ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 152, 2010-01-11 10:00

אופיר אקוניס: רבותי, שלום לכם.

אופיר אקוניס: אנחנו ממשיכים בהצעת חוק שידורי טלוויזיה (תיקוני חקיקה).

אופיר אקוניס: לפני שנמשיך בהקראה ובהצבעה יש לנו שני סעיפים טכניים שאנחנו צריכים להצביע עליהם – סעיף (40) ו-(41), ולאחר מכן להמשיך.

אתי בנדלר: לא, סעיף (41) זה ממש לא סעיף טכני.

אופיר אקוניס: סליחה, סעיף (40) הוא טכני.

אופיר אקוניס: ניצן, מיכל, יורם מוקדי, אני מקבל בשבוע האחרון פניות רבות מציבור רחב על שינויים שאתם מקיימים בתכנים שאתם מציעים לציבור.

אופיר אקוניס: למשל, התלונות היו על הורדת הולמארק.

אופיר אקוניס: היום אין כלום באפיק הזה.

אופיר אקוניס: זה אפיק פנוי לחלוטין.

אופיר אקוניס: אני מבין ש-נאשיונל ג'יאוגראפיק אמור לרדת בשבועיים-שלושה הקרובים.

אופיר אקוניס: כלומר, אנחנו במצב שבו הציבור מאבד תכנים, מאבד ערוצים אפילו.

אופיר אקוניס: אני מבין שגם סדרה אחת בשם "צעירים חסרי מנוח" יורדת.

אופיר אקוניס: מצד אחד, הערוצים נופלים להם מהטלוויזיה שלנו, ומצד שני המחיר ממשיך להיות מחיר.

אופיר אקוניס: כלומר, יש פה סוג של הפרת חוזה בין הלקוח שזה אני לצורך העניין, או רבים מציבור הצופים בישראל, לבין החברות.

אופיר אקוניס: מר חן, גם התייחסותך לדבר הזה.

אופיר אקוניס: אני לא דיברתי לפני כן איתך, ולא דיברתי עם נציגי הכבלים והלוויין.

אופיר אקוניס: פשוט התרכזו במהלך השבוע האחרון בעקבות פרסומים בכלי התקשורת הפניות אליי, לוועדה.

אופיר אקוניס: אני מבקש לשמוע את ההתייחסות.

נחמן שי: אף אחד לא דיבר איתי.

אופיר אקוניס: לא דיברו איתך, כי פנו ליושב ראש הוועדה.

אופיר אקוניס: מיכל, אתם מורידים או לא מורידים?

מיכל רפאלי כדורי: אנחנו לא מורידים את נשיונאל ג'יאוגראפיק.

אופיר אקוניס: לא את נשיונאל גיאוגראפיק, הולמארק, וצעירים חסרי מנוח – הוט.

מיכל רפאלי כדורי: הולמארק הפסיק את שידוריו כערוץ.

מיכל רפאלי כדורי: הערוץ בבעלות ג'נראל אלקטריק, NBC יוניברסאל, חברה אמריקאית גדולה, החליטה לצאת מישראל – אין לנו מה לעשות.

מיכל רפאלי כדורי: החליטו שהשוק הזה לא מתאים להם.

אופיר אקוניס: ואתם לא עומדים על זכותו של הציבור להמשיך לקבל?

מיכל רפאלי כדורי: אנחנו עומדים על כל הזכויות שלנו.

מיכל רפאלי כדורי: אנחנו גם עומדים על זה שאנחנו כל הזמן מביאים ערוצים חדשים.

אופיר אקוניס: מה במקום?

מיכל רפאלי כדורי: כרגע במקום הערוץ הזה אין שום דבר.

אופיר אקוניס: זה מה שאמרתי.

מיכל רפאלי כדורי: קודם כל, הטלוויזיה הרב ערוצית היא פלטפורמה שבה עולים ערוצים, יורדים ערוצים, מתווספים ערוצים, מתווספות תוכניות.

מיכל רפאלי כדורי: במשך השנים נוספו עשרות ערוצים, וירדו עשרות ערוצים.

מיכל רפאלי כדורי: אגב, במאזן נוספו הרבה יותר מאשר ירדו.

מיכל רפאלי כדורי: הערוץ סיים את שידוריו בישראל - זה קורה.

מיכל רפאלי כדורי: יבואו ערוצים אחרים.

מיכל רפאלי כדורי: אנחנו מחליפים ערוצים.

מיכל רפאלי כדורי: קיבלנו אישור מהמועצה למהלך הזה.

מיכל רפאלי כדורי: זה על פי הרישיון שלנו, ועל פי הסכמי המנוי שלנו.

מיכל רפאלי כדורי: לא נעשה פה שום דבר שמחייב דיון בוועדה.

מיכל רפאלי כדורי: לגבי נשיונאל ג'יאוגראפיק – זה שמועות.

מיכל רפאלי כדורי: אני באמת לא מבינה מאיפה הדברים האלה באים.

אופיר אקוניס: כלומר, הוא נשאר.

מיכל רפאלי כדורי: בוודאי שהוא נשאר.

מיכל רפאלי כדורי: אני לא יודעת מה יהיה בעוד שנים.

אופיר אקוניס: בסדר, לא מוסר בזמן הקרוב.

מיכל רפאלי כדורי: לא מוסר.

מיכל רפאלי כדורי: לגבי סדרות – אני די לא יודעת איך להגיב לדבר הזה.

מיכל רפאלי כדורי: בטלוויזיה עולות ויורדות סדרות.

מיכל רפאלי כדורי: יכול מחר לכתוב לקוח שהוא נורא מצטער שלא מצלמים יותר את "הסופרנוס", או את "סקס והעיר הגדולה".

מיכל רפאלי כדורי: לא עושים יותר פרקים חדשים של "סופרנוס".

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: אבל, פה מדובר בסדרה שכן קיימת שהחלטתם לא לרכוש אותה יותר.

מיכל רפאלי כדורי: לא יודעת.

אופיר אקוניס: אתם קונים אותה, וגם הוט קונה.

מיכל רפאלי כדורי: קודם כל, זה ערוץ של הכבלים, והם קונים.

אופיר אקוניס: אז נשמע את יורם, בבקשה.

אופיר אקוניס: יורם, מה קורה?

אופיר אקוניס: הפניות הן באמת רבות.

אופיר אקוניס: הכעס הוא על כך שהתשלום הוא אותו תשלום, אבל ההיצע פוחת מיום ליום.

יורם מוקדי: ברשותך, אני אפנה את השאלה לסמנכ"ל התוכן של הוט, תודה.

יורם מוקדי: המצב הוא כזה בטלוויזיה הרב ערוצית, וכדאי שנקרא לה טלוויזיה רב ערוצים.

יורם מוקדי: בהוט משודרים 160 ערוצים.

יורם מוקדי: היא משדרת יותר מ-200 אלף שעות בשנה של ערוצים שונים, של תוכניות שונות.

יורם מוקדי: במהותה טלוויזיה רב ערוצית היא משהו שכולל הרבה מאוד ערוצים שעולים יורדים, באים, נפרדים.

יורם מוקדי: CNN בא והלך וחזר, וערוצים אחרים באים והולכים.

יורם מוקדי: אנחנו בשנה האחרונה השקענו יותר כסף מאשר בעבר בחבילת הבסיס שמשודרת דיגיטאלית.

יורם מוקדי: אני אומר את זה באחריות.

יורם מוקדי: כבוד היושב ראש, במספרים של עשרות מיליוני שקלים.

יורם מוקדי: עשרות מיליוני שקלים השקעתי השנה יותר.

יורם מוקדי: הבאתי ערוץ שקוראים לו ערוץ הוט FAMILY שהוא ערוץ הרבה הרבה יותר מושקע מהולמארק, ובז'אנר של הולמארק.

יורם מוקדי: ערוץ הולמארק הפסיק את שידוריו בישראל, ולא קרה שום דבר מבחינת הציבור כי הוא מקבל היום יותר תכנים מאשר בעבר.

יורם מוקדי: התנדבתי לתת את מכבי תל-אביב בחינם אחרי שאף אחד לא רצה לשדר אותו פה בפלטפורמות אחרות, בטח לא בסכומים שמכבי תל-אביב היו חיים איתם.

יורם מוקדי: אנחנו נותנים הרבה מאוד תוכן, הרבה יותר ממה שנתנו בעבר, הרבה יותר הפקות מקור.

יורם מוקדי: זה לא סוד שמפיקי הערוצים בחוץ-לארץ, ומי שמוכר תכנים מחוץ-לארץ, חוגג על מדינת ישראל בהיותה מדינה מאוד מאוד מאוד תחרותית.

יורם מוקדי: בשנת 2,000 קמה לה חברת יס, חברה סימפטית קטנה שמאחוריה עמדה חברת בזק, והיא השקיעה בה הרבה מאוד כסף כדי שהיא תהיה תחרות אגרסיבית לכבלים.

יורם מוקדי: התוצאה היא תחרות אגרסיבית מאוד על תכנים בחוץ-לארץ.

יורם מוקדי: אנחנו, גברותי ורבותי, הפריירים של העולם במה שאנחנו משקיעים בעולם ברכש.

יורם מוקדי: לכן, אנחנו מנהלים משא ומתן עם גופים שונים כדי לייעל את הדבר הזה, ולהפסיק לשלם את הסכומים המטורפים.

יורם מוקדי: אגב, בכל מקום מסכימים איתנו שאנחנו משלמים סכומים מטורפים.

יורם מוקדי: וזה לא הדוגמה של הולמארק.

יורם מוקדי: לכן, ייתכן שערוצים יבואו, ירדו ויעלו, ואנחנו נביא אלטרנטיבות ראויות אחרות, כי קודם כל אנחנו בתחרות חריפה מול חברת יס, מול מה שקורה באינטרנט, מול ערוצים חופשיים באוויר.

יורם מוקדי: אין לנו שום כוונה לאבד מנוי אחד.

אופיר אקוניס: אני מבקש ממך לא להניף כאן עיתונים.

אופיר אקוניס: את רוצה להתייחס לידיעה, תתייחסי אליה בזכות הדיבור שלך.

אופיר אקוניס: לא צריך להניף עיתונים חשובים ככל שיהיו בחדר הוועדה.

יורם מוקדי: תוך כדי נסיעה ממכונית חולפת אפשר היה לקרוא את הידיעה הזאת היום בדה-מרקר, והיא לא הראשונה.

יורם מוקדי: רבותי, משתנה העולם, ואנחנו חייבים לתת תוכן יותר טוב.

יורם מוקדי: חלק מהמנויים שלנו לא מעוניינים בערוצים מסוימים שאנחנו משדרים, אנחנו נחליף אותם.

אופיר אקוניס: אני מבקש מניצן חן להתייחס.

מיכל רפאלי כדורי: משפט אחד.

מיכל רפאלי כדורי: חברי יורם ייצג אותי בכבוד, אני רק רוצה להוסיף דבר אחד.

מיכל רפאלי כדורי: רגולאציית הספורט של השנתיים או השלוש השנים האחרונות הורידה במירכאות לבסיס תכנים בשווי של מיליוני שקלים, מיליוני שקלים.

מיכל רפאלי כדורי: לאף לקוח לא עלה המחיר בגלל זה, אף לקוח לא נתבקש לשלם יותר, ואף אחד לא זכר בוועדה הזאת לקרוא ולספר לנו: איזה יופי, הוספתם תכנים יקרים ויוקרתיים שבכל העולם הם תכני פרימיום שחברות חיות עליהם ומתאזנות עליהם.

מיכל רפאלי כדורי: כדאי לזכור את זה כשמדברים על סדרה כזאת או סדרה אחרת.

מיכל רפאלי כדורי: אני רק רוצה לחדד – הטבע של הטלוויזיה הרב ערוצית הוא שבאות סדרות, חוזרות סדרות.

מיכל רפאלי כדורי: אנחנו הוספנו בשנים האחרונות.

מיכל רפאלי כדורי: יס שמה בחוד החנית של התוכן שלה את הסדרות.

מיכל רפאלי כדורי: יש לנו את הסדרות הכי טובות בעולם, הכי ממותגות.

מיכל רפאלי כדורי: סדרה באה, סדרה עולה.

מיכל רפאלי כדורי: לא זוכרת שהיה פה דיון בכנסת על זה שהבאנו את "עקרות בית נואשות", על זה שהבאנו את "נמלטים", ועוד סדרה.

מיכל רפאלי כדורי: לא היה פה דיון, לא קיבלנו על זה שום ציון.

מיכל רפאלי כדורי: אז יש סדרה אחת שהולכת, תחזור – אולי כן, אולי לא.

מיכל רפאלי כדורי: אני לא חושבת שהציבור ייטיב לו מזה שהכנסת תקיים דיונים על זה.

מיכל רפאלי כדורי: זה באמת תפקידה של המועצה.

אופיר אקוניס: נשמע עכשיו את המועצה כי אני מבין שהיא נתנה לציבור אפשרות במשך חודש ימים בגלל מה שהיא ראתה.

אופיר אקוניס: אגב, המועצה קיבלה את הסמכות מהכנסת ומהממשלה.

אופיר אקוניס: אנחנו העלאנו על סדר היום כי אנחנו עוסקים בנושאי טלוויזיה, וננצל את זה לשמוע, כי הפניות היו רבות.

אופיר אקוניס: לא אליך, אבל אליי.

אופיר אקוניס: אז מה אתה החלטת?

אופיר אקוניס: אתה במשך חודש אפשרת בעצם לציבור להתנתק מהוט ויס בעקבות ההודעה שלהם על הורדה של ערוץ מסוים.

ניצן חן: אדוני היושב ראש, הפניות אליך הן דוגמית קטנה לפניות שמגיעות, ועל תחושה שהולכת ורווחת בציבור ששתי החברות – אבל, בעיקר הוט - מצפצפות את הצרכנים שלהם, וטוב שיש מועצה שדואגת לצרכנים.

ניצן חן: אני רוצה לומר בצורה הכי ברורה - ערוץ הולמארק שודר בחבילת הבסיס.

ניצן חן: מדיניות המועצה לא מהיום, מ-2005, שכל ערוץ שמוסר בחבילת הבסיס יש שתי אופציות.

ניצן חן: או שהחברה תציג ערוץ חלופי, או שהצרכן יוכל להתנתק במה שהם קוראים שווי עלות דמי הטבה.

ניצן חן: במילים עבריות פשוטות, בלי קנס.

ניצן חן: המדיניות הזאת יושמה בהולמארק.

ניצן חן: היא תיושם בכל ערוץ.

ניצן חן: אם נשיונאל ג'יאוגראפיק יוסר מחר, הצרכן יקבל אחת משתיים: או חלופה ראויה לנשיונאל ג'יאוגראפיק, או אפשרות להתנתק בלי גרוש קנס.

ניצן חן: זו המדיניות של המועצה, כך היא תיושם.

ניצן חן: לגבי "צעירים חסרי מנוח" - אני לא חושב שזה סתם סדרה באה, סדרה הולכת.

ניצן חן: ההצטברות של אופרות הסבון שיורדות.

ניצן חן: זה בהחלט עוגן שידור שאנשים במשך עשרים שנה התרגלו לזה.

ניצן חן: צר לי שהחברות לא מבינות את הכעס בציבור.

ניצן חן: אני כרגולאטור הסמכות שלי מוגבלת.

ניצן חן: אם היתה לי סמכות הייתי מתערב גם בזה.

ניצן חן: אני חושב שזאת שערורייה, ואני קורא.

ניצן חן: אני לא קורא, אבל חבל שאי אפשר ללמוד ממגזרים אחרים בציבור מה זה מרד צרכנים, ומה זה התעללות בלקוחות שלהם.

ניצן חן: המועצה תשמור ותגן על הצרכנים בכל תג ותג.

נחמן שי: אתה נציג הציבור.

אופיר אקוניס: הוא נציג הציבור.

אופיר אקוניס: הוא עשה, הוא הודיע.

נחמן שי: הוא קורא לציבור.

מיכל רפאלי כדורי: למה הלקוחות צריכים לשלם אגרה כשרשות השידור לא מביאה את מכבי תל-אביב, למשל?

מיכל רפאלי כדורי: למה לא עושים לנו הנחה לאגרה כשהיא לא משדרת את המונדיאל?

מיכל רפאלי כדורי: לא זוכרת שהורידו לנו את האגרה.

יורם מוקדי: אני בוועדה הזאת הרבה מאוד.

יורם מוקדי: רגולאטור לא יכול להגיד: אין לי סמכות, ואחרי זה להגיד: זה שערורייה מה שקורה פה כי מוציאים תכנים, בלי לדבר על עובדות, בלי להבין את המשמעות של מה שהוא אומר.

יורם מוקדי: בשנים האחרונות יש יותר תכנים מאשר היו אי פעם, יותר כסף משודר מאשר אי פעם, יותר הפקות מאשר אי פעם.

יורם מוקדי: ועם כל הכבוד לניצן חן, הוא האדם האחרון שיכול לדבר על התוכן שאני מצפצף על המנויים שלי כשאני מוציא יותר כסף מאשר אי פעם.

יורם מוקדי: כשאני מפסיד, כשאני במצב הכי קשה שלי, אני משקיע יותר כסף מאשר אי פעם.

יורם מוקדי: אני עומד במחויבויות שלי, ולא משתתף פה בקרקסים שמתנהלים פה על מתן הקלות למי שלא עומד.

יורם מוקדי: אני עומד במחויבויות שלי, אני עומד ברישיון שלי.

יורם מוקדי: אני עומד מול הצופים שלי היום ואומר להם: אתם מקבלים היום תוכן הרבה יותר טוב ממה שקיבלתם לפני שנה, ובשנה הבאה תקבלו תוכן הרבה יותר טוב.

אופיר אקוניס: בואו נבחן את זה.

אופיר אקוניס: או אתה, או יס, או המועצה לכבלים ולוויין – שלושתכם תעבירו לנו לישיבה הבאה של הרפורמה, של חוק ההתייעלות הכלכלית, פירוט של כל הערוצים שהוסרו.

אופיר אקוניס: אנחנו רוצים לבחון מה הוסר בשנים 2005 עד סוף 2009, ומה נוסף במקום.

אופיר אקוניס: אנחנו נראה איך אנחנו יכולים בתוך הדבר הזה לראות איך אנחנו מקיימים טלוויזיה יותר טובה לצרכנים – מאוד פשוט.

ניצן חן: אני הייתי נזהר ממה שביקשת עכשיו כי זה לא טוב שמחוקק יתערב בתכנים בטלוויזיה.

אופיר אקוניס: אנחנו לא נתערב בתכנים בטלוויזיה.

אופיר אקוניס: אנחנו נבחן מה הציבור קיבל, ומה נלקח ממנו – זה הכול.

אופיר אקוניס: בהמשך לרוח הדברים הללו נראה איך אנחנו ממשיכים את הרפורמה בשוק התקשורת הרב ערוצית.

אופיר אקוניס: הדבר העיקרי פה הוא ההיבט הצרכני.

אופיר אקוניס: יש פה הצעת חוק התייעלות כלכלית, ובואו נבחן איך אנחנו מייעלים את השירות לציבור.

אופיר אקוניס: זה הכול, הרי בשביל מה אנחנו עושים את החוק הזה?

יורם מוקדי: אגב, על פי ההצעה, אדוני היושב ראש, יהיה הרבה הרבה פחות תוכן במדינת ישראל באחריות ובהגדרה, וכפי שהאוצר רואה את זה.

יורם מוקדי: זו משמעות ההצעה.

יורם מוקדי: המשמעות של ההצעה שאומרת חבילה צרה בלי פרסומות, אומרת פחות תכנים.

יורם מוקדי: אין ערוץ ילדים יותר, אין - - -

אופיר אקוניס: לכן, אני רוצה לבחון את זה, וזאת היתה תשובתי לניצן חן.

יורם מוקדי: מה שנקרא הרמה להנחתה.

יורם מוקדי: תודה רבה, אדוני.

אופיר אקוניס: לא יודע, יכול להיות.

אופיר אקוניס: נבחן את הדברים.

אופיר אקוניס: בואו נמשיך ברפורמה.

אופיר אקוניס: היועצת המשפטית, האם את רוצה להזכיר לנו איפה נעצרנו?

אתי בנדלר: קראו את פסקאות (40) ו-(41) בעמוד 468 עד סוף פסקה (41), והתחיל הדיון בקשר לכך.

אתי בנדלר: אולי, אסי ירענן את זיכרוננו במה מדובר.

אופיר אקוניס: הצבענו על 39.

אתי בנדלר: על (38) דילגנו.

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: אנחנו ב-(40), ו-(41).

אסי מסינג: אני רק אזכיר שהדיון שהתנהל היה סביב שאלת ההגנות הינוקא שמוצעות כאן לבעל רישיון חדש בהתאם למקובל וקבוע בחוק הרשות השנייה.

אסי מסינג: הטענה היתה של נציגי הזכיינים שאין מקום לתת הגנות ינוקא לגוף שמשדר אם יזכה במכרז באפיק 22.

אתי בנדלר: ועמדתכם?

אסי מסינג: אנחנו כמובן הבענו את העמדה שאין רלוונטיות לשאלת המכרז ההוא בשאלת הגנות ינוקא, הטעמים לכך מאוד מאוד ברורים מבחינה כלכלית.

אופיר אקוניס: כלומר, גם אם המפעיל החדש יזכה בערוץ 22, והוא יהיה חדש, הוא יזכה להגנה.

אסי מסינג: הוא משלם על זה.

אסי מסינג: זה מכרז שצריך לשלם עליו.

אסי מסינג: ולכן, שאלת הגנת הינוקא היא לא קשורה בגלל שהוא מתחרה חדש.

אופיר אקוניס: האם מישהו רוצה להעיר?

אופיר אקוניס: מר מגנזי, בבקשה.

שאול מגנזי: החבר'ה האלה יודעים פה הכול.

שאול מגנזי: הם אמרו שהם שמעו, וזה עבר ככה – זה בסדר.

אופיר אקוניס: לא, זה עוד לא.

שאול מגנזי: אנחנו בשלנו, ואם צריך לחזור על העמדה נחזור על העמדה.

שאול מגנזי: מי שיזכה בערוץ 22 לא צריך לזכות בהגנת ינוקא, אמרנו את זה פעם קודמת.

שאול מגנזי: וזכייני ערוץ 2 אם ילכו לאפיק אחר כן צריכים הגנת ינוקא כי הם צריכים להתמודד מול אפיק אחר.

שאול מגנזי: וכרגע, כמו שזה מנוסח, לא נראה לנו שזה - - - -

נגה רובינשטיין: אני רק אומר שהמשמעות של מה שבעלי הזיכיון בערוץ 2 מבקשים הוא העלאת הסף, או העלאת קושי נוסף של משהו כמו 50 מיליון שקלים לבעל זיכיון חדש.

נגה רובינשטיין: העובדה שהממשלה קיבלה החלטה על הגנת ינוקא, או לא הגנה, אלא הקלה לגורם חדש שנכנס, היא בשביל לעודד בעלי רישיונות נוספים.

נגה רובינשטיין: זה הרציונאל, וזו התכלית של החוק שנובעת לא מכך שזכייני ערוץ 2 ובעל הזיכיון בערוץ 10 משתמשים במותג 22 ו-10, לשם כך יש מכרז, אלא מכיוון שהם פועלים בשוק כבר הרבה מאוד שנים.

נגה רובינשטיין: יש כבר שוק שהוא שוק מבוסס.

נגה רובינשטיין: גם מהם אנחנו שומעים טענות שהשוק לא יכול להכיל עוד מתחרים, או שקשה מאוד יהיה להכיל עוד מתחרים.

נגה רובינשטיין: ולשם כך נועדה ההגנה, לא לשם שום דבר אחר.

נגה רובינשטיין: הטלת מגבלה נוספת של 50 מיליון שקלים סביר להניח שתפחית מאוד את הסיכוי שיהיו בעלי רישיונות נוספים בשוק הזה, ובכך היא בעצם באה לאיין את תכלית הצעת החוק.

אופיר אקוניס: מר ורשבסקי, בבקשה.

יוסי ורשבסקי: אני רוצה לתת לכם דוגמה למה אסור לעשות דבר כזה.

אופיר אקוניס: כלומר, אתה מצטרף לעמדת רשת.

יוסי ורשבסקי: כן, אבל אני רוצה לתת גם דוגמה.

יוסי ורשבסקי: עם כל הכבוד לרשות השנייה ולמדינה שהאפיקים ערוץ 22 וערוץ 10 בבעלותם, נוח לי לדבר דווקא יותר על ערוץ 2.

יוסי ורשבסקי: ערוץ 2 בכישרון רב ניהלו במשך השנים את ענייניהם, והם מיתגו ערוץ יוצא מהכלל.

יוסי ורשבסקי: אני רוצה להפנות אתכם לעניין עוצמת הפלטפורמה בדוגמה שהיתה ביום הזיכרון האחרון, או בדוגמאות נוספות.

יוסי ורשבסקי: ביום הזיכרון האחרון הרייטינג של טקס יום הזיכרון בערוץ 10 היה 7%, ובערוץ 2 היה 22%.

יוסי ורשבסקי: זאת אומרת, מישהו חדש ייכנס לערוץ 2, יקבל הגנת ינוקא היכן שהוא לא צריך לקבל הגנת ינוקא כי הפלטפורמה היא כל כך חזקה, ואין שום צורך שם בהגנת ינוקא.

יוסי ורשבסקי: מההתחלה הוא לא ייתן את מה שאתם רוצים שהוא ייתן לציבור וליוצרים בתחום היצירה, ומראש יהיה ערוץ מוביל.

יוסי ורשבסקי: זה דבר שהדעת לא סובלת אותו.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: דנה, בבקשה.

דנה נויפלד: הערך של האפיק ושל המותג בא לידי ביטוי ב-bid.

דנה נויפלד: זאת אומרת, אותו מתחרה חדש שייכנס הוא ישלם את התמורה עבור הערך הכלכלי שיש לדפוסי הצפייה של הצופים.

דנה נויפלד: זה הערך הכלכלי, ועל זה הוא ישלם את התמורה המלאה.

דנה נויפלד: הכסף הזה הולך שוב ליצירה.

דנה נויפלד: אנחנו נגיע לסעיף הזה עוד מעט – מה קורה עם הכסף שמתקבל מה-bid?

דנה נויפלד: לכן, הכסף אכן ילך ליצירה.

דנה נויפלד: יצרנו את המנגנון הזה בדיוק מהסיבות שאתה הסברת.

דנה נויפלד: אבל, כיוון שיש יחסים מתמשכים לזכייניות הקיימות עם יוצרים, ועם בתי הפקה, ועם פיתוחים של פורמאטים שכבר נעשים עכשיו, אנחנו רוצים בכל זאת לתת הקלה שיש לה ערך כדי שיבוא מתחרה חדש, שתקום קבוצה ותרצה להיכנס לשוק הזה.

דנה נויפלד: זאת הסיבה שאנחנו מבקשים לתת הגנה שהיא מוגבלת בזמן, אגב.

דנה נויפלד: היא רק משך שנתיים.

דנה נויפלד: גם לא צריך להפריז בערך של ההגנה הזאת.

דנה נויפלד: אפשר להאריך אותה אולי.

דנה נויפלד: אבל, ההגנה הזאת היא מוגבלת בהיקף שלה.

דנה נויפלד: היא בסך הכול שנתיים כדי לאפשר לאותה קבוצה חדשה להתארגן ולהיכנס לשוק.

יוסי ורשבסקי: גברת נויפלד, אני מבקש באמת טיפה לפתוח את הראש.

יוסי ורשבסקי: לא צריך להיות מאוהבים בכל דבר שאנחנו עושים.

יוסי ורשבסקי: בואי אני אסביר לך – למה צריך ככה ללכת, ללכת לתת bid שאתם תנהלו אחרי זה באיזושהי קרן את ההפקות לטובת היוצרים?

יוסי ורשבסקי: מה יותר פשוט לתת הגנת ינוקא למי שצריך הגנת ינוקא.

יוסי ורשבסקי: תנו לערוץ 2 את ערוץ 2 שעבדו שם כל כך הרבה שנים, לערוץ 10 את ערוץ 10.

יוסי ורשבסקי: תנו הגנת ינוקא אמיתית, אמיתית, אמיתית, למתחרה החדש.

יוסי ורשבסקי: למה ללכת ככה?

דנה נויפלד: לא הבנתי את הצעה שלך לתת את ערוץ 2 למי?

אופיר אקוניס: להשאיר את האפיקים.

יוסי ורשבסקי: להשאיר את האפיקים, ותנו הגנת ינוקא אמיתית.

יוסי ורשבסקי: אתם באים ואומרים כך: נעשה bid, נבנה קרן, נעשה מנגנון, ניתן ליצירה.

יוסי ורשבסקי: הלוא יש פה זכייניות שמפעילות כבר.

אופיר אקוניס: אנחנו נחזור לעניין האפיקים.

אופיר אקוניס: אני באמת מתקשה.

אופיר אקוניס: זו בעיה.

אופיר אקוניס: אני מסכים שלטוב ולרע ערוץ 2 יתנו את 2.

אופיר אקוניס: האם אתם חושבים שהציבור חי בחדר הזה?

אופיר אקוניס: הציבור חי בסלון מול מסכי הטלוויזיה.

אופיר אקוניס: הוא יודע שערוץ 10 לטוב ולרע הוא ערוץ 10, וערוץ 2 לטוב ולרע הוא ערוץ 2.

דנה נויפלד: לא, ממש לא.

דנה נויפלד: זה ממש לא המצב.

אופיר אקוניס: אנחנו דילגנו על זה בכוונה, כי אנחנו בוויכוח.

דנה נויפלד: יש פה טעות.

דנה נויפלד: אדוני, אני מבקשת להבהיר את הנקודה הזאת כי היא צפה ועולה שוב ושוב.

דנה נויפלד: במשטר הקיים אם אנחנו לא עושים תיקון חוק, ושום דבר לא משתנה, ב-2015 קשת ורשת יצטרכו לעמוד שוב למכרז.

דנה נויפלד: שום דבר לא שייך להם, שום דבר לא בבעלותם.

דנה נויפלד: אנחנו מתיישרים שוב על נקודת האפס.

דנה נויפלד: ויכול להיות באופן תיאורטי, כי אנחנו לא נגיע לשם, אבל אם היינו מגיעים לשם, ב-2015 היו יכולות להתארגן קבוצות חדשות ולבוא ולהתחרות על הזכות לשדר בערוץ 2, ולקשת ורשת אין שום זכות קנויה לזה.

דנה נויפלד: כל מה שאנחנו עושים הוא שמקדימים את המאוחר.

דנה נויפלד: אנחנו אומרים: אנחנו עומדים עכשיו על התחלת האפס, ולכן אנחנו עושים מכרז עכשיו על הזכות לשדר שם לנצח לנצחים.

דנה נויפלד: אין להם שום זכות קנויה.

דנה נויפלד: ב-2015 הם היו עומדים שוב למכרז.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, תגיד לנו באיזה עמדה אתה.

נחמן שי: אני בעמדה שמי שיקבל את ערוץ 22, וזה לא יהיה ערוץ 2, לא יחזיק ברקורד של ערוץ 2 יותר מזמן קצר.

נחמן שי: ואם הוא לא ייתן את מה שנותן ערוץ 2, הצופים ינדדו.

נחמן שי: אנשים הם אינטליגנטים, מסתכלים, מחפשים תוכנית מסוימת וגוף מסוים.

נחמן שי: הם יעברו מהר מאוד, יאתרו אותו במקום אחר אם הוא לא יהיה ב-22 – זאת דעתי.

אתי בנדלר: אבל, כנקודת מוצא יש לזה ערך כלכלי, אחרת לא היו נלחמים.

נחמן שי: כן, יש ערך ל-22.

נחמן שי: אבל, אחרי זמן מסוים אם השירות הטלוויזיוני שיוגש להם לא יהיה ברמה אז הוא ינדוד.

נחמן שי: ולכן, הגנת ינוקא יש בה היגיון למי שנכנס חדש לתחום הזה גם אם הוא בערוץ 22.

אופיר אקוניס: כלומר, עמדת הממשלה מקובלת עליך, הצעת החוק כפי שהיא מנוסחת עכשיו.

אופיר אקוניס: עו"ד לבנת, בבקשה.

אילאיל לבנת: אני מבקשת להאיר שוב את עיני הוועדה בכך שבהצעת החוק כפי שהיא כרגע נוצר איזשהו מצב שבו הזכייניות לצורך העניין מנושלות מכל הנכסים שלהן אחד לאחד, אחד לאחד.

אילאיל לבנת: וכשאנחנו מנסים להרים על כך את קולנו אומרים לנו: אין שום בעיה, תמשיכו ותשדרו עד 2015 בתנאים הקיימים כיום שכולם יודעים שהם תנאים מאוד מכבידים, בוודאי אל מול תחרות שתיפתח, כאשר אם ננצל את נקודת היציאה שלנו מקלפים מאיתנו את ערוץ 2 והמוניטין שבנינו.

אילאיל לבנת: אני לא יודעת כמה מיושבי החדר הזה מבינים בכלל את המשמעות הכלכלית של המוניטין הזה, ומכירים חברות שמתעסקות בשערוך של מוניטין כזה, וכמה כסף הוא עולה, ולהבדיל כמה כסף עולה לבנות מותג מאפס.

אילאיל לבנת: לדברים האלה יש משמעות של מיליונים.

אילאיל לבנת: למעשה, לוקחים את הזכייניות, פורקים מעליהן את כל היתרונות היחסיים שאולי היו להן, כמו: המוניטין, האפיק, המותג, חברות החדשות, ואומרים להן להתחיל מאפס ולהתמודד מול גופים חדשים שאנחנו לא יודעים מי הם.

אילאיל לבנת: אמרנו, לצורך העניין זה יכולים להיות גם גופים ששידרו עד לפני שנה-שנתיים שהם ינוקא בעיניכם, אבל הם לא כאלה ינוקא.

אילאיל לבנת: הם בסך הכול שנה-שנתיים מתחזקים אולי בצד, וסופגים פחות מכות כלכליות, וחוזרים לתמונה ולמגרש, ונהנים בעצם מהגנות שנותנות להם יתרונות יחסיים על פני הזכייניות.

אילאיל לבנת: נוצרה כאן תמונה לחלוטין לא מאוזנת.

אילאיל לבנת: אני חושבת שאתם לא שמים לב, ואתם שופכים באמת את התינוק עם המים במקרה הזה.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: דורון אבני, בבקשה.

דורון אבני: אני רק רוצה לחדד בהמשך לדבריה של הגברת נויפלד.

דורון אבני: המצב המשפטי כיום הוא שזכייני ערוץ 2 לא מקלפים אותם משום נכסים מהסיבה הפשוטה שהמותג, קרי הסימן מסחר ערוץ 2 והאפיק, הוקנו להם רק מתקופת הזיכיון.

דורון אבני: סימן המסחר הוא של הרשות השנייה, הוא של המדינה.

דורון אבני: האפיק ניתן להם במסגרת המכרז שבו הם התמודדו.

דורון אבני: אני חייב להזכיר לכולנו שכשטלעד סיימה לשדר, הסוגיה הזאת של הזכויות והמותג והמוניטין בכלל לא עלתה.

דורון אבני: אני לא ראיתי את קשת ורשת אצות רצות לשלם לטלעד עבור המוניטין והמותג שטלעד לכאורה נושלה מהם.

דורון אבני: הרשות השנייה עמדה אז לצד רשת וקשת ואמרה לטלעד: לכם לא מגיע זכויות על המותג.

דורון אבני: ולגבי מה שאדוני אמר, ההחלפה בתוך הערוץ, אני רוצה להזכיר לכולנו שעד סוף שנת 2005 שידרה במשך 12 שנה חברה בשם טלעד יומיים וחצי בשבוע, ופתאום הציבור התרגל יום אחרי המכרז לראות באותם יומיים וחצי או את רשת או את קשת, והשמיים לא נפלו.

דורון אבני: אני מאחל לרשת וקשת שימשיכו לעשות עוד הרבה טלוויזיה מצוינת כמו שהם יודעים.

דורון אבני: אבל, המצב המשפטי הוא ברור אז אין צורך כל הזמן לבוא ולטעון לזכויות שלא קיימות פשוט.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: מיכל, בבקשה.

מיכל רפאלי כדורי: אני רציתי להעיר לדברים שאמרה דנה, ואני אהיה כמו קאטו בעניין הזה בכל זאת.

מיכל רפאלי כדורי: אנחנו כמובן מתנגדים ל-bid הזה על נדל"ן לצורך העניין שהוא שלנו.

מיכל רפאלי כדורי: אבל, אחרי שאמרתי את זה אני אחזור ואומר שאם יש איזשהו כסף מה-bid הזה שהולך ליצירה מקומית, אנחנו מבקשים שבאיזה מתכונת שזה לא יהיה, באיזה קרן שזה לא יהיה, שתהיה לנו גישה שווה לכסף הזה שגם אנחנו נוכל לעשות מטצ'ינג, וליהנות מכספים של הקרן.

אמיר רוזנברג: יש פה שתי סוגיות נפרדות, וגם העמדה של איגודי היוצרים לגבי שתי הסוגיות האלה היא שונה.

אמיר רוזנברג: סוגיה אחת שלא עולה מהסעיף הזה שעליו הולכים להצביע היא הסוגיה האם צריך bid, מכרז וכד'.

אמיר רוזנברג: אני חושב שבעניין הזה העמדה שלנו היא תומכת במה שאמרה עו"ד נויפלד, ומה שאמר דורון אבני.

אמיר רוזנברג: יהיה מכרז.

אמיר רוזנברג: בכל מקרה היה אמור להיות מכרז ב-2015, ומבחינה זו זה לא הסוגיה שמתעוררת כאן.

אמיר רוזנברג: יחד עם זאת, יש כאן סוגיה אחרת לחלוטין, והיא הסוגיה שעוסקת בשאלה האם מגיע הגנת ינוקא למי שהולך על המכרז הזה.

אמיר רוזנברג: העמדה כפי שמציגה המדינה, אנחנו לא מקבלים אותה פשוט מן הטעם שאין קשר בין הפגיעה בתחרות לבין מה שהם מבקשים.

אמיר רוזנברג: מפני שאותו אדם שיחליט ללכת למכרז יהיו בפניו שתי אופציות.

אמיר רוזנברג: הוא יכול להחליט ללכת על ערוץ רגיל, ואז הוא יקבל את הגנת הינוקא שמגיעה לו.

אמיר רוזנברג: או שהוא יכול להגיד: יש לי המון כסף, אני רוצה להשקיע את הכסף הזה ברכישת ערוץ 2 כי יש לי המון יתרונות.

אמיר רוזנברג: וכשבא אחד כזה עם המון כסף, ויש לו ממילא סטרטר אדיר כמו 10 ו-22 – כולם מבינים שזה סטרטר אדיר כדי להיכנס – הוא לא זקוק להגנת ינוקא.

נגה רובינשטיין: ומה קורה למי שאין לו המון כסף, אבל עדיין יכול להתמודד על האפיק של ערוץ 2?

אמיר רוזנברג: מבחינה זו, במה ששואלת עו"ד רובינשטיין, זה שכל הרציונאל מן הרגע שאדם כזה כשעומדת בפניו האפשרות ללכת לקחת את המוצר כשאין לו סטרטר במוצר הזה, מוצר יותר זול מבחינתו, ויש לו מוצר יותר יקר, ויש לו את חופש הבחירה, וזה לא פוגע בתחרות.

אמיר רוזנברג: אם הוא לא יקבל הגנת ינוקא בערוץ 22 - - -

אופיר אקוניס: הבנתי את עמדתכם.

אופיר אקוניס: המועצה לצרכנות, האם יש לכם איזה אמירה צרכנית?

מיטל בשרי: לא בשלב הזה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: מר מסינג, בסעיף (41) סעיף קטן (2)(א) בעצם הנוסח הוא: "בעל רישיון חדש יהיה רשאי במהלך השנתיים הראשונות החל במועד תחילת תוקפו של הרישיון לשדר מחצית מהיקף השידורים הקבוע לגביו בתוספת השנייה" – זאת הגנת הינוקא.

דנה נויפלד: זו הקטנה בהיקף ההוצאה.

אופיר אקוניס: בדיוק.

אופיר אקוניס: כלומר, הציבור יקבל פחות.

אופיר אקוניס: הוא גם יקבל את ערוץ 22 או 10, וגם יקבל מחצית.

דנה נויפלד: ערוץ 10 קיבל אותו דבר.

אופיר אקוניס: ערוץ 10 קיבל אותו דבר.

אופיר אקוניס: וערוץ 2?

אופיר אקוניס: הוא מקבל ערוץ נוסף, אבל על הצ'אנל של 2 הוא יראה הרבה פחות מאשר הוא רואה היום.

קריאה: לא, גם ב-10 יקבל חצי.

אופיר אקוניס: לא, זה בהנחה שרשת או קשת או ישראל 10 לא נשארות על אותו צ'אנל.

נחמן שי: אני אומר לך באחריות שהצופים ינדדו בעקבות הזכיינים, התוכניות, השמות, הכוכבים שהם מכירים.

אופיר אקוניס: אגב, אם אינני טועה מאז שעלה ערוץ 2, לצופים לקח בערך שנתיים לנדוד מערוץ 1 לערוץ 2, וכל הכוכבים זלגו במהירות.

אופיר אקוניס: המעבר היה ברצח רבין.

נחמן שי: לא נכון.

נחמן שי: אני אביא לך את ההיסטוריה.

אופיר אקוניס: כן, בנובמבר 95 אז החל המעבר הגדול.

אופיר אקוניס: נכון שהיה גם לפני – אתה צודק.

נחמן שי: לא נכון, המעבר היה זמן קצר מאוד.

נחמן שי: אני מוכן להוכיח לך.

אופיר אקוניס: לא יודע, זה שווה בדיקה.

אופיר אקוניס: אולי הרשות השנייה יכולים להוציא את נתוני הצפייה והרגלי הצפייה מנובמבר 93 עד נובמבר 95.

נחמן שי: מנשה ימצא לכם את הסקרים הראשונים.

נחמן שי: אני אומר לכם שזה קרה מהערב הראשון.

נחמן שי: מהערב הראשון התחילה הנדידה, והיא מהר מאוד תפסה לא רק בחדשות אלא גם בתוכניות.

נחמן שי: אני אראה לכם את זה.

נחמן שי: הציבור אמר במהירות שהוא רוצה רשת מסחרית, והוא העדיף אותה על פני הרשת האחרת.

שאול מגנזי: וכמה זמן לקח לנדוד ל-10?

נחמן שי: 10 זה סיפור אחר.

נחמן שי: הוא נכנס כבר לזירה רוויה, בגלל שמאז 91, 93 גם הכבלים וגם הלוויין העלו את היקף ההצעות שלהם, והתחילו להופיע שחקנים חדשים.

יוסי ורשבסקי: חבר הכנסת שי, איך אתה מנתח את אותם אירועים שמשודרים בו זמנית בערוץ 10 וערוץ 2 שההפרש ביניהם הוא פי 3?

נחמן שי: אני מכיר את זה.

נחמן שי: יש הרגל צפייה מסוים.

נחמן שי: אבל, אם זה אותה תוכנית אז זה לא משנה הרבה, אז גם בערוץ 1 משדרים באותו זמן את אותה תוכנית.

נחמן שי: זה לא משנה.

נחמן שי: בגלל שהוא מכיר את ערוץ 22 הוא נשאר בערוץ 22.

נחמן שי: אבל, אם התוכניות יהיו שונות אני מאמין ש- - -

אופיר אקוניס: שמעתי את העמדה המשפטית.

אופיר אקוניס: מה עמדת התוכן?

אופיר אקוניס: מנשה, לא העמדה המשפטית, העמדה הציבורית.

אופיר אקוניס: נגה, לא כל דבר זה משפטי, עם כל הכבוד.

אופיר אקוניס: זה לא שהמשפט גובר על המציאות.

אופיר אקוניס: המשפט הוא חשוב, אבל הוא צריך גם להתאים את עצמו למציאות.

אופיר אקוניס: אנחנו קצת התבלבלנו בשנים האחרונות.

נגה רובינשטיין: לא, האמת שמה שנמצא כאן הוא לא נובע מהעמדה המשפטית.

נגה רובינשטיין: זה חשיבה לטווח ארוך לעומת חשיבה לטווח קצר אם אנחנו מתעלמים רגע מהטענות של ערוץ 2.

נגה רובינשטיין: נכון שלטווח הקצר הציבור אולי יראה פחות סוגה עילית בשנתיים הראשונות.

נגה רובינשטיין: אבל, אולי תהיה לציבור הזדמנות לראות עוד בעלי רישיונות, ולא רק את מה שהוא מכיר ויודע.

אופיר אקוניס: זאת אומרת, במחצית השנייה של העשור לפי זה יהיה הרבה יותר ערוצים, יהיה הרבה יותר תוכן, מתפוגגות הגנות הינוקא שלהם.

אופיר אקוניס: מנשה, בבקשה.

מנשה סמירה: אני חושב שהנושא של המותגים, והנושא של האפיק הוא ברור שהוא של המדינה, וצריך להיות עליו מכרז, ועל זה לשיטתנו ולדידנו לית מאן דפליג.

מנשה סמירה: יחד עם זאת, לגבי הגנת ינוקא – אני מודה שהרעיון הזה שהעלו הזכייניות לגבי ערוץ 2 ו-10, הסיבה היחידה שבדיון הקודם אני עוד הצגתי ואמרתי שיש מקום לחשוב עליו, מן הטעם הפשוט שחששתי שמא אנחנו הולכים לפגוע בעניין של המותגים.

מנשה סמירה: אני חושב שהעניין של המותגים הוא קריטי.

מנשה סמירה: עם התחרות, זה בהחלט דבר שצריך לשמר אותו, וצריך לקיים עליו מכרז, וצריך לשלם עליו bid עם כל מה שמשתמע מכך.

מנשה סמירה: יחד עם זאת, נאמר עוד דבר, שאם קשת ורשת וערוץ 10 ינדדו לאפיק אחר, אני מניח שהעוצמה שלהם, וגם רמת השידורים שלהם לא תיפול לרמה של 25 מיליון שקל סוגה עילית.

מנשה סמירה: הם חייבים להישמר עם 50 מיליון כי זכיין שעובר לרישיון - - -

אופיר אקוניס: אם הם עוברים לערוץ אחר, תן גם להם הגנת ינוקא.

אופיר אקוניס: הם עוברים.

אופיר אקוניס: באמת אי אפשר להתעלם מזה.

אופיר אקוניס: זה כמו שתקראי לעיתון אחד, ותצריחי, תחליפי, את שמו עם העיתון השלישי בגודלו.

נגה רובינשטיין: אז זה כאילו שהוא לא היה קיים קודם בכלל?

אופיר אקוניס: לא יודע.

אופיר אקוניס: כן, במידה רבה מאוד.

אופיר אקוניס: אני לא אנקוב בשמות של עיתונים.

אופיר אקוניס: אבל, ברור שזה ייפגע.

אופיר אקוניס: הם גם בנו את המותג.

לאה ורון: תתייחסו גם למה ששאל אתכם יושב-ראש הוועדה.

לאה ורון: האם ההגנה של תעשיית הינוקא צריכה להתבטא במחצית מהשידורים לציבור?

אופיר אקוניס: וענתה הגברת נויפלד כן.

אופיר אקוניס: היא נתנה לי תשובה.

אופיר אקוניס: נגה הוסיפה אחריה: זה באופן זמני כדי ללמוד על האסטרטגיה.

נגה רובינשטיין: נראה לי לא הגיוני להתעלם מהעובדה שערוץ 2 היה מונופול בתחום הזה של שוק הטלוויזיה המסחרית למעלה מעשור.

לאה ורון: את לא עונה על השאלה.

לאה ורון: השאלה היא, האם אפשר לתת הגנת ינוקא במקום אחר בלי לפגוע בציבור, ובלי לשלוח ברווז צולע לשוק?

נגה רובינשטיין: באופן תיאורטי המדינה היתה יכולה להחליט שהיא מוותרת על מסים ממפעל הזיכיון הזה בשנתיים הראשונות.

נגה רובינשטיין: זה לא יקרה, וזה לא הגיוני.

אופיר אקוניס: למה?

אופיר אקוניס: אולי זה עדיף.

אופיר אקוניס: אולי הגנת הינוקא הזאת עדיפה על הפגיעה בשידור?

אופיר אקוניס: זה פגיעה באינטרס הציבורי.

אופיר אקוניס: את אומרת לשדר מחצית מהיקף השידורים הקבוע, אז תוותרי על הזיכיון לשנתיים – רעיון מצוין.

אופיר אקוניס: זה ודאי האוצר יתנגד, זה פחות הכנסות.

נגה רובינשטיין: אז איך הוא יתחיל לשדר?

דנה נויפלד: אדוני היושב ראש, לאה, נעשה פה איזון בין שתי מטרות שנמצאות בתוך ההצעה הזאת.

דנה נויפלד: האחת היא להכניס מספר מתחרים נוספים לשוק כי ההנחה היתה - - -

אופיר אקוניס: שמענו הבוקר בחדשות שאיבדנו במקסיקו את אחד המשקיעים - משפחת סאבא מיהדות מקסיקו המפורסמת - שרצה לפני חמש שנים להשקיע בערוץ 10, ואני משתתף בצערה של המשפחה.

דנה נויפלד: היחס לאינטרס הציבורי היא השאלה המטרידה.

דנה נויפלד: כשישבנו וחשבנו בוועדת מרדכי איך אנחנו מאזנים בין שתי השאיפות שלנו: האחת, להגדיל את כמות היצירה.

דנה נויפלד: שתיים, להכניס מספר מתחרים לשוק.

דנה נויפלד: וזה נכון שבמשך תקופה מוגבלת לזמן מוגבל של שנתיים לגבי ערוץ 22 כמות היצירה תרד.

דנה נויפלד: אבל, אם מסתכלים על הטוטאל, על הכניסה של בעל רישיון חדש, באופן מצרפי זה אמור להגדיל את כמות היצירה.

דנה נויפלד: זאת אומרת, אם ייכנס בעל רישיון חדש, באופן כולל, באופן מצרפי, אם אנחנו נחבר את כלל המחויבויות של כל בעלי הרישיון, האינטרס הציבורי רק ייהנה מזה כי תהיה יותר יצירה.

דנה נויפלד: זו נקודה מאוד חשובה.

דנה נויפלד: כי אם אנחנו חוברים למשטר של רישיונות, כמו שאמרנו לא פעם, המחויבויות שיש של ערוץ 2 יורדות.

דנה נויפלד: הציבור מזה יפסיד יצירה ישראלית.

דנה נויפלד: אין ספק בכך כי המחייבות שלו יורדת.

דנה נויפלד: ולכן, על מנת לאזן אנחנו רוצים לאפשר הכנסה של מתחרים חדשים כדי שבאופן כולל הכמות לא תפחת.

דנה נויפלד: ולכן, באיזון שבין הרצון להכניס מתחרים חדשים, לבין כמות היצירה שתופק בערוצים החדשים למשך שנתיים בשביל שאם יש סיכוי שייכנס מתחרה חדש, הוא יוכל ליהנות מכך.

אמיר רוזנברג: אדוני היושב ראש, עלולה להיות פה אי בהירות.

אמיר רוזנברג: מה שמציעים פה לגבי ערוץ 2 אין לו שום קשר, אין שום קשר, להגברת התחרות, או לאפשר לאנשים להיכנס.

אמיר רוזנברג: צריך פשוט שהדבר הזה יהיה ברור.

אמיר רוזנברג: למשרד המשפטים עוד אין, וגם לעו"ד רובינשטיין אין תשובה לשאלה הזאת שהיא השאלה היסודית.

אמיר רוזנברג: הרי ברור שאותו שחקן חדש יכול לבחור לקבל הגנת ינוקא בכל מקום שאיננו 2.

אמיר רוזנברג: הבחירה היא שלו, אין שום בעיה להיכנס.

אמיר רוזנברג: הוא נכנס לשוק, אין שום קשר בין הסוגיה לבין הגברת התחרות.

אמיר רוזנברג: כל אחד יכול לבוא ולהיכנס בכל אפיק שהוא רוצה להיכנס, לקבל הגנת ינוקא.

אמיר רוזנברג: השאלה היא נפרדת לחלוטין, האם מי שנכנס כשהוא רוצה לקבל מוצר יקר, מוצר שיש בו כבר מאיץ, הוא כבר ממילא החליט להיכנס.

אמיר רוזנברג: הוא יכול להיכנס בערוץ אחר.

אמיר רוזנברג: זה לא קשור לתחרות, על זה צריך לענות.

אופיר אקוניס: אתה מסכים להגנות ינוקא למי שלא יהיה על 10 או 22.

אמיר רוזנברג: ודאי.

אסי מסינג: המשמעות היא לתת יתרון מאוד גדול לערוצים הקיימים, אז בואו נבטל את המכרז וגמרנו.

אופיר אקוניס: עו"ד קופל, בבקשה.

דודי קופל: בהנחה ואנחנו מקבלים את ההנחה שצריך שיהיה מכרז, ושזכייני ערוץ 2 היום אינם בעלי זכויות במותגים הללו, אז ברגע שאנחנו נשלול את הגנת הינוקא מבעל רישיון חדש שיזכה בזה, אז הוא בעצם לא ייגש.

דודי קופל: מכיוון שאם יש לו הגנת ינוקא שהשווי שלה משהו כמו 50 מיליון שקלים - - -

קריאה: לא, 25 מיליון שקלים.

דודי קופל: 25 מיליון שקלים לשנה, בעצם אנחנו אומרים: אתה על המותג של ערוץ 2 וערוץ 10 צריך לשלם 50 מיליון שקל יותר קנס מערוץ 2 וערוץ 10.

אופיר אקוניס: אולי אפשר את התמהיל של הגנת הינוקא לשנות – זאת שאלה.

דורון אבני: שתי שאלות לגבי הגנת הינוקא.

דורון אבני: אחד, אני מתפלא פה על עמדת היוצרים.

דורון אבני: מכיוון שכאשר ועדת תורג'מן ישבה על המדוכה אנחנו קיבלנו מכתב מיושב ראש איגוד היוצרים דאז שהסביר לנו שכדי לייצר סוגה עילית לוקח שנתיים-שלוש.

דורון אבני: שוו בנפשכם גורם חדש שנכנס לשוק, והוא באמת חדש, ונניח שהוא מקבל את הרישיון אפילו חצי שנה לפני העלייה לאוויר.

דורון אבני: איך מצפים ממנו ידידי היוצרים פה שתוך שנה וחצי הוא יפיק את כל הדרמות, ואת כל התעודה, ואת כל הז'אנר המיוחד שהוא צריך להפיק, ולשדר בשנת הרישיון הראשונה?

דורון אבני: הרי זה לא אפשרי מבחינה מקצועית.

דורון אבני: נקודה שנייה, אם אותו גורם אכן רוכש בכסף רב את מותג ערוץ 2, מן הסתם מבחינה כלכלית פשוטה יש לו אינטרס לשמר את חוזק המותג, ומן הסתם כדי לשמר את חוזק המותג אתה צריך לשפוך כסף.

דורון אבני: צריך לזכור שאנחנו פה נותנים אפשרות להגנת ינוקא.

דורון אבני: אבל, עדיין מבחינה כלכלית בהחלט יכול להיות שהגורם שיזכה בערוץ יוציא יותר, ואנחנו לא נראה ירידה וקריסה בהיקף השידורים בערוץ 2.

דורון אבני: והראיה, זכייני ערוץ 2 כמעט בכל שנה, לפחות מבחינת ההוצאה לשידורים, מוציאים יותר ממה שהם מחויבים.

דורון אבני: נכון שבסוגה עילית הם לא עומדים.

דורון אבני: אבל, בהוצאה לשידורים הם כן עומדים.

אמיר רוזנברג: אני חושב שהנימוק שאנחנו שומעים פה הוא נימוק קצת חדש, ולטעמי די מרחיק לכת לגבי הגנת ינוקא.

אמיר רוזנברג: עד עכשיו אנחנו הבנו, וזה גם עולה מדברי ההסבר, שהגנת הינוקא ניתנת כדי לשמש מאיץ להיכנס לשוק כי יש לשחקנים הישנים משהו חדש.

אמיר רוזנברג: עכשיו אנחנו שומעים נימוק מסוג אחר שאפשר גם להתמודד איתו שלכאורה הגנת ינוקא ניתנת כי אי אפשר להספיק להכין לעשות שידורים.

אמיר רוזנברג: קודם כל, אף אחד לא אמר את זה.

אמיר רוזנברג: זה לא קשור לעניין הזה.

דורון אבני: זה במכתב רשמי שלכם למועצת הרשות השנייה שאני מוכן להציג אותו לפני הוועדה כאן.

אמיר רוזנברג: זה לא אישי.

אמיר רוזנברג: זה לא קשור לסוגיה הזאת.

אמיר רוזנברג: הגנת הינוקא ניתנת אך ורק כדי להגביר את התחרות, לאפשר לשחקנים חדשים להיכנס, ולא בגלל שעשו חקר שוק ומצאו שמישהו לא יכול לעלות 50 מיליון.

אמיר רוזנברג: הוא יכול לעלות 100 מיליון, אבל רוצים לתת לו 25 הגנת ינוקא.

אמיר רוזנברג: צריך להבהיר כי עמדת היוצרים בהקשר הזה נועדה להגביר את כמות הסכומים שניתנים לשוק.

אמיר רוזנברג: ולהיפך, אני חושב שאפשר להתפלא דווקא על הרשות השנייה שאמורה לגרום לזה שאנשים - - -

אופיר אקוניס: רבותי, מיצינו את הוויכוח.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, אנחנו ניגשים להצבעה.

אופיר אקוניס: סעיף (40) הוא סעיף טכני במהותו.

אופיר אקוניס: הודעה למנהלת הוועדה בשמה של היועצת המשפטית.

לאה ורון: "לעניין פסקה (40) תיקון בכותרת סימן ג'1 לפרק ד' - כיוון שמדובר בתיקון טכני ממליצים לוועדה לאשר, ולהסמיך את היועצת המשפטית שלא לכלול זאת בנוסח הסופי אם תגיע למסקנה שאין בכך צורך.

לאה ורון: "

אופיר אקוניס: הצבעה על סעיף (40) מי בעד?

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה בעד – רוב מתנגדים – אין נמנעים – אין סעיף (40) אושר.

אופיר אקוניס: אין מתנגדים, אין נמנעים.

אופיר אקוניס: סעיף (40) אושר.

אופיר אקוניס: עכשיו סעיף (41), מי בעד?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה בעד – רוב מתנגדים – אין נמנעים – אין סעיף (41) אושר.

אופיר אקוניס: אין נמנעים, הסעיף אושר.

אופיר אקוניס: אנחנו ממשיכים, מר מסינג, בבקשה סעיף (42).

אופיר אקוניס: תקרא אותו כמו שאמרנו, עד סופו, עד שאתה מגיע ל-(43), ואז תסביר אותו.

אסי מסינג: "אחרי סעיף 62ג יבוא: שימוש בסכומים שהתקבלו ברשות 62ד (א) החל במועד המעבר סכומים שהתקבלו בידי הרשות ממימוש ערבות או פיקדון כאמור בסעיף 33א(א)(2)(ב), או מתשלומים לפי סעיף 37ד, 71ג(ו), או 71ד(ה) ישמשו למימון הפקות מקומיות קנויות שהן תוכניות סוגה עילית באופן האמור בסעיף קטן (ג) אשר ישודרו בשידוריהם של בעלי רישיונות לשידורי טלוויזיה.

אסי מסינג: (ב) על אף האמור בסעיף קטן (א), המועצה רשאית לקבוע כי סכומים שהתקבלו בידי הרשות כאמור באותו סעיף קטן, ישמשו בחלקם למימון הפקות מקומיות קנויות שאינן תוכניות סוגה עילית, באופן האמור בסעיף קטן (ג), ובהתאם לכללים שקבעה המועצה, ובלבד שלדעת המועצה קיימים טעמים המצדיקים זאת.

אסי מסינג: (ג) סכומים כאמור בסעיף קטן (א) יועברו לתמיכה במוסדות ציבור שבין מטרותיהם קידום ועידוד יצירה והפקה של הפקות מקומיות בהתאם למבחנים שוויוניים שתקבע המועצה.

אסי מסינג: על הגשת בקשות לתמיכה בגופים כאמור והדיון בהן יחולו הוראות הנוהל כמשמעותו בסעיף 3א(ו) לחוק יסודות התקציב, התשמ"ה-1985 בשינויים המחויבים.

אסי מסינג: (ד) בעל רישיון לשידורי טלוויזיה ישדר תוכניות שיצירתן או הפקתן מומנה לפי הוראות סעיף קטן (ג), בהתאם לכללים שקבעה המועצה בדבר שיבוץ תוכניות כאמור.

אסי מסינג: (ה) המועצה תקבע כללים להכרה חלקית בסכומים ששימשו למימון הפקות כאמור בסעיפים קטנים (א) או (ב) ואשר שובצו בשידורי בעל רישיון לשידורי טלוויזיה, לצורך עמידתו של בעל הרישיון האמור במחויבויותיו לפי הוראות סעיף 62ג.

אסי מסינג: (ו) בסעיף זה - "הפקה מקומית" ו"הפקה מקומית קנויה" – כהגדרתה בסעיף 58.

אסי מסינג: "תוכנית סוגה עילית" – כהגדרתה בתוספת הראשונה.

אסי מסינג: "

אופיר אקוניס: תסביר בבקשה.

אסי מסינג: אני אסביר, ויש לנו גם איזה תיקון טכני שאנחנו רוצים לעשות פה לעניין ההפניות בהגדרות.

אסי מסינג: אני קודם כל אסביר את הסעיף.

אסי מסינג: הסעיף הוא המשלים של סעיפים המכרז של המותג, והשימוש בסימן המסחר או בנכסים שבידי הרשות השנייה, והקצאת האפיק.

אסי מסינג: הכספים הללו ישמשו לצורך מימון של הפקות מקומיות קנויות שהן תוכניות סוגה עילית - זה הכלל.

אסי מסינג: ההקצאה של הסכומים הללו תיעשה באמצעות מבחני תמיכה, בהתאם למבחנים שתקבע מועצת הרשות השנייה, ובמתכונת רגילה של ועדת תמיכות כפי שהממשלה מעניקה תמיכות, כשהמועצה רשאית כחריג לאפשר שהסכומים הללו ישמשו גם להפקות מקומיות קנויות שאינן תוכניות סוגה עילית בהתאם לכללים שתקבע המועצה.

אסי מסינג: בעל רישיון לשידורי טלוויזיה צריך לשדר את אותן תוכניות שאנחנו מדברים עליהן שהופקו בסכומים הללו בהתאם לכללים שתקבע המועצה בדבר השיבוץ של התוכניות.

אסי מסינג: המועצה גם תקבע כללים להכרה חלקית בסכומים הללו לצורך העמידה של בעל הרישיון במחויבויות שלו.

אתי בנדלר: למה?

אסי מסינג: מכיוון שאם יש חובת שיבוץ אז גם כך יהיה גם יכולת להכיר בחלק מזה.

אתי בנדלר: למה בחלק מזה?

אתי בנדלר: למה לא בכל מה ששובץ?

דנה נויפלד: ואז זה הופך את ה- - - ליעילה.

דנה נויפלד: זה הופך את ההפרה ל- - -

אתי בנדלר: אם כך, מה יהיו אמות המידה להכרה חלקית?

אתי בנדלר: תסבירו את זה.

אתי בנדלר: יש כאן איזשהו מנגנון.

מנשה סמירה: השווי יהיה פחות או יותר בערך של ההפסד שיכול להיגרם שנצטרך לבחון אותו בכללים של השיבוץ.

מנשה סמירה: כי במקום זה לכאורה הזכיין יכול היה לשדר איזושהי תוכנית שלהערכתו היתה מביאה לו 25% רייטינג, ואנחנו כפינו עליו לשבץ תוכנית איכותית מסוג כזה או אחר שהביאה לו רק 15% רייטינג.

מנשה סמירה: זאת אומרת, יש פה איזשהו שיקול שאנחנו נצטרך גם לעודד שיבוץ בשעות ראויות, גם בשעות, וגם איזה סוג של איזשהו פיצוי על הלכאורה היעדר חופש השיבוץ שנלקח ממנו.

מנשה סמירה: אבל, את זה נצטרך להתקין בכללים.

מנשה סמירה: זה לא ברמה של החוק, כי זה באמת רזולוציות נמוכות יותר.

אסי מסינג: סעיף קטן (ו) מפנה להגדרות של הפקה מקומית והפקה מקומית קנויה.

אסי מסינג: ההגדרה של הפקה מקומית צריכה להיות כהגדרתה בתוספת הראשונה לחוק, ובהתאם לכללי המועצה שנקבעו לפי סעיף 60 לחוק, ולא הפניה לסעיף 58 מכיוון שזו ההגדרה שבה נעשה כיום שימוש.

אופיר אקוניס: מה ההבדל בין 58 ל-60?

אסי מסינג: יש הבדל בהגדרה.

אסי מסינג: 58 זה הגדרה כללית יותר: "תוכנית שהופקה כולה או רובה בישראל, למעט תוכנית חדשות, תוכנית בענייני היום, ותוכנית ספורט, הכול לפי כללים שתקבע המועצה.

אסי מסינג: ".

אסי מסינג: בתוספת הראשונה שזו למעשה ההגדרה שהיום מחייבת את התוספת השנייה שלפיה מבצעים השידורים, ההגדרה היא רחבה יותר: "תוכנית שרוב יוצריה, רוב מבצעיה, רוב הצוות הטכני ההנדסי שנטל חלק בהפקתה, רוב צוות ההפקה, הם תושבי ישראל המתגוררים בה דרך קבע, והיא הופקה בעבור קהל יעד ראשוני ישראלי בעברית, בערבית, ברוסית, או בשפה אחרת שאישר המנהל מראש, למעט שידורי חדשות, תוכניות ספורט, ותוכניות בענייני היום.

אסי מסינג: בהגדרה זאת רוב – 75% לפחות.

אסי מסינג: "

אתי בנדלר: זה בעניין הפקה מקומית.

אתי בנדלר: מה לגבי הפקה מקומית קנויה?

אסי מסינג: לגבי הפקה מקומית קנויה אין הגדרה מיוחדת בתוספת, ולכן ההפניה תהיה לחמישים ו- - -

אתי בנדלר: אם כך, אני לא מבינה מה אתה מציע.

אתי בנדלר: אולי מותר לי לבקש לקרוא את ההגדרות שאתם מציעים קודם כל במקום האמור בהצעת החוק, ואז את הניתוח.

אתי בנדלר: אני לא הצלחתי לעמוד על השינוי המבוקש.

אתי בנדלר: לפני ההסבר, מה מוצע?

אתי בנדלר: הפקה מקומית והפקה מקומית קנויה כהגדרתה - - -

דורון אבני: בתוספת הראשונה לחוק - - -

אסי מסינג: ובהתאם לכללי המועצה שנקבעו לפי סעיף 60 לחוק.

אתי בנדלר: אני לא מבינה את ההגדרה הזאת.

אתי בנדלר: בתוספת הראשונה לחוק, בהתאם?

דורון אבני: יש כאן שני מונחים שמוגדרים: הפקה מקומית, והפקה מקומית קנויה.

דורון אבני: ההגדרה של הפקה המקומית, ההגדרה הרלוונטית, היא בתוספת הראשונה לחוק שבה עושה שימוש התוספת השנייה לחוק.

דורון אבני: השינוי המהותי העיקרי בין 58 לשם זה שהמחוקק מצא לנכון להגדיר בתוכניות מסוגה עילית שהפקה מקומית מחויב ש-75% מיוצריה, מבצעיה, וכל הפעילים בהפקת אותה הפקה הם מישראל, כשזה לא חודד ולא הוגדר במפורש בסעיף 58 – זה לעניין הפקה מקומית.

אתי בנדלר: או,קיי, אז הפקה מקומית זה יהיה כהגדרתה בתוספת הראשונה לחוק.

דורון אבני: כן.

דורון אבני: לעניין הפקה מקומית קנויה - ראשית, הפקה מקומית קנויה עושה שימוש בהפקה מקומית.

דורון אבני: אז זה קודם כל הפקה מקומית, שוב אני חוזר, כפי שהוגדרה בתוספת הראשונה.

דורון אבני: ועכשיו אנחנו צריכים להוסיף מהי הפקה מקומית קנויה.

דורון אבני: המחוקק בסעיף 60 לחוק הסמיך את המועצה לקבוע כללים לעניין הפקה מקומית קנויה, והמועצה קבעה כללים לאחר התייעצויות עם כל הגורמים בשוק, ושינויים וכן הלאה.

דורון אבני: המועצה קבעה כללים בהתאם לסעיף 60 לחוק.

דורון אבני: הכללים האלה גם הובאו לידיעת הוועדה, והכללים האלה הם אלה שצריכים לקבוע לעניין סיווגה של הפקה מקומית כהפקה מקומית קנויה.

אופיר אקוניס: מר מגנזי, אתה רצית להעיר בעניין.

שאול מגנזי: אני חייב לומר שאני תמה.

שאול מגנזי: הולכים לעולם של רישיונות, של פישוט תהליכים, והנה הבירוקרטיה קמה, ופשוט משתלטת על הכול.

שאול מגנזי: יש כבר פלטפורמת שידור כמו שאני שומע מעמיתיי בהוט ויס, ה-DDT.

שאול מגנזי: עכשיו יש גם פלטפורמת הפקה חדשה שיהיו בה עשרות או מאות מיליונים, והם יפיקו.

שאול מגנזי: לא רק שהם יפיקו, הם גם יגידו לנו מה לשדר.

שאול מגנזי: יתרה מזאת, לא רק שיפיקו, יקצו את זה גם למוסדות, לתמיכה במוסדות ציבור שמטרותיהם קידום ועידוד יצירה.

שאול מגנזי: זה עולם של רישיונות?

שאול מגנזי: לזה התכוונו?

שאול מגנזי: לא מצליח להבין את זה.

שאול מגנזי: כבר היום - ולא מפיקים שום לקח ממה שקורה - הרשות מפיקה.

שאול מגנזי: ותראו איזה פלא?

שאול מגנזי: אנחנו לא מצליחים לשדר את החומרים האלה.

שאול מגנזי: בעיננו החומרים האלה לא מספיק טובים, ויש קושי לשדר אותם.

אופיר אקוניס: אתה מדבר על הסרטים של שבת בצהרים?

שאול מגנזי: סרטים של כל מיני שעות הזויות.

שאול מגנזי: הגוף הרגולטורי לא יכול להיות שיהיה גם גוף הפקה.

שאול מגנזי: זה פשוט לא קשור.

שאול מגנזי: הוא לא צריך להפיק, הוא גוף רגולטורי.

שאול מגנזי: הוא צריך לפקח, הוא צריך לעשות את עבודתו, ולא להפיק.

שאול מגנזי: יש גופים שאמונים על הפקה, זה הזכיינים.

שאול מגנזי: הם צריכים להפיק, והם צריכים לעשות.

אתי בנדלר: מר מגנזי, לעומת המנגנון של הפקת תוכניות היום בידי הרשות, נדמה לי לפי סעיף 48 לחוק, כאן מוצע מנגנון לגמרי אחר שלא הם יפיקו.

דנה נויפלד: נכון.

דנה נויפלד: אפשר להסביר, יושב-ראש הוועדה?

שאול מגנזי: יקום גוף חדש שיפיק, זה לא משנה.

דנה נויפלד: זאת לא הכוונה.

שאול מגנזי: אנחנו לא חושבים שגורם אחר חוץ מהזכיינים צריך להפיק.

שאול מגנזי: אנחנו צריכים לקבוע מה ישודר, מה יופק, מי יפיק, על פי הכללים שאותה רגולאציה צריכה לפקח עלינו, ולא מנגנון כזה מסורבל בעולם של רישיונות - פשוט אבסורד.

מיכל רפאלי כדורי: הכסף הזה הוא כסף ציבורי.

מיכל רפאלי כדורי: לגופו של עניין, אין שום סיבה שכל מי שמפיק במדינת ישראל יצירה מקורית וז'אנר עליון – הכבלים והלוויין, לצורך העניין – יוכל גם הוא לגשת לכסף הזה ולעשות איתו מטצ'ינג.

מיכל רפאלי כדורי: זה אינטרס של המפיקים, זה אינטרס של היוצרים, זה אינטרס של התרבות הישראלית.

מיכל רפאלי כדורי: לגופו של עניין, יש עוד נושא.

מיכל רפאלי כדורי: אנחנו עושים היום הרבה מאוד קופרודוקציות עם זכייני ערוץ 2 – גם "סרוגים", גם "לונדון פינת בן יהודה".

מיכל רפאלי כדורי: יש עשרות תוכניות.

מיכל רפאלי כדורי: כל ההפקות הכי יוקרתיות בז'אנר העליון הן קופרודוקציות שלנו עם רשת או עם קשת, ואת הכבלים ייצג יורם.

מיכל רפאלי כדורי: גם להם יש.

מיכל רפאלי כדורי: איזה היגיון יש שאנחנו נעשה איתם קופרודוקציה, ולא נוכל לגשת לאותו מקום שהם יכולים לגשת לעשות שם מטצ'ינג.

מיכל רפאלי כדורי: אני לא מבינה למה אי אפשר להוסיף בסעיף 62(ד):

מיכל רפאלי כדורי: ישודרו בשידוריהם של בעלי רישיונות לשידורי טלוויזיה לפי חוק הרשות השנייה, ובעלי רישיונות לשידורי טלוויזיה לפי חוק התקשורת.

אופיר אקוניס: יורם, רצית להעיר.

יורם מוקדי: זו הערה ישנה שכבר העלאתי בישיבה לפני כמה חודשים.

יורם מוקדי: המותג ערוץ 2 הוא לא שלנו.

יורם מוקדי: אפיק 22 הוא ערוץ שאנחנו נדרשנו להעביר ערוצים, וגם אפיק 10.

יורם מוקדי: אם חלק מהכסף הזה הולך לאיזושהי קרן אז אנחנו רוצים להיות שותפים כמו שאמרה חברתי מיכל רפאלי כדורי.

יורם מוקדי: אני אומר שוב, לו היו נותנים להם את זה בחינם, אז לא הייתי פוצה פה.

יורם מוקדי: אבל, ברגע שלקחו ממני משהו, לא פיצו אותי, ואחרי זה בסוף לוקחים כסף, אז בקשה שיחזור אליי.

יורם מוקדי: אגב, אם רוצים להתנדב לתת את זה בחינם, תנו להם את זה בחינם.

מנשה סמירה: אני מבקש להשיב לטענות שנשמעו, גם של הוט וגם של יס וגם של רשת.

מנשה סמירה: צריך להקדיש שלושים שניות לנושא התוכן.

מנשה סמירה: אנחנו במעבר מזיכיונות לרישיונות הולכים לפגוע במידה זו או אחרת בתוכן, ביצירה, ובהיקפי הפעילות שעשויים או עלולים להיות משודרים.

מנשה סמירה: אף אחד מאיתנו לא יכול לדעת בדיוק כמה בעלי רישיון יקומו.

מנשה סמירה: נכון להיום המצב הוא בשיטת המכרזים שיש לנו סדר גודל של 150 מיליון שקל לפחות עד 200 סוגה עילית בשנה, ועוד אי אלו השקעות נוספות.

מנשה סמירה: המעבר לרישיונות מותיר את זה לשוק, ויכול להיות שאם לא יהיו שלושה בעלי רישיון אנחנו עלולים לרדת לסדר גודל של 100 מיליון שקל סוגה עילית.

מנשה סמירה: זה אחרי תקופת הינוקא, אני לא מזכיר מה יקרה בתקופת הינוקא.

מנשה סמירה: ולכן, נקבע ורצינו לאזן.

מנשה סמירה: מצד אחד, לבוא לקראת השוק ולהגיד: חבר'ה, תעשייה חופשית.

מנשה סמירה: אבל, אנחנו לא רוצים רק כסף.

מנשה סמירה: אומנם אנחנו בוועדת כלכלה, ושמתי לב שוועדת הכלכלה מתעסקת גם בתכנים ולא רק בכסף, וטוב שכך הוא הדבר.

מנשה סמירה: אנחנו רוצים להבטיח רמה שידורית הולמת.

מנשה סמירה: אנחנו לא רוצים לשמר כאן בעלי רישיון עם 25 מיליון שקל סוגה עילית, ועוד קצת הוצאות לשידורים ואיזושהי מכונת שכפול כסף, אלא אנחנו רוצים להבטיח גם נאותות, וגם דברים מהסוג הזה.

מנשה סמירה: אנחנו רוצים שחגים יצוינו ואירועים, וימי ציון ועוד ועוד.

מנשה סמירה: ולכן, גם 50 מיליון שקל סוגה עילית והשקעה של המינימום הנדרשת בתוספת השנייה היא לא בשמיים.

מנשה סמירה: לכן, הכסף הזה נועד להשלים, ולהבטיח רמת מינימום של איכות שתשודר בטלוויזיה המרכזית, בברודקאסט.

מנשה סמירה: זה לא בא במקום, זה בא בנוסף, ויש בו גם מנגנון של פיצוי.

מנשה סמירה: לגבי הערת הוט ויס – הכסף נלקח מבעלי הזיכיון, נלקח מבעלי הרישיון, והוא הולך לאותם מקומות שהם מחויבים בדברים הללו.

מנשה סמירה: לכן, אין קשר בין הדברים.

מנשה סמירה: לא עושים איזושהי עסקה עם הכסף.

מנשה סמירה: הוא חוזר לטובתו של הציבור, אנחנו לא מצ'פרים פה איזשהו גורם פרטי כזה או אחר.

מנשה סמירה: ולכן, זה המנגנון.

אופיר אקוניס: הבנו.

אופיר אקוניס: דנה, בבקשה.

דנה נויפלד: אני רוצה לענות לשאול מגנזי כי יוצא פעם ראשונה שאנחנו מסכימים.

דנה נויפלד: אתה צודק.

דנה נויפלד: ההפקות האלה לא ייעשו בידי הרשות השנייה, ואין שום כוונה כזאת.

דנה נויפלד: אין פה שום כוונה ליצור בירוקרטיה או סרבול של ההליכים.

דנה נויפלד: אנחנו לקחנו מנגנון שהוא דומה למה שקיים בעניין הקולנוע, שאנחנו נותנים את זה לגורמי הפקה חיצוניים – לא קשור.

דנה נויפלד: הרשות השנייה לא קשורה לזה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: ירמי, אחרון המעירים לסעיף הזה.

ירמיהו קדושי: לגבי הסעיף הזה - אני הבנתי שהכסף הוא כסף ציבורי.

ירמיהו קדושי: זה כסף שהציבור משלם.

ירמיהו קדושי: אנחנו פתחנו את הישיבה כאן בזה שהציבור משלם על דברים שהוא לא צורך אותם, ולא רוצה אותם.

אתי בנדלר: למה זה כסף ציבורי?

ירמיהו קדושי: הכסף הזה שמגיע לרשות, צריך לדאוג לכך שהוא לא יממן סוג מסוים של תוכן.

ירמיהו קדושי: ברגע שהוא יממן סוג מסוים של תוכן – וראינו את זה כבר מניסיון העבר – זה פשוט לא ישרת את הציבור.

ירמיהו קדושי: זאת אומרת, צריך לראות איך דואגים שהכסף הזה באמת יגיע לכל האוכלוסייה באופן שווה.

אופיר אקוניס: בדיוק ככה, ומנשה ענה על זה.

אופיר אקוניס: דווקא מנשה ענה לך לפני שהעלאת, וזה מה שוודאי שכנע את חברי הוועדה להצביע תיכף על הסעיף.

ירמיהו קדושי: הדבר השני שראיתי כאן הוא על הקטע של התערבות בלוח השידורים של בעלי הרישיון.

ירמיהו קדושי: אם רוצים להגיע לכלכלה חופשית, לשוק חופשי, לתחרות, תחרות מטיבה עם הציבור, היום יש הרבה מדיות.

ירמיהו קדושי: יש היום את מדיית הסלולר, יש היום את האינטרנט ודברים אחרים.

ירמיהו קדושי: אני לא חושב שצריך לקשור את ההפקות האלה, ולשדר אותן באיזשהו ערוץ של רישיון או משהו כזה.

ירמיהו קדושי: הסרטים וההפקות יכולים להיות גם במדיות אחרות.

ירמיהו קדושי: יש היום הרבה תוכן בסלולר, יש היום תוכן באינטרנט.

ירמיהו קדושי: יש היום תוכן שמופץ בקלטות וידיאו, ב-D.V.D.

ירמיהו קדושי: וידיאו היום זה כבר פאסה, אבל יש היום את תעשיית ה-D.V.D.

ירמיהו קדושי: כמו שאנחנו יודעים יש היום VOD.

ירמיהו קדושי: יש היום הרבה מקומות שאפשר לייצג את התכנים.

ירמיהו קדושי: אני לא חושב שצריך לקשור את התכנים שיופקו לשם ללוח השידורים של בעלי הרישיון.

ירמיהו קדושי: אין סיבה בעולם שזה יהיה אחד בתוך השני כי אז נקבל חוסר גיוון תרבותי.

ירמיהו קדושי: הכספים האלה צריכים להשתחרר לשוק, ולהגיע ליוצרים באופן שווה.

ירמיהו קדושי: כל אחד יכניס את זה לאפיקים שמתאימים לתחרות בכל מדיה שהיא.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: עו"ד קופל, בבקשה.

דודי קופל: לעניין ההערה של יס והוט, ועל מנת להבהיר את הדברים, אני לא חושב שזה תשובה לכל העניין, אני רק רוצה לסדר את הדברים.

דודי קופל: לקרן הזאת שתוקם יהיו שלושה מקורות שרק אחד מהם קשור באיזושהי צורה ליס ולהוט.

דודי קופל: מקור אחד הוא המותג שהוא כמובן לא רלוונטי ליס ולהוט.

דודי קופל: מקור אחד זה הערבות המיוחדת שהוספנו לעניין סוגה עילית שהוא גם כן לא רלוונטי.

דודי קופל: המקור השלישי העירו שזה המכרז על האפיק, ולזה צריך לשים לב.

מיכל רפאלי כדורי: ומה עם יתר המתנות שהמדינה נותנת פה במהלך?

מיכל רפאלי כדורי: האם אין לנו סיבה לרצות להיות גם שם?

מיכל רפאלי כדורי: כל הקרנות.

מיכל רפאלי כדורי: בסוף הרי תהיה קרן אחת.

דודי קופל: לא, זה לא רלוונטי.

דודי קופל: אני לא מבין מה זה רלוונטי.

מיכל רפאלי כדורי: אני אגיד את זה במקום שזה יהיה רלוונטי.

אופיר אקוניס: רבותי, עם התיקון שביקש מר מסינג להכניס לסעיף (ו) שבנוסח – את תסדרי את הנוסח המדויק – מי בעד פסקה (42)?

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, אתה נמנע בהצבעה הזאת?

נחמן שי: אני לא יודע על מה מדברים.

אופיר אקוניס: אז אתה לא מצביע.

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – 1 סעיף (42) אושר.

זבולון אורלב: אין מתנגדים.

זבולון אורלב: הסעיף אושר.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב ראש, לפני שעוברים לסעיף הבא, אני רוצה לבקש רוויזיה על הסעיף הקודם, על (41)(2).

כרמל שאמה-הכהן: רוויזיה שלא תוצבע.

אופיר אקוניס: הצבענו על הסעיף.

אופיר אקוניס: אתה מבקש רוויזיה, בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: על (41)(2), על הגנת הינוקא.

אתי בנדלר: אני מציעה שזה יהיה על סדר יומה של אחת מישיבות הוועדה כפי שתחליט מנהלת הוועדה.

אופיר אקוניס: מצוין, תודה.

אופיר אקוניס: מר מסינג, תקריא את כל סעיף (43).

אופיר אקוניס: זאת אומרת, תמשיך (43), (44).

אסי מסינג: "(43) בסעיף 63(ד) אחרי: "חברת החדשות" יבוא "שמשדרת את שידורי החדשות של בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה".

אסי מסינג: (44) בסעיף 63א – (א) בסעיף קטן (א) במקום "בערוץ 2" יבוא "של בעלי הזיכיונות לשידורי טלוויזיה בערוץ 2" (ב) בסעיף קטן (ב)(1), במקום "בערוץ השלישי" יבוא "של בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ השלישי" (ג) אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: (ג)(1) שידורי החדשות של בעל רישיון לשידורי טלוויזיה ישודרו באמצעות חברת חדשות שתוקם ותפעל לפי הוראות סימן זה, ובהתאם לרישיון שהעניקה לה המועצה.

אסי מסינג: דינה של חברת החדשות כאמור כדין כל בעל רישיון אחר לשידורי טלוויזיה, למעט לעניין סעיפים 34, 35א, 37, 51א, 51ב, 52, 60, ו-62ד.

אסי מסינג: (2) לצורך קיום שידורי חדשות בשנה הראשונה שבה משדר בעל רישיון חדש כהגדרתו בסעיף 62ג(א2), רשאית חברת החדשות שבאמצעותה משדר בעל רישיון שידורי חדשות לרכוש שידורי חדשות המופקים והמשודרים לפי כן דין.

אסי מסינג: " אנחנו מציעים גם כאן איזשהו תיקון קטן, ואני אסביר אותו.

אופיר אקוניס: אחר כך.

אופיר אקוניס: עד איפה נמשך חברת החדשות?

אסי מסינג: זה עד (47), לדעתי.

אופיר אקוניס: כולל (47).

אסי מסינג: עד סוף הסימן, עד 70.

אסי מסינג: "(45) בסעיף 63א1, במקום "בתקופה האמורה בסעיף 62ג(א) רישה" יבוא "כל עוד מתקיימים שידורי טלוויזיה במסגרת שני ערוצי טלוויזיה או יותר".

אסי מסינג: (46) בסעיף 63ב, במקום הסיפה החל במילים "בחברת החדשות" יבוא "בשתי חברות חדשות או יותר בעת ובעונה אחת".

אסי מסינג: (47) בסעיף 66 – (א) בכותרת השוליים, המילים "של ערוץ 2" – יימחקו: (ב) בסעיף קטן (א) – (1) ברישא, במקום "כלהלן" יבוא "ובעלי המניות של חברת החדשות שבאמצעותה משדר בעל רישיון לשידורי טלוויזיה, שידורי חדשות, יהיו הרשות ובעל הרישיון לשידורי טלוויזיה, הכול כמפורט להלן: (2) בפסקה (2), אחרי "לשידורי טלוויזיה" יבוא "או לבעל הרישיון לשידורי טלוויזיה לפי העניין".

אסי מסינג: (48) - - -

אופיר אקוניס: לא, תעצור פה, תסביר עד פה.

אתי בנדלר: יש פשוט הרבה הסברים לתת.

אסי מסינג: סעיף 63 עניינו שידורי חדשות שמשודרים במסגרת בעל זיכיון.

אסי מסינג: מה שמוצע כאן הוא לעשות את ההתאמה, ולהשאיר את הסעיף האמור אך ורק לעניין בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה.

אסי מסינג: בסעיף הבא אנחנו נתייחס לבעל רישיון לשידורי טלוויזיה שזה סעיף 63א רבא.

אסי מסינג: מה שמוצע כאן זה ששידורי החדשות של בעל רישיון לשידורי טלוויזיה ישודרו באמצעות חברת חדשות שתוקם ותפעל לפי הוראות הסימן בתיקונים שאנחנו מציעים כאן, ובהתאם לרישיון שהעניקה לה המועצה.

אסי מסינג: בעבר זה היה בהתאם לזיכיון שהעניקה המועצה.

אסי מסינג: ודינה של חברת החדשות כדין כל בעל רישיון אחר, למעט לעניין סעיפים שמנויים כאן, וביניהם, למשל, ביטול הרישיון, מערך השידורים הספרתי, ולעניין ערבויות למשל, וכו'.

אסי מסינג: בנוסף, יש כאן התייחסות של שידורי חדשות בשנה הראשונה שבה בעל רישיון חדש משדר, וכאן שוב מוצע בדומה למה שהוצע בעבר לגבי ערוץ 10, לאפשר לחברת החדשות לרכוש שידורי חדשות מגוף חיצוני.

אסי מסינג: אנחנו מציעים כאן, רק כדי להבטיח שהחדשות יירכשו מגורם משדר חדשות, להוסיף כאן מספר תנאים לנוסח הקיים.

אתי בנדלר: איפה?

אתי בנדלר: בסעיף קטן (ג)(2)?

אסי מסינג: כן, בסעיף קטן (2).

אסי מסינג: אני אקרא את הסעיף כפי שהוא, ואני אתעכב על התיקונים שאנחנו מציעים.

אסי מסינג: עד כאן זה סעיף כמו שהוא.

אסי מסינג: "(2) לצורך קיום שידורי חדשות בשנה הראשונה שבה משדר בעל רישיון חדש כהגדרתו בסעיף 62ג(א2), רשאית חברת החדשות שבאמצעותה משדר בעל הרישיון לשידורי חדשות" - וכאן התוספת: באישור המועצה, ובתנאים שתקבע - "לרכוש שידורי חדשות המופקים והמשודרים לפי כן דין".

אסי מסינג: והסיפא תהיה: מגורם שאישרה המועצה, ושעיסוקו הבלעדי הוא הפקת חדשות, או שהעיסוקים האחרים שלו, או של בעל עניין בו אינם פוגמים לדעת המועצה בתפקודו העצמאי והבלתי תלוי בהפקת החדשות.

אופיר אקוניס: דיברתי עם מר פולק על שלוש שנים, לא שנה אחת.

אסי מסינג: לפני עניין השלוש שנים, תן לי רק לסיים את ההסבר, ואחר כך נפתח את הדיון לעניין השלוש שנים.

אסי מסינג: ההתאמה כאן המבוקשת היא להוראות כפי שמשולבות היום במסגרת סעיף 63א רבא (1), וזה פשוט שילוב של התנאים שקבועים כאן, והתנאים שקבועים - - -, לצורך רכישת שידורי חדשות.

אתי בנדלר: מר מסינג, תסביר עוד הפעם במה דן בכלל הסעיף שיהיה ברור שלא מדובר כאן על חברת החדשות של ערוץ 2 ככל שאני מבינה, אלא מדובר על חברת חדשות של בעל רישיון חדש לגמרי.

אסי מסינג: מדובר על חברת חדשות של בעל רישיון חדש לגמרי.

אסי מסינג: אני אשלים, 63א(1) זה הוראה קבועה שכן מאפשרת לרכוש שידורי חדשות.

אסי מסינג: יש כאן תנאים.

אסי מסינג: אנחנו מציעים להתייחס לזה שכל עוד מתקיימים שידורי טלוויזיה במסגרת שני ערוצי טלוויזיה או יותר, אז יהיה אפשר להשתמש בסעיף.

אסי מסינג: זה התיקון המוצע כאן לגבי סעיף 63א(1).

אסי מסינג: 63א - התיקון שדיברנו עליו - זה למעשה ההגנה שניתנת לגבי השנה הראשונה של בעל רישיון חדש, ולצורך הרכישה.

אסי מסינג: למעשה, הפקה של כל שידורי החדשות.

אילאיל לבנת: בעל רישיון חדשות רשאי יהיה בתנאים מסוימים לקנות את חברת החדשות של 2.

אילאיל לבנת: הסעיף הזה לא מסדיר סיטואציה שבה בעל רישיון חדש ירכוש את חברת החדשות של 2, והוא עדיין יוכל לרכוש שידורים כי הוא ינוקא והוא צריך עזרה?

אופיר אקוניס: גם לחבר הכנסת שי יש בעניין הזה שאלות הבהרה.

נחמן שי: כל בעל רישיון אמור להקים חברת חדשות?

נחמן שי: כל אחד?

דנה נויפלד: כן.

דנה נויפלד: נחמן שי: אמרתי את דעתי, ואני חוזר ואומר.

דנה נויפלד: אתם לא עשיתם חדשות.

דנה נויפלד: אתם כנראה רק עשיתם חוקים בחיים שלכם.

דנה נויפלד: חדשות זה הוצאה עצומה, ואם מוותרים עליה אז זה חדשות ברמה נמוכה.

דנה נויפלד: תבחרו מה אתם רוצים.

דנה נויפלד: אתם חייבים לחפש נתיב אחר - אני מוכן לשבור את הראש יחד איתכם - ולא לייצר סתם עוד ועוד דברי הבל שישודרו בשעות מסוימות במקום להביא מהדורות חדשות רציניות.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי הטיב להגדיר את הבעיה.

אופיר אקוניס: הוא אמר את זה קצת בצורה בוטה לגבי העניין של עשיית חדשות לעומת עשיית חוקים.

אופיר אקוניס: זה דבר שהוא לא עניין של מה בכך.

אופיר אקוניס: לכן, הצענו לפחות שלוש שנים לתת פה את זמן המעבר, וזה גם מתואם עם משרד האוצר - שהרכישה תוכל להיות שלוש שנים, ולא שנה אחת.

נגה רובינשטיין: אנחנו לא יודעים שזה מתואם עם עמדת הממשלה.

אופיר אקוניס: אנחנו יכולים גם בלי תיאום.

דורון אבני: יש שני סעיפים נפרדים כמו שעו"ד מסינג הציג קודם לכן.

דורון אבני: אגב, אחד הסעיפים מאפשר כבר היום לחדשות 2 לרכוש מצד שלישי באישור המועצה, בתנאים.

דורון אבני: אולי המועצה לא תאשר.

דורון אבני: אבל, האופציה הזאת קיימת.

דורון אבני: כלומר, גם אחרי אותה שנת ינוקא ראשונה, כל עוד מתקיימים שידורי טלוויזיה במסגרת שני ערוצי טלוויזיה או יותר, רשאית המועצה לאשר לגורם שיפנה אליה בתנאים שנקובים בחוק לרכוש חדשות מצד ג', כך שזה התפרצות לדלת פתוחה.

דורון אבני: זה גם יכול להיות מעבר לשלוש שנים.

דורון אבני: זה יכול להיות גם חמש שנים.

דורון אבני: צד ג' לצורך העניין יכול להיות חדשות ערוץ 2 או חדשות ערוץ 10, או חדשות YNET.

דורון אבני: דרך אגב, ברדיו למשל, - - -

אופיר אקוניס: ברדיו אנחנו יודעים מה קורה.

אופיר אקוניס: רדיו זה גם הרבה פחות בעייתי מטלוויזיה.

אופיר אקוניס: הרדיו החדש, רדיו"ש שהתחיל לשדר אתמול, עושה חדשות בעצמו.

אופיר אקוניס: גם רדיו "קול חי" עושה חדשות בעצמו.

אופיר אקוניס: אי אפשר להשוות מהדורת חדשות ברדיו עם מהדורת חדשות בטלוויזיה, עם כל הכבוד.

נחמן שי: גם בחדשות ברדיו יש איכויות שונות.

נחמן שי: הרדיו האזורי מנסה שנים לעשות, וכן הלאה.

נחמן שי: זה לא מצליח להתמודד עם החדשות של "קול ישראל".

אופיר אקוניס: רוב התחנות האזוריות קונות מחברת ישראל 10, וזה די מקצועי בעיניי.

נחמן שי: תבדוק כמה מאזינים שם.

אופיר אקוניס: סליחה, זה בסינדיקציה בעשרות תחנות אזוריות.

אופיר אקוניס: זה דווקא בסדר.

נחמן שי: חדשות זה השקעה גדולה.

נחמן שי: צריך לחשוב מה עושים.

אופיר אקוניס: אני מסכים איתך, אין בינינו ויכוח.

דנה נויפלד: יש פה שתי שאלות שהן שונות, והן מתנקזות לאותה נקודה.

דנה נויפלד: שאלה אחת היא לגבי ההסדר הקיים שגם קיים היום, שמאפשר לחברת החדשות של ערוץ 2, ולחברת החדשות של ערוץ 10 לרכוש חדשות.

דנה נויפלד: זה לא משתנה.

דנה נויפלד: באישור המועצה, ובתנאים שהיא קובעת כמובן.

דנה נויפלד: חוץ מזה יש שאלה אחרת שהעלה חבר הכנסת שי שהיא לעניין העולם האוטופי שאנחנו הולכים אליו, שיבואו ויעלו בעלי רישיונות בלי סוף, ואז יהיה לנו מספר בלתי מוגבל של חברות חדשות.

נחמן שי: לא, לא.

נחמן שי: גם ארבע מהדורות חדשות יומיות חוץ מאלו שמשודרות בטלוויזיה זה גם מעל למידותינו, וגם מתחת לאיכותנו.

נחמן שי: אני אומר לך, יש פה השקעות.

נחמן שי: הם יספרו לך כמה עולה לעשות חדשות.

נחמן שי: הם שוברים את הראש על סכומים של 80 - 90 מיליון שקל, 10 עושים את זה בפחות.

נחמן שי: את תעשי ב-20 מיליון תקבלי מה שמקבלים ב-20 מיליון.

דנה נויפלד: לא יהיה ב-20 מיליון כי הסכום הוא קבוע בחוק.

נחמן שי: יבקשו הקלות כל הזמן.

נחמן שי: לא יהיה להם.

נגה רובינשטיין: יכול להיות שההסדר כאן לא נראה לכם.

נגה רובינשטיין: אבל, בדיוק הסעיף הזה, ההוראות שמתייחסות לחדשות, הן משקפות הכי טוב את הרציונאל של המעבר לשיטה של רישיונות.

נגה רובינשטיין: יכול להיות שיש לכם קושי עם הרציונאל של הדבר הזה.

נגה רובינשטיין: אחד הדברים המיוחדים בערוצים המסחריים, אחד הדברים שנותנים להם משקל, הוא קיומם של חדשות וקיומה של אקטואליה.

נגה רובינשטיין: כאן בא לידי ביטוי הפלורליזם בשידור, כאן בא לידי ביטוי קיומן של במות שונות.

נגה רובינשטיין: כאן החשיבות של הדמוקרטיה והביטוי הציבורי – בחדשות ובאקטואליה.

אופיר אקוניס: זה ויכוח נפרד.

נגה רובינשטיין: יש עוד המון ערוצים גם בטלוויזיה הרב ערוצית שעושים סוגה עילית, שהם משדרים שידורים מגוונים.

נגה רובינשטיין: אבל, עדיין לטלוויזיה המסחרית יש את הייחוד של החדשות ושל האקטואליה.

נגה רובינשטיין: יש לזה חשיבות.

נגה רובינשטיין: אני חושבת שאף אחד לא יחלוק על זה שכשערוץ 10 נכנס לתחום החדשות השיח השתנה.

נגה רובינשטיין: היו עוד במות, היה עוד מקום לביטוי בתחום החדשות בטלוויזיה המסחרית.

נגה רובינשטיין: אם אנחנו במקום הזה הולכים ומושכים את הקרקע מתחת להסדר של חברות החדשות באופן כזה שבעצם לא יהיו ארבע או שלוש חברות חדשות אלא ניוותר עם שתי חברות חדשות אז בשביל מה אנחנו עוברים לשיטה של רישיונות?

נגה רובינשטיין: איפה אנחנו מגדילים כאן את הפלורליזם?

נגה רובינשטיין: איפה אנחנו מרחיבים את הבמות שיש לפני הציבור להביע את עמדותיו?

אופיר אקוניס: אני לא ראיתי שהציבור מביע את העמדות שלו.

אופיר אקוניס: עם כל הכבוד, זה נכון שערוץ 10 נכנס, אני לא ראיתי הגדלת הפלורליזם.

אופיר אקוניס: תלכי היום לציבור ותשאלי האם חלק גדול של הציבור באות לידי ביטוי העמדות שלו בשידורי חדשות?

אופיר אקוניס: נו, באמת.

אופיר אקוניס: זה הרי שיח באותו מעגל סגור.

אופיר אקוניס: זה שיח במעגל סגור.

אופיר אקוניס: תהיה עוד חברת חדשות יימשך השיח במעגל הסגור שאני לא רוצה להגיד את הקצוות שלו.

אופיר אקוניס: אבל, הוא תמיד נעצר איפה שהוא.

אופיר אקוניס: אגב, באופן מפתיע שידורי "קול ישראל" ורשות השידור הם אולי בין המאוזנים ביותר בעיתונות הישראלית היום.

אופיר אקוניס: תמיד יש מרואיין, או ברוב התוכניות מרואיין משני הצדדים מה שאין כך תמיד במקומות אחרים.

אופיר אקוניס: זה יום עיון גדול ונרחב ועמוק בתולדותיה של העיתונות הישראלית.

נגה רובינשטיין: האם אדוני סבור שבמה אחת מספיקה מבחינת חדשות, או ש- - -

אופיר אקוניס: לא, התשובה היא לא - ודאי שלא.

אופיר אקוניס: אין על זה ויכוח.

נגה רובינשטיין: או,קיי, אז בואו לא נצמצם את הדבר שבו לרישיונות יש מה להציע מבחינת השיח הציבורי.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אופיר אקוניס: לא נצמצם, אבל ניתן איזה זמן סביר.

נחמן שי: נגה, אני תומך ברעיון שלכם, אני בעד.

נחמן שי: אבל, לא תמיד הרבה זה יותר טוב.

נחמן שי: אני בעד, אבל עד גבול.

נחמן שי: זה לא השמיים הם הגבול.

נחמן שי: שנית, האם זה חדשות וגם ענייני היום?

נחמן שי: אולי צריך לעשות איזה הפרדה בין מה שקראת אקטואליה, ובמקום אחר קוראים לזה ענייני היום, תוכניות מלל שהן בתחומי החדשות והן לא בהכרח מהדורות חדשות.

נחמן שי: העלות הגדולה ביותר בחדשות הם הצוותים וזה הפריסה בשטח, וזה כתבי חוץ, וזה רכישת זכויות שידור.

נחמן שי: זה עולה הון תועפות.

נחמן שי: יכול להיות שתוכניות כמו ירון לונדון, הן תוכניות שעלותן יותר נמוכה.

נחמן שי: עדיין הן מקיימות את השיח הציבורי שאת מדברת עליו, וזה לא בעלויות הגבוהות האלה.

נחמן שי: יכול להיות שצריך להעביר פה איזה קו עדין.

מנשה סמירה: בהמשך לדבריה של עו"ד רובינשטיין, ולחבר הכנסת שי – אנחנו מדברים כאן על ערוצי ברודקאסט.

מנשה סמירה: אנחנו צריכים להחליט אחת מהשתיים – האם אנחנו הולכים כאן לרפורמה שמדברת על ערוצי ברודקאסט עם מאפיינים ברורים, או שאנחנו מחפשים עכשיו פטנטים שאפשר יהיה להחזיק ולעשות איתם כסף, סליחה, ברשותכם.

מנשה סמירה: זה הסיפור.

מנשה סמירה: מי שרוצה לעשות כסף שילך יעשה את זה בערוצים ברישיון במסגרת הכבלים והלוויין, יכול להיות שגם אי פעם יהיו שם פרסומות, וזהו.

מנשה סמירה: אנחנו לא צריכים לתפור פה חליפה מינימאליסטית בתוכן שלה, מינימאליסטית בדרישות שלה, כדי שהיא באמת תשרת את כל בר בי רב שרוצה להקים איזשהו ערוץ ולשחק עם הציבור.

מנשה סמירה: ולכן, קבעו ובאנו ואמרנו – מצד אחד, הלכנו עם שוק חופשי שאומר רישיונות עם תנאי מינימום, ובתנאי המינימום אמרנו כך וכך סוגה עילית, כך וכך באמת במינימום.

מנשה סמירה: ואמרנו גם חדשות.

מנשה סמירה: חדשות זה אחד המאפיינים של ברודקאסט, במיוחד במדינה שהיא נצמדת לצפייה בערוצי ברודקאסט.

מנשה סמירה: אתם מכירים את הנתונים, לא אלאה אתכם.

מנשה סמירה: הצגנו את זה בראשית הדברים שבמדינת ישראל מעל 50% - אין לזה אח ורע בעולם - צופים בערוצי ברודקאסט.

כרמל שאמה-הכהן: מה המילה בעברית לברודקאסט?

מנשה סמירה: ערוץ מרכזי.

מנשה סמירה: באנו ונתנו מענה לעניין הזה ואמרנו שנאפשר באמת, כדי שלא יקימו ולא יהיו כל כך הרבה צוותים כמו שדיבר עליהם חבר הכנסת שי, לרכוש חדשות מגורם שלישי אם יהיו מעל שתי חברות חדשות.

מנשה סמירה: וזה קרה, ערוץ 10 רכש שנה מסוימת מחברה שקראו לה חדשות 10 שמאז היא נעלמה.

מנשה סמירה: אבל, אפשר לרכוש מרשות השידור חדשות, ואולי ייכנסו להם עוד כמה שקלים לקופה.

כרמל שאמה-הכהן: איפה אתה עומד בין שנה לשלוש שנים?

מנשה סמירה: בעניין הזה אין מניעה.

מנשה סמירה: חבר הכנסת שי, הסיפור של השלוש השנים והשנה הוא לא רלוונטי, בואו נקרא את החוק.

מנשה סמירה: מותר לרכוש לאורך זמן.

מנשה סמירה: מדובר בשנה ראשונה אם אין שני ערוצים, אם אין שתי חברות חדשות, אז הוא יכול לקנות בכל זאת.

מנשה סמירה: אין את המגבלה לאורך זמן.

מנשה סמירה: למעשה, יש כאן איזושהי טעות, לדעתי, טכנית ניסוחית.

מנשה סמירה: אם יש מעל X חברות חדשות אפשר לקנות for good.

אופיר אקוניס: כולם יכולים לקנות מכולם?

קריאה: לא.

אופיר אקוניס: תנסחו את זה מחדש.

אופיר אקוניס: אני לא מבין את הסעיף.

מנשה סמירה: תיכף יוגדר.

מנשה סמירה: הניסוח תיכף, אני מדבר על המהות.

מנשה סמירה: עוד משפט אחד על היקף החדשות ועל איכות החדשות, חבר הכנסת שי.

מנשה סמירה: לגבי איכות החדשות - כמו שאמרת, או שעושים או שלא עושים.

מנשה סמירה: ולכן, יש את המינימום.

מנשה סמירה: מי שרוצה להיות ברודקאסט שידע לו שזה המחיר.

מנשה סמירה: אתה לא רוצה, אל תבוא למשחק הזה.

מנשה סמירה: אל תיכנס למגרש של הגדולים.

מנשה סמירה: אני מבקש להדגיש דבר אחד שהוא קשור אומנם לדיונים על ערוץ 10, אבל שיהיה גם ברור כאן.

מנשה סמירה: אני חייב להבהיר זאת כדי שלא יהיו אי הבנות.

מנשה סמירה: רכישת חדשות מצד ג', ובתנאי שגם הוא בירושלים, כי זה לא משתמע כאן מהדברים, ואני לא רוצה שיהיו אי הבנות.

קריאה: ברור שזה משתמע.

אופיר אקוניס: לא, זה ממש לא.

אופיר אקוניס: לא מבינים פה.

אופיר אקוניס: הסעיף הזה כפי שהוא כרגע לא נוכל להצביע עליו.

אופיר אקוניס: אני מבקש מכם.

אופיר אקוניס: מי ניסח את זה?

אופיר אקוניס: נגה, תנסחו את זה.

אופיר אקוניס: משרד התקשורת, לא? זה הצעה שלכם.

אופיר אקוניס: אסי, תנסחו את זה מחדש.

אתי בנדלר: אדוני היושב ראש, במסגרת ניסוח מחדש, מה אתה רוצה?

אתי בנדלר: למה אתה מתכוון כשאתה אומר ניסוח מחדש?

אופיר אקוניס: הסעיף פשוט לא מובן.

אתי בנדלר: אדוני היושב ראש, אני רוצה להטיל פצצה לעולם.

אתי בנדלר: חוק הרשות השנייה - הקורא התמים שיקרא אותו לא יבין אותו.

אתי בנדלר: לכן, אני רוצה להבין איפה הקושי, ולראות.

אתי בנדלר: אם מדובר בסך הכול לאפשר יותר מאשר שנה ראשונה, לאפשר לשנתיים, לאפשר לשלוש שנים, אז להחליף את המילים האלה.

אופיר אקוניס: בדיוק.

קריאות: אפשר לאחד את שני הסעיפים.

קריאות: כל עוד זה עניין נוסח - - -

אתי בנדלר: - - - ולומר שבמקום שנה יבוא שנתיים-שלוש, כפי שתחליט הוועדה.

דורון אבני: עו"ד בנדלר, יש שני סעיפים שלמעשה צריך לאחד אותם.

דורון אבני: אני באמת מציע כמו שהוצע כאן שאנחנו נביא נוסח ממשרדי הממשלה הרלוונטיים.

אתי בנדלר: בסדר.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אופיר אקוניס: רבותי, בסעיף הזה נסיים היום.

אופיר אקוניס: רובנו נפגשים בשעה 12:00 ואנחנו בעניין הארכת זיכיון ערוץ 10.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אתי בנדלר: לא הוצבע על הפסקאות החדשות.

אופיר אקוניס: לא, לא.