהנדסים בענף לא נבוא אחרי שכבר יש פה 10,000 עובדים זרים, אלא לפני זה.

יעקב כץ: אני רוצה לסכם את הישיבה.

יעקב כץ: אל"ף, אני מודה לכל הגורמים שטרחו והגיעו.

יעקב כץ: אחרי שדיברנו בשלילה על כל מי שלא הגיע, אז אתם בכפל וכפליים ופי שבעים ושבעה תודה שבאתם.

יעקב כץ: תהיו מוכנים לבוא עוד פעם כי אנחנו נעשה ישיבה עוקבת על הישיבה הזאת תוך שבועיים-שלושה כדי לראות לאן הגענו.

יעקב כץ: את הנתונים מסרנו.

יעקב כץ: מהוועדה אני אוציא אחר כך הודעה יותר מסודרת.

יעקב כץ: בדרך כלל יש לנו יותר חברי כנסת אנחנו מוציאים הודעה על דעת כולם, אבל כיוון שאם אני כאן, הכל כאן, ואם אני לא כאן, אף אחד לא כאן, כך אמר הלל הזקן.

יעקב כץ: לדאבוני הרב, אחרים לא ראו בעבודות הבנייה, אולי הם עסוקים בדברים אחרים.

יעקב כץ: ..

יעקב כץ: על כל פנים אנחנו קוראים מהוועדה קודם כל בנושא הפיילוט, שהתחלנו בו, בקורסים, למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לחבור להתאחדות הקבלנים, להסתדרות, למשרד הביטחון ולגמור את החוזה הזה במהירות, כפי שאמר מפקדי לשעבר בסיירת, מר פואד בן אליעזר ולדאוג שכמה שיותר בוגרי צבא ושאינם בוגרי צבא, ישראלים, מכל המגזרים, יוכשרו גם לעבודות הרטובות, שמדינת ישראל כל כך זקוקה להם.

יעקב כץ: אנחנו משבחים את הקבלנים, את ההסתדרות, על העובדה שבימים קשים אלה נתתם דוגמה אישית והכנסתם ידכם לכיסכם ומשכתם כספים על מנת לעמוד בהבטחותיכם לפועלים שנכנסו לעבודה ואנחנו מבקשים שתמשיכו לעשות את זה.

יעקב כץ: אנחנו פה חברי הכנסת ואני פה מתחייב שאנחנו נעשה את כל המאמצים על מנת שהגורמים הנוספים יעמדו בהבטחותיהם, על מנת שהקורסים הבאים ייפתחו ועל מנת שנוכל בעבודת בניין ארץ ישראל, על מנת לקלוט את גלי העלייה הגדולים שיגיעו בעזרת ה' והגירעון שנוצר כתוצאה מכך שלא בנו מספיק בשנים האחרונות יצומצם וש נוכל לעמוד באתגרים שמדינת ישראל חפצה בהם.

יעקב כץ: אני מסיים את הישיבה.

יעקב כץ: תודה ואנחנו נקרא לכם פעם נוספת בשבועות הקרובים.