הוועדה המשותפת לוועדת החוקה, חוק ומשפט ולוועדת הכספים לפי חוק נכסים של נספי השואה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 4, 2010-01-05 09:00

דוד רותם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה המשותפת לוועדת החוקה, חוק ומשפט וועדת הכספים לעניין תקציב החברה לאיתור והשבת נכסים של נספי השואה לשנת 2010.

דוד רותם: מי מציג לנו את התקציב?

צבי קנור: אני אתחיל.

צבי קנור: קודם כל, כמה פרמטרים חשובים מאוד שהיו בשנה החולפת שגרמו לנו להתנהלות מבחינת התקציב בצורה לא כל כך מאוזנת.

צבי קנור: אני מזכיר שהתקציב בשנה שעברה למעשה אושר רק בסוף יולי ולכן היו כל מיני החלטות שדחינו אותן למחצית השנייה של השנה וכבודו ראה את זה גם בהצגת המימוש של התקציב.

צבי קנור: כתוצאה מזה בעצם התחלנו את זה כאילו ב-2 באוגוסט.

צבי קנור: אני רוצה לתת סקירה קצרה עליה דיברתי בעבר אבל מאוד חשוב לי שהמכובדים ידעו וישמעו פעם נוספת.

צבי קנור: לפחות אני כמנכ"ל החברה רואה חשיבות עליונה בחסכון של כל שקל כי ברור לי שכל שקל שאנחנו מוציאים, נלקח מאותם גורמים שאנחנו בעצם אמורים לשרת אותם.

צבי קנור: במהלך חמשת החודשים, מאז נכנסתי לתפקידי, ואני לא אפרט, החברה חסכה 1.3 מיליון שקלים בהוצאות השוטפות שלה וזה יבוא לידי ביטוי בשנת 2010.

צבי קנור: בגדול, זה המיקור חוץ שטיפלנו בו, עברנו מקום ואנחנו חוסכים כך שהשנה החסכון יהיה 260 אלף שקלים ולהערכתי בשנה הבאה הוא כבר יעלה ל-300 אלף שקלים ואולי אפילו יותר.

צבי קנור: כמו שאמרתי, 1.3 מיליון שקלים.

דוד רותם: בכמה זמן חסכת 1.3 מיליון שקלים?

צבי קנור: עשינו את זה במשך ארבעה חודשים וזה יבוא לידי ביטוי כבר בשנה הבאה, כל הסכום הזה.

צבי קנור: הוא בא לידי ביטוי בשנה הנוכחית באופן יחסי מהרגע שהתחלנו את כל המהלך כי כמו שאתה יודע, זה לא בא לידי ביטוי באופן מיידי, אבל זה פחות או יותר התבטא גם השנה ברבעון.

צבי קנור: מבחינת התקציב של השנה הנוכחית.

צבי קנור: אני אדבר במקרו ואחר כך אם כבודו ירצה שנרד למיקרו, נעשה זאת.

צבי קנור: ברשותך, אני מדבר על תקציב ריאלי כי אם בשנת 2009 הייתה במדינת ישראל אינפלציה של 3.5 אחוזים, התקציב שאושר לנו בשנת 2009 היה 20 מיליון ו-900 אלף שקלים והתקציב הריאלי, אם אנחנו משיתים את האינפלציה על התקציב של השנה, מגיע בעצם ל-21,682 מיליון שקלים.

צבי קנור: אני לא רוצה לטייח את עיניכם.

צבי קנור: אנחנו מבקשים השנה תקציב של 21,350 מיליון שקלים ואני רוצה להסביר את זה.

צבי קנור: החברה מחויבת על פי חוק לצאת בקמפיין של איתור יורשים.

צבי קנור: הקמפיין הזה היה אמור להתחיל אחרי שנתיים מאז הקמתה, הוא לא יכול היה להתחיל קודם לכן, ואנחנו התחלנו בעצם את הקמפיין בסוף שנת 2009.

צבי קנור: אגב, אתם מוזמנים להאזין ברשת ב' ובגלי צה"ל, ואני יכול לומר לכם, לפחות ששמעתי מחבריי שמצלצלים אלי ואומרים לי - וזה מאוד חשוב, כי מה שאנחנו אומרים לפעמים זה לא בדיוק מבטא את מה שאנשים מרגישים - שמאוד התרגשו לשמוע את זה, גם את איכות הקמפיין וגם את המסר שמועבר כאשר המסר המרכזי הוא שסוגרים מעגל ובעצם קוראים ליורשים לפנות לחברה ואם מגיע להם לקבל את כספם, אנחנו מתים להחזיר ליורשים את הכסף שלהם.

צבי קנור: ביומיים האחרונים כבר היו מעל 400 קריאות שזה בערך פי עשר ממה שיש לנו בימים רגילים ונראה שזה עושה את העבודה בכלל לא רע.

צבי קנור: הקמפיין הזה הוא קמפיין שיימשך לאורך שנת 2010, הוא קמפיין שאיננו מתכוונים לעשות אותו לאורך זמן ואני גם אסביר את זה.

צבי קנור: רק אם אנחנו מסתכלים על הקמפיין הזה, מדובר כאן בסכום של 1.7 מיליון שקלים כאשר 300 אלף שקלים הם עבור כוח אדם נוסף והיתרה היא עבור פרסום בחוץ לארץ.

צבי קנור: הקמפיין הזה מתחיל בארץ ועכשיו הוא מתנהל בארץ אבל בהמשך אנחנו מתכוונים להמשיך אותו בצפון אמריקה, כאילו פיילוט למרות שזה פיילוט מאוד מסיבי כי מדובר כמובן באוכלוסייה הכי גדולה של יהודים, ואחר כך אנחנו עומדים לעשות בשיטת ה-80-20 בכל אותן קהילות בהן גרים הרבה מאוד יהודים ונפנה אליהם.

צבי קנור: אנחנו פועלים עם גופים שמכירים את הקהילות, עם כל הגורמים בארץ ובחוץ לארץ.

צבי קנור: אני לא אפרט לכם אבל אנחנו בעצם מחוברים לכל הגורמים היהודיים.

צבי קנור: בנינו קמפיין בעיתונות היהודית.

צבי קנור: לדוגמה, באנגליה גרים 300 אלף יהודים, הג'ואיש כרוניקל הוא העיתון ש-80 אחוזים מהם קורא אותו ולכן את הפרסום אנחנו נעשה בו, וכמובן בתוך הקהילות וכולי.

צבי קנור: כבודו, אני רוצה לציין ולומר דבר שחשוב לי.

צבי קנור: אמרתי לכם שהקמפיין הזה יימשך לאורך השנה הזאת והשנה בלבד, אנחנו לא נעשה אותו בעתיד.

צבי קנור: מאחר שהכל נרשם בפרוטוקול, תבינו לבד למה אני לא אומר למה אני חושב שלא צריך לעשות אותו יותר מאשר בשנת 2010, אבל בשנת 2010 אנחנו מחויבים לעשותו ונעשה אותו.

צבי קנור: ה-1.7 מיליון שקלים זה סכום שאני מתחייב כאן בפניכם שאם היום אנחנו רואים 21,350 מיליון, בשנה הבאה הסכום הזה ירד.

צבי קנור: אנחנו נו טו אקסיד בשנה הבאה.

צבי קנור: 19,5 מיליון שקלים.

צבי קנור: זה לא יהיה יותר גבוה אלא זה רק יכול להיות יותר נמוך כי אנחנו בעצם מוסיפים משימה שלא הייתה לחברה, שהחלה בסוף שנת 2009 ותימשך על פני שנת 2010 כולה.

דוד רותם: כבודו זוכר שכאשר אישרנו את התקציב בשנה הקודמת, הודגש שזה לא יהיה התקציב גם השנה הזאת.

דוד רותם: אני אומר לכבודו יותר מזה.

דוד רותם: אני לא רואה 21,350 מיליון ואני אומר לך למה כדי שתיתן לי על זה תשובה.

דוד רותם: בעמוד הראשון של התקציב שלך, עלות שערוך תיקים חדשים, 500 אלף שקלים.

דוד רותם: מי משלם את זה?

דוד רותם: לא אתה אלא משרד המשפטים משלם את זה.

דוד רותם: נכון?

דוד רותם: אז למה אתה מכניס את זה בתקציב שלך.

צבי קנור: לא.

צבי קנור: אנחנו משלמים את זה.

צבי קנור: יש שתי סוגיות וצריך לעשות הבחנה ביניהן.

צבי קנור: מה שמשרד המשפטים משלם לנו, בכלל לא נמצא כאן בתקציב.

צבי קנור: את העבודה, את עבודת השערוך, יש לנו מערכת מחשוב מאוד מתוחכמת שגם נהוגה בכל הבנקים והיא נמצאת רק אצלנו ושעובדים עליה אנשים.

צבי קנור: אלה שתי סוגיות.

צבי קנור: לנו אין שום אינטרס להכניס לתוך התקציב משהו שלא חייב להיות כאן.

צבי קנור: אבי, אתה יכול להשלים אתה דברים.

אברהם מורנו: משרד המשפטים משלם את שערוך התיקים שקיבלנו מהאפוטרופוס הכללי.

אברהם מורנו: כל יתר עבודת השערוך שהיא מול הבנקים, כל העבודה מול הבנקים, עכשיו אנחנו עובדים על שערוך מניות של הבנקים וכל זה, את זה אנחנו משלמים מהתקציב שלנו, מתקציב החברה.

אברהם מורנו: זה לא משרד המשפטים משלם.

דוד רותם: מי משלם לרואי החשבון שעושים את השערוך?

צבי קנור: אנחנו.

אברהם מורנו: בקטע הזה של מניות הבנקים וכל הקשר עם הבנקים, אנחנו.

אברהם מורנו: מי שמשלם להם בקטע של התיקים של האפוטרופוס הכללי שקיבלנו, זה משרד המשפטים.

צבי קנור: אנחנו עובדים עם שני משרדי רואה חשבון, אחד מול כל בנק, ואם אתם רוצים לדעת, יש את כספי ושסלר, ועד לפני כחודשיים לא טיפלנו בנושא המניות של הבנקים בגלל עומס עבודה גדול מדיי ואני ביקשתי לעשות את זה.

צבי קנור: אני גם יכול לתת לך את המספרים.

צבי קנור: הם דרשו על זה, כל אחד מהבנקים, 900 שעות והורדתי אותם ל-500 שעות.

צבי קנור: אנחנו משלמים את זה מתקציבנו.

צבי קנור: הפעילות הזאת אמורה להסתיים בשנת 2010.

דוד רותם: הורדת אותם ל-500 שעות, את שניהם ביחד או כל אחד?

צבי קנור: כל אחד.

דוד רותם: והם לוקחים 500 שקלים לשעה?

צבי קנור: לא.

צבי קנור: הם לוקחים לפי החשב הכללי.

צבי קנור: 189 שקלים.

צבי קנור: זאת לא כל הפעילות.

צבי קנור: אם אנחנו רוצים לרדת לפרטי פרטים, אני יכול להבטיח לך שגם אנחנו עובדים על זה, גם יש לנו את המערכת שלנו שפועלת מול זה, אבל זה לא רק זה אלא אני מדבר על מניות שזו סוגיה שלא נבחנה בעבר ואנחנו הכנסנו אותה בחודשיים האחרונים רק לבדיקה כי אנחנו רוצים לעשות את כל מה שאפשר לעשות.

צבי קנור: אם אתה רוצה לרדת לפרטי פרטים, אני מוכן להעביר לך את פרטי הפרטים.

צבי קנור: תאמין לי שכל שקל שם מדוד ועם כל חברה כזאת אנחנו נלחמים מלחמת עולם כדי להוריד אותה הכי הרבה שאפשר.

צבי קנור: להוריד מ-900 ל-500, 500 זה מספר סביר לכל הדעות.

צבי קנור: אני גם בסוף בודק האם המספר הזה הוא מספר סביר או לא.

צבי קנור: הורדנו אותם.

צבי קנור: היינו אתם במלחמה, אבל בסוף הורדנו אותם מהכמות הזאת.

דוד רותם: חוץ מזה, מה יש עוד?

דוד רותם: 500 כפול 189 כפול 2, זה לא מגיע ל-500 אלף שקלים.

אברהם מורנו: צריך לקחת בחשבון את המע"מ.

דוד רותם: גם עם המע"מ, זה לא מגיע ל-500 אלף שקלים.

צבי קנור: יש לנו גם עבודה מול בנק לאומי שכמו שאתה יודע לא סיימנו אותה.

דוד רותם: שמעתי שנחתם הסכם בוררות.

צבי קנור: לא נחתם הסכם בוררות.

צבי קנור: דירקטוריון החברה החליט את ההחלטה העקרונית ללכת לבוררות.

צבי קנור: כתב הבוררות עוד לא סוכם.

דוד רותם: יש ויכוח על דיני הראיות.

צבי קנור: לא, יש יותר מוויכוח על דיני הראיות.

צבי קנור: אם אתה רוצה להיכנס לזה, אני מוכן.

דוד רותם: לא.

דוד רותם: אני לא רוצה להיכנס לזה.

דוד רותם: אני רק שאלתי.

דוד רותם: חבר הכנסת בילסקי ינהל לכם את הבוררות.

צבי קנור: חבר הכנסת בילסקי מנהל אותה מצוין.

זאב בילסקי: כאשר אתה מתערב, זה עוזר לי מאוד.

זאב בילסקי: האמת היא שיש לי רעיון.

זאב בילסקי: היושב ראש, אולי אפשר לדחות את הישיבה עכשיו ולתת לנו קודם כל לדבר על הבוררות?

זאב בילסקי: אחר כך לבוא לישיבה.

דוד רותם: בתנאי שתעשו את זה תוך שבועיים.

צבי קנור: חברים, תנו לי ואני אסביר לכם.

צבי קנור: רק להביא לידיעת

צבי קנור: כם שאם בבית המשפט אנחנו מחויבים לדיני ראיות, בבוררות אנחנו לא בהכרח מחויבים, אבל גם בבוררות יבקשו מאתנו להציג נתונים כאלה ואחרים.

צבי קנור: המשרד השלישי שעובד על הסוגיה הזאת הוא משרד בר-לב ועדיין יש המון תיקים שלא נבחנו ובוחנים אותם.

צבי קנור: תאמין לי שהיכן שלא צריך לשלם, אנחנו לא משלמים.

צבי קנור: אני אומר לך שתאמין לי אבל זכותך לא להאמין לי, אבל אם עד היום נבדקו נניח כ-3,500 תיקים ונותרו תיקים שלא נבדקו, ויש הרבה תיקים שהבדיקה בהם הייתה חלקית, אנחנו משלימים את המינימום ההכרחי ובהחלט לא את המקסימום האפשרי.

צבי קנור: הסכום שניתן כאן, אני מוכן כבודו, בהנחה שאתה כן תאמין לי, לשלוח לך את הפירוט שמראה איך מגיעים לסכום הזה.

זאב בילסקי: אני חושב שהישיבות כאן מביאות לכך שבאמת נשאלות השאלות הנכונות.

זאב בילסקי: אני חושב שהחברה באמת עשתה מאמץ וגם ראינו את המעבר למשרדים, דבר שחוסך הרבה מאוד כסף.

זאב בילסקי: נקודות שהעלו כאן בפעם הקודמת גם כן נלקחו בחשבון.

זאב בילסקי: אני מקווה שבאותה מידה של נכונות להוריד בהוצאות כדי לחסוך את הכספים, החברה גם תלך לקראת הבוררות.

זאב בילסקי: כאן יש תאריך סופי שצריך לאשר תקציב.

זאב בילסקי: שם אני כל הזמן נאבק כדי לקצר את לוחות הזמנים, אבל זה באמת נושא אחר שלא קשור לאישור התקציב.

דוד רותם: אגב, אני לא רואה שיש ירידה בשכר דירה או באחזקת משרדים.

דוד רותם: שכר הדירה היה 636 אלף שקלים וזה מה שאתם מבקשים גם עכשיו.

דוד רותם: זה חוץ מה-100 אלף שקלים למעבר אותם הכנסתם בסעיף אחר.

דוד רותם: אתם בסדר, אתם חושבים שאני לא זוכר שיש לי 100 אלף שקלים הוצאות מעבר ב-2010.

צבי קנור: אנחנו נסביר.

דוד רותם: זה כתוב.

דוד רותם: זה כתוב בסעיפים שונים.

צבי קנור: לא.

צבי קנור: לא.

צבי קנור: אנחנו תכף נסביר.

צבי קנור: קודם כל, אף אחד לא מסתיר ממך כלום.

דוד רותם: ודאי שלא.

צבי קנור: הכל פתוח.

דוד רותם: אין שום ספק.

דוד רותם: כאשר אני אומר 636 אלף עלות שכר דירה, אני שומע שהוא אומר לי מעבר.

צבי קנור: לא סיימנו את המשפט.

צבי קנור: דבר אחד אני יכול לומר לך.

צבי קנור: מעבר לעובדה שאנחנו מנסים להיות בשקיפות מלאה ועם רצון עז לחסוך, גם למדתי להכיר אותך ואני יודע שאתה קורא את המספרים היטב.

צבי קנור: לפיכך אנחנו לא מנסים לעשות כאן שום דבר.

אברהם מורנו: לפי החוזה שהיינו חתומים עליו במקום הישן, שכר הדירה היה צריך לעלות בשנה הקרובה ב-7 אחוזים וכל שנה לאחר מכן בעוד 6 אחוזים נוספים.

זאב בילסקי: ריבית דריבית.

אברהם מורנו: במקום הישן הגענו לממוצע שכר דירה של 50 שקלים למטר מרובע.

אברהם מורנו: במקום החדש נחתם חוזה שבמשך חמש השנים הראשונות אין עלייה בשכר הדירה והמחיר הראשוני הוא כבר 41 שקלים למטר מרובע, מה עוד שאנחנו חוסכים בהוצאות הארנונה שבפתח תקווה הן הרבה יותר נמוכות ואנחנו פעולים להוריד אותן עוד כמוסד מיוחד ולקבל הנחה נוספת בעלות הארנונה.

דוד רותם: אז לא חסכתם.

דוד רותם: מה שקורה זה שלא העליתם את שכר הדירה אלא אתה אומר שהורדתם אותו.

דוד רותם: אם הורדתם, היה צריך לרדת גם כאן, אלא אם כן לקחתם יותר מטרים.

צבי קנור: לא, לא לקחנו יותר מטרים.

צבי קנור: בשום פנים ואופן.

דוד רותם: אז איך יכול להיות שעד עכשיו שילמתם 50 שקלים למטר ועכשיו אתם משלמים 41 שקלים למטרים והסכום נשאר 636?

אברהם מורנו: אני אסביר מה קרה.

אברהם מורנו: מעבר לזה, במקום הישן בו ישבנו התחלפו בעלים ומדדו את השטחים מחדש.

אברהם מורנו: ראו שאנחנו חויבנו בעבר על קרוב ל-60 מטרים פחות ממה שהיינו צריכים להיות מחויבים בו.

אברהם מורנו: בסך הכל מטרג' אנחנו נשארנו באותה רמת חיוב כמעט, עברנו מ-718 ל-720 מטרים מרובעים.

דוד רותם: כל מה שאתה אומר לי לא מסביר את מה שאני שואל.

דוד רותם: שכר דירה בשנת 2009 במקום הישן עם הטעות במדידה, היה 636 אלף שקלים ואז שילמתם לפי 50 שקלים למטר.

אברהם מורנו: לא, היינו צריכים להגיע ל-50.

אברהם מורנו: שילמנו 50 שקלים פחות 7 אחוזים.

דוד רותם: כמה שילמתם בשנת 2009?

צבי קנור: פחות 7 אחוזים.

אברהם מורנו: פחות 7 אחוזים.

אברהם מורנו: כמה שיוצא.

דוד רותם: 50 שקלים פחות 7 אחוזים – 46 שקלים.

דוד רותם: עברתם למקום אחר, אותו מספר מטרים ואתם משלמים 41 שקלים למטר.

דוד רותם: לא מעניינת אותי הטעות שלא שילמתם בפעם הקודמת.

צבי קנור: לא, זה מעניין מה היה קורה אילו היינו נשארים.

דוד רותם: לא מעניין אותי מה היה קורה כי אתם כתבתם בתקציב 2009 שהסכום היה 636 אלף שקלים וזה מה ששילמתם.

דוד רותם: עכשיו אתם מבקשים גם 636 אלף שקלים.

דוד רותם: כאן אין טעויות ועוד לא גילו ושכר הדירה לא עולה.

דוד רותם: זה לא מסתדר.

דוד רותם: הסכום היה צריך להיות יותר נמוך.

אברהם מורנו: אני אעביר לך חישוב מדויק.

אברהם מורנו: יש לנו חישוב מדויק לגבי העלויות.

דוד רותם: אתם הכל תעבירו לי.

דוד רותם: אני רציתי לסיים היום.

אברהם מורנו: את התשובות העברנו לאליעזר.

צבי קנור: העברנו את כל התשובות.

דוד רותם: יש לך תשובה לגבי שכר הדירה?

אליעזר שוורץ: התשובה שקיבלתי, זאת אותה תשובה שנאמרה כרגע.

אליעזר שוורץ: מנעו עלייה בשכר דירה.

דוד רותם: אבל לא יכול להיות שרק מנעו כי אני אומר לך שאם שילמו 46 שקלים למטר ועכשיו הם משלמים 41 שקלים למטר, היה צריך להיות חסכון.

צבי קנור: יש גם חסכון גדול מאוד בארנונה.

דוד רותם: אני לא מדבר על הארנונה.

אברהם מורנו: שכר הדירה לא נשאר אותו הדבר.

אברהם מורנו: שימו לב שהתקציב היה 636 אלף שקלים אבל בפועל יש לנו ניצול קצת יותר גבוה מ-636 אלף שקלים.

אברהם מורנו: זאת אומרת, במהלך השנה שכר הדירה עלה מעבר למה שתקצבנו.

דוד רותם: לכמה הגיע שכר הדירה?

אברהם מורנו: קרוב ל-700 אלף שקלים.

דוד רותם: מה היה הסכום למטר?

אליעזר שוורץ: לפי הטבלה, הם מדברים על ניצול של 706.

דוד רותם: כמה למטר?

דוד רותם: כמה מטרים יש לכם?

אברהם מורנו: 738 מטרים.

דוד רותם: כמה שילמתם למטר במקום הקודם?

אברהם מורנו: ממוצע 47 שקלים למטר מרובע.

דוד רותם: מה זה ממוצע?

אברהם מורנו: כי היו לנו שתי קומות.

דוד רותם: עכשיו אתם משלמים 41 שקלים למטר.

דוד רותם: איפה ההפרש?

דוד רותם: הסכום היה צריך לרדת מ-636 אלף.

אברהם מורנו: לא.

אברהם מורנו: הוא צריך לרדת מ-700 ל-636 אלף שקלים.

דוד רותם: תעשה לי חשבון.

אליעזר שוורץ: כמה מטרים יש לכם?

דוד רותם: 738 מטרים.

צבי קנור: אדוני, תן לנו את הקרדיט.

צבי קנור: יש כאן ירידה משמעותית.

צבי קנור: אתה משווה את 2009.

דוד רותם: אם הייתי נותן קרדיט, אני יכול ללכת.

דוד רותם: תבוא ממשלת ישראל ותאמר לי שאתן לכם מה שאתם רוצים, ואז למה אני צריך לתת?

דוד רותם: שהיא תיתן לכם מה שאתם רוצים ושלום על ישראל.

דוד רותם: שמו אותי כאן כדי לא לתת קרדיט.

דוד רותם: ברוך השם, אני לא מקבל קרדיט ואני לא נותן קרדיט.

דוד רותם: כמה יוצא?

דוד רותם: 41 כפול 738 כפול 12.

דורית ואג: צריך להוסיף מע"מ.

דוד רותם: כן, פלוס מע"מ.

דורית ואג: יוצא לו 421.

צבי קנור: אנחנו נעביר לכם תחשיב.

צבי קנור: יש תחשיב מדויק.

דוד רותם: לוח הכפל לא צריך תחשיב.

דוד רותם: אתה מבין מה הבעיה שלכם?

דוד רותם: אתם כולכם עובדים עם מחשבים.

דוד רותם: לוח הכפל, אני יודע לעשות אותו ידנית.

דוד רותם: אני רוצה גם שתסבירו לי מה זה אחזקת משרדים, 600 אלף שקלים.

דוד רותם: למה הכוונה באחזקת משרדים?

צבי קנור: העלות של כל המשרדים, כולל שכר דירה וארנונה.

דוד רותם: לא.

דוד רותם: חוץ משכר דירה וחוץ מארנונה, יש 600 אלף שקלים.

אברהם מורנו: צילומים, שליחויות וכל הדברים האלה.

דוד רותם: מה?

דוד רותם: שליחויות וצילומים נמצאים באחזקת משרדים?

אברהם מורנו: כן.

דוד רותם: זה לא נמצא בכל מקום שיש פעולות לאיתור?

צבי קנור: לא.

צבי קנור: ממש לא.

דוד רותם: כל הפעילות של החברה נמצאת ב-600 אלף שקלים האלה?

אברהם מורנו: בגדול, כן.

צבי קנור: כן.

דוד רותם: מה זה בגדול?

דוד רותם: איפה עוד יש לי שליחויות, חשמל?

צבי קנור: אין.

דוד רותם: צילומים?

צבי קנור: אין.

אברהם מורנו: הפעילות הכללית של החברה שלא משויכת לכל מחלקה בנפרד נמצאת בסעיפים המרכזים האלה.

זאב בילסקי: אני חושב שהיושב ראש מתכוון לכך שיש הרבה הגיון שאם אתה לוקח ופועל לאיתור, תיקח את כל ההוצאות שכרוכות באיתור ולמה לך לשים סעיף אחד כזה?

אברהם מורנו: מאוד קשה.

אברהם מורנו: מכונת צילום שמשמשת את כל הקומה, קשה לחלק.

זאב בילסקי: אתה יכול לדעת.

צבי קנור: אי אפשר לדעת.

צבי קנור: עם כל הכבוד, מאחר שאנחנו לא מחזיקים שם 70 מכונות צילום ואנחנו מנסים להיות יעילים, אנחנו גם עברנו מהמקום הקודם שהיה בשתי קומות לקומה אחת, ואז במקום אחד מרוכזים כל הנושאים האלה.

צבי קנור: אני מזמין אתכם לבוא אלינו.

דוד רותם: מה הייתה הבעיה להיות בשתי קומות?

דוד רותם: יש לכם נכים?

צבי קנור: במקום הקודם היינו בשתי קומות.

דוד רותם: מה רע בשתי קומות?

צבי קנור: רע מאוד.

צבי קנור: לדעתי זה רע מאוד.

צבי קנור: מי שמנהל חברה, עדיף שהחברה תהיה בקומה אחת ולא בשתי קומות.

דוד רותם: אתה תתאם סיור אצלכם עם מנהלת הוועדה.

צבי קנור: בכבוד רב.

צבי קנור: רציתי לומר שלכן הכל שם מרוכז.

צבי קנור: אגב, אני אשמח מאוד כבוד היושב ראש, באו לכאן עוד שני ראשי אגפים שחשוב לי מאוד שתראו אותם.

צבי קנור: יושב כאן ירון רז שהוא ראש אגף השבה והוא התנסה בנושא הזה גם בארצות הברית, יושבת כאן אלינור קרויטורו שהיא ראש אגף איתור נכסים ואיתור יורשים, ויושב כאן אבי מורנו שהוא ראש אגף כספים.

צבי קנור: אלה אנשים נפלאים.

דוד רותם: שלח לי פירוט של הסעיף הזה כולו.

צבי קנור: בהחלט.

דוד רותם: סעיף ייעוץ משפטי.

דוד רותם: אני רוצה להבין.

דוד רותם: אתם הולכים לקחת יועץ משפטי פנימי או לא?

צבי קנור: לא.

דוד רותם: אז תוריד שם 238 אלף שקלים.

צבי קנור: כפי שאתה יודע, ואמרתי לך, העניין של עלויות היועץ המשפטי הנוכחי לצנינים בעיניי.

דוד רותם: בזה אני לא משתף אתך פעולה ולא מסכים אתך כי אני חושב ששכר טרחת עורכי דין לא צריכה להיות לצנינים בעיני אף אחד.

דוד רותם: כמה שיותר, יותר טוב.

צבי קנור: אני חושב שכמה שפחות יותר טוב.

דוד רותם: יש בינינו ויכוח עקרוני.

צבי קנור: לפיכך אמרתי לצנינים בעיניי ולא בעיניך.

צבי קנור: אני פעלתי בתוך החברה יחד עם הדירקטוריון לשינוי ההסכם והפחתת העלויות.

צבי קנור: במקביל הדירקטוריון החליט שאנחנו במהלך להכניס יועץ משפטי פנימי.

צבי קנור: מאחר שיש ליועץ המשפטי הסכם עד יולי, הדברים התגלגלו בצורה כזאת שבעצם לא היה ניתן להתחיל להכניס את היועץ המשפטי הפנימי כבר עכשיו.

צבי קנור: במהלך הזה של הכנסת יועץ משפטי פנימי, הפחתנו, היינו אמורים להפחית את הריטיינר לחיצוני ודרכו לשלם לפנימי וקצת יותר.

צבי קנור: מאחר שביטלנו את הפעילות הזאת, את הריטיינר החזירו ליועץ המשפטי, הפחתנו בפרה ליטיגציה ובליטיגציה, קבענו נו טו אקסיד, 55 אלף שקלים כאשר לפני כן זה היה הרבה יותר.

דוד רותם: 55 אלף שקלים בחודש?

צבי קנור: כן.

דוד רותם: 55 כפול 12 - 660.

דוד רותם: כאן מופיע 958.

צבי קנור: יש ריטיינר.

דוד רותם: לא, חוץ מהריטיינר.

צבי קנור: תוסיף על זה מע"מ.

דוד רותם: תוסיף מע"מ.

דוד רותם: חבר'ה, בחייכם, דייקו בסכומים.

צבי קנור: אדוני, תן לי לסיים את דבריי.

צבי קנור: יש לנו את הסיפור הזה עם בנק לאומי ובזמנו החליט הדירקטוריון גם להיעזר בשירותיו של משרד וינרוט, כך שגם אותו צריך להוסיף לשם.

צבי קנור: הוא לא בהיקפים כאלה גדולים אבל גם אותו צריך להוסיף.

צבי קנור: אני מקווה שהבוררות הזאת שנלך אליה בשעה טובה, אנחנו נוכל להיפרד מהרבה הוצאות מהסוג הזה ואני מעריך שבמהרה בימינו, וזה יקרה במהלך השנה, אנחנו נעבור לעבודה אחרת עם ייעוץ משפטי.

צבי קנור: אני מאמין שגם העלויות ירדו בהתאם.

דוד רותם: אני רוצה להבין.

דוד רותם: כאשר אתם כותבים בייעוץ משפטי פנימי 238 אלף שקלים, זה לחצי שנה, לשנה, לכמה זמן?

צבי קנור: הנושא הזה תוקצב לחצי שנה.

דוד רותם: כמה זה 230 לחלק ל-6?

צבי קנור: בערך 40.

דוד רותם: אפשר לבוא לעבוד אצלכם?

מנחם אריאב: מאתמול.

דוד רותם: זה יותר מאשר מרוויח חבר כנסת.

דוד רותם: עלות השכר שלי לא מגיעה ל-40 אלף שקלים.

צבי קנור: אנחנו בכל זאת מזמינים אותך לבוא ולעבוד אצלנו.

זאב בילסקי: אנחנו חברי הכנסת לא מקבלים כך, אבל יושב ראש ועדה?

דוד רותם: זה לא מופיע בתלוש.

צבי קנור: כבוד היושב ראש, אנחנו כפופים לרשות החברות הממשלתיות.

צבי קנור: השכר שלנו נגזר משם ויש המלצה של רשות החברות.

צבי קנור: דרך אגב, זה 90 אחוזים משכר מנכ"ל.

דוד רותם: עכשיו אני רוצה להבין עוד משהו.

דוד רותם: כאשר תם אומרים יועץ משפטי ריטיינר, 280, זה לשישה חודשים?

צבי קנור: אתה מדבר על הפנימי?

דוד רותם: ריטיינר.

דוד רותם: לא, על הריטיינר.

צבי קנור: אני אומר לך כמה זה.

צבי קנור: זה 28 אלף שקלים פלוס מע"מ לחודש.

אליעזר שוורץ: לחצי שנה זה יוצא 195 אלף.

דוד רותם: למה כתבתם כאן 280 אלף?

צבי קנור: כי הייתה אמורה להיות תקופת חפיפה.

דוד רותם: כמה זמן תקופת חפיפה?

צבי קנור: הכל הערכות.

דוד רותם: אנחנו מדברים כאן על כמעט כפול.

צבי קנור: למה כפול?

דוד רותם: 190 לעומת 280,ף זה עוד 110 אלף שקלים, זה כמעט כל התקופה.

דוד רותם: זאת עוד חצי שנה.

אליעזר שוורץ: זה יוצא עוד חודשיים.

צבי קנור: חודשיים.

אליעזר שוורץ: עוד חודשיים וחצי חפיפה.

דוד רותם: ה-957 של הליטיגציה ופרה ליטיגציה יישאר כל הזמן?

צבי קנור: לא.

דוד רותם: מתי זה נפסק?

צבי קנור: ברגע שאנחנו נכניס יועץ משפטי פנימי לחברה, הוא יעבוד לפי שכר והוא לא יעבוד לפי שעות.

דוד רותם: יוצא מן הכלל.

דוד רותם: אז ה-957 זה לחצי שנה או עוד חודשיים תקופת חפיפה?

צבי קנור: אני חוזר ואומר פעם נוספת.

צבי קנור: יש חוזה.

צבי קנור: אני מקווה שאנחנו נעבור לשיטה שונה.

צבי קנור: אני לא יכול לומר לך כאן תאריך מדויק כי כמו שאתה יודע, יועץ משפטי של חברה זה בהחלטת הדירקטוריון.

צבי קנור: העיקרון סוכם, המועד עדיין לא.

דוד רותם: בוא נאמר שזאת בהחלט החלטה של הדירקטוריון.

דוד רותם: זאת בהחלט החלטה של הדירקטוריון.

דוד רותם: מכיוון שאני צריך לאשר את התקציב, הדירקטוריון יכול להחליט מה שהוא רוצה.

דוד רותם: הוא גם יכול להביא כסף מהבית אם הוא רוצה.

דוד רותם: אתם אומרים לי מצד אחד שזה לחצי שנה ואחר כך אתם אומרים שהדירקטוריון עוד לא הסכים ועוד לא קבע.

צבי קנור: לא, לא אמרתי.

דוד רותם: הרי יכולתם להיות במצב שהדירקטוריון יחליט שהוא דוחה את זה לשנה הבאה.

אורי אורבך: עד מתי החוזה?

אורי אורבך: יש תאריך סיום של החוזה?

אורי אורבך: יש תאריך סיום של ההתקשרות שלכם?

צבי קנור: כן.

צבי קנור: אני רוצה להבהיר.

צבי קנור: אנחנו היינו במסלול לא בהיר לגבי בנק לאומי.

צבי קנור: לאחרונה הדירקטוריון קיבל החלטה על בוררות.

צבי קנור: עד לפני כן, זה נראה כאילו הולכים לבית משפט.

צבי קנור: בבית משפט, העלויות כאן, חלקן נלקחו בחשבון כי אנחנו בסיפור עם בנק לאומי.

צבי קנור: אם אנחנו נגיע לבוררות, גם בוררות עולה כסף.

דוד רותם: אין ספק.

דוד רותם: בבוררות הזאת מטפל וינרוט.

צבי קנור: כן.

צבי קנור: אלה גם סכומים לוינרוט.

דוד רותם: אתה אומר לי גם, וזה מה שאני רוצה להבין.

דוד רותם: אני רוצה להבין מה זה גם.

דוד רותם: ה-957 אלף שקלים.

צבי קנור: זה כל הייעוץ המשפטי.

דוד רותם: כל הייעוץ המשפטי.

דוד רותם: יפה.

צבי קנור: אין הפרדה.

דוד רותם: עכשיו תאמר לי כמה מזה וינרוט.

דוד רותם: בערך.

צבי קנור: נכון להיום קרוב ל-300 אלף שקלים.

דוד רותם: פירושו של דבר ש-657 אלף שקלים זה לחצי שנה ליטיגציה ופרה ליטיגציה?

צבי קנור: לא.

צבי קנור: למה?

אורי אורבך: לא.

אורי אורבך: זה 55 לחודש.

דוד רותם: סליחה, זה לא לשנה כי הרי אתה אומר לי שביולי נגמר ההסכם אתו.

צבי קנור: זה לשנה.

דוד רותם: זה לשנה?

צבי קנור: כן.

דוד רותם: וזה יהיה לכל השנה?

צבי קנור: כן.

דוד רותם: מתי אתם מחליפים יועץ משפטי?

דוד רותם: מתי נכנס היועץ המשפטי הפנימי?

צבי קנור: אני לא יודע, אבל אני מעריך שזה יהיה מיולי ועד סוף השנה.

צבי קנור: כך אני מעריך.

אורי אורבך: אבל עד מתי ההסכם שיש לכם עכשיו?

צבי קנור: ההסכם הוא עד יולי.

צבי קנור: אני רוצה להזכיר לכם דבר אחד.

צבי קנור: יועץ משפטי פנימי, לכשיהיה, לא עושה ליטיגציה בכל מקרה ואני מניח שעורכי הדין המכובדים כאן יודעים את זה.

צבי קנור: יועץ משפטי פנימי לא יעשה ליטיגציה.

דוד רותם: מה שיקרה זה שאתה בכל מקרה תחזיק עוד משרד לצורך הליטיגציה.

צבי קנור: לא בהכרח אחד.

צבי קנור: יכול להיות שמשרד אחד לנושא אחד ומשרד שני לנושא אחר.

צבי קנור: נכון.

דוד רותם: האם יש כבר הסכם חוץ מאשר עם וינרוט, מי ימשיך לעשות את הליטיגציה?

צבי קנור: לא.

דוד רותם: אז לפי מה קבעת 957 אלף שקלים?

דוד רותם: אתה לא יודע מי זה יהיה.

דוד רותם: יכול להיות שאני אבוא כי חבר הכנסת זאב בילסקי יגיש הצעת אי אמון בממשלה.

מנחם אריאב: אז נגדיל את התקציב.

דוד רותם: לי יש פנסיה, כך שאני יכול לעבוד בסכום נמוך יותר.

צבי קנור: אתה יודע מה?

צבי קנור: חתמנו על הסכם.

דוד רותם: יפה מאוד, אבל לפי מה אתה כותב 957 אלף שקלים?

צבי קנור: אני אומר לך למה, כי אין צדיקים כמוך.

דוד רותם: אתה תתפלא לשמוע.

צבי קנור: אני מאוד אתפלא לשמוע.

צבי קנור: אגב, אני מוכן להיפגש אתך בשנה הבאה.

דוד רותם: לא, אין שום סיכוי שחבר הכנסת זאב בילסקי יצליח להפיל את הממשלה.

צבי קנור: אדוני, אנחנו חיים במציאות ישראלית.

צבי קנור: אני לוקח את הסביר ולא את הצדיק.

דוד רותם: אתה אומר לי שאנחנו חיים במציאות ישראלית ואתה מזכיר לי את הסיפור שאחד מת, ואז אמרו לו שהוא הולך לגיהינום ושהוא צריך לבחור אם הוא רוצה גיהינום יהודי או גיהינום גוי.

דוד רותם: הוא אמר שהוא רוצה גיהינום יהודי.

דוד רותם: שאלו אותו למה.

דוד רותם: הוא אמר שהוא הרי יודע איך אצל היהודים, מאה מעלות זה לא מאה מעלות, 8 בבוקר זה לא 8 בבוקר, ארוחת צהרים היא לא ארוחת צהרים.

דוד רותם: אתה מבין מה זאת המציאות הישראלית.

צבי קנור: זה בדיוק מה שאמרת.

דוד רותם: אבל אני לא מבין.

דוד רותם: אם אתה אומר לי שמשרד וינרוט גובה 300 אלף שקלים לשנה, אז משרד וינרוט הם צדיקים ויש עוד צדיקים כאלה.

צבי קנור: אני חייב לומר לך שמשרד וינרוט הוא לא היועץ המשפטי המרכזי של החברה נכון להיום אלא נכון להיום היועץ המשפטי הוא היועץ המשפטי האחר ולא ננקוב בשמו.

צבי קנור: לכן באופן טבעי משרד וינרוט משלים וגם הנתח שלו הוא הרבה יותר קטן.

צבי קנור: אמרתי שעלות הבוררות בפנים.

צבי קנור: אם זה לא בית משפט, זאת בוררות ושופטי בית משפט עליון עולים כסף.

דוד רותם: חס ושלום.

צבי קנור: בבוררות הם לא עולים כסף?

זאב בילסקי: הוא מתכוון שאם שופט עליון בדימוס מוכן להיות בורר, זה עולה כסף.

דוד רותם: הבנתי.

דוד רותם: התכוונת לשכר בורר.

דוד רותם: לא התכוונת לשופטי בית המשפט העליון.

אורי אורבך: בחוזה שלכם עם הייעוץ המשפטי, אתה אומר שהוא מסתיים ביוני.

צבי קנור: ביולי.

אורי אורבך: יש שם הארכה אוטומטית או המשך?

צבי קנור: לא.

אורי אורבך: זה נגמר ומתחיל הסכם חדש.

צבי קנור: בהחלט.

צבי קנור: את היועץ המשפטי מאשרת רשות החברות.

צבי קנור: אני אמרתי ואני חוזר ואומר כאן שהדירקטוריון החליט כבר לקחת יועץ משפטי פנימי.

צבי קנור: בכל מקרה, מקובל בכל מקום שאני מכיר – ואני עורך דין די מתקדם כבר מרוב עבודתי בחברה הזאת – הליטיגציה נעשית.

צבי קנור: אנחנו מתעסקים בסוגיות רבות.

צבי קנור: אנחנו עוסקים בנדל"ן, אנחנו עוסקים בהשבה, אנחנו עוסקים במיסוי וכולי.

צבי קנור: מה שיפה בייעוץ משפטי פנימי הוא שאתה יכול לפנות לליטיגטור בתחומים הספציפיים, למומחה מספר אחד בכל תחום ותחום.

אורי אורבך: בייעוץ משפטי חיצוני.

צבי קנור: בדיוק.

צבי קנור: אתה לא יכול לקחת יועץ משפטי פנימי בתחום הליטיגציה שהוא מומחה לכל הדברים.

צבי קנור: הפנימי מפעיל את החיצוניים.

אורי אורבך: אני מניח שיש חברות מורכבות שעוסקות בכמה תחומים של משפט, שיש להן ייעוץ משפטי פנימי מגוון.

אורי אורבך: זה לא אדם אחד אלא כמה אנשים שכל אחד יש לו התמחות בתחום מסוים.

דוד רותם: תעשה טובה, אל תיתן רעיונות.

דוד רותם: הם עוד ייקחו את הרעיונות שלך.

דוד רותם: הם לא יכולים שיהיה להם יועץ משפטי אחד למיסוי, אחד לבית משפט, אחד לתביעות, אחד להשבה, אחד לרפואה, אחד לחלוקת מזון וכולי.

זאב בילסקי: ושתי מזכירות לכל אחד.

דוד רותם: פרסום, הסברה, קשרי ממשל, דוברות.

דוד רותם: מה זה?

דוד רותם: מה זה פרסום?

אלינור קרויטורו: אדוני, צריך להפריד בין הקמפיין שדיברנו עליו לבין יחסי ציבור והדוברות השוטפים של החברה.

אלינור קרויטורו: הרבה פעמים אנחנו מפרסמים מודעות בתשלום.

אלינור קרויטורו: החוק מחייב אותנו לפרסם מודעות מסוימות כגון הודעות למחזיקים כאשר מאתרים נכסים.

דוד רותם: זה פרסום.

אלינור קרויטורו: זה פרסום.

אלינור קרויטורו: כן.

אלינור קרויטורו: מודעות שונות שאנחנו רוצים לדוגמה ליידע את הציבור על הצו להפחתת שכר טרחה של עורכי הדין שמטפלים, דברים שהם קשורים לעצם העניין.

אלינור קרויטורו: העלות היא של חברת ארד תקשורת, זוהי חברת הדוברות ויחסי הציבור של החברה.

אלינור קרויטורו: החברה חיה בתוך עולמה והתקשורת בהחלט משחקת כאן תפקיד.

דוד רותם: בואי נלך סעיף סעיף.

דוד רותם: פרסום, הבנתי, אלה מודעות בעיתונים, הקמפיין או מחוץ לקמפיין, לא חשוב.

אברהם מורנו: גם עלות חברת הפרסום בפנים.

דוד רותם: איזו חברת פרסום?

דוד רותם: ארד תקשורת היא בתוך הפרסום?

אברהם מורנו: כן.

צבי קנור: אני רוצה לומר לכבודו שגם להם הורדנו את הסכום שהם קיבלו.

דוד רותם: למה אתם לא יכולים לפרסם באמצעות הלפ"ם?

צבי קנור: כל דבר שאנחנו עושים, אנחנו עושים גם בדיקה מול הלפ"ם ואנחנו מקבלים מארד תקשורת מחירים פחות יקרים מהלפ"ם.

צבי קנור: תמיד אנחנו עושים בדיקה בלפ"ם, אנחנו עושים בדיקה בעוד כמה מקורות ואף פעם אנחנו לא עושים את זה אתם.

דוד רותם: משרד האוצר, אתה יכול להסביר לי?

ודים גודון: אדוני היושב ראש, זאת שאלה שגם אנחנו שאלנו אותה כאשר דיברו עם החברה.

ודים גודון: לפ"ם בשנה האחרונה הפחיתה את העמלה שלה מ-10 אחוזים ל-9 אחוזים, אבל בחלק מהמקרים הם יותר יקרים ובחלק מהמקרים הם פחות יקרים.

דוד רותם: לא מבין איך זה.

דוד רותם: הרי מה שקורה זה שלפ"ם וארד תקשורת הם עושים דבר אחד פשוט – הם קונים שטחי פרסום בעיתונים.

דוד רותם: אתה רוצה לומר לי שיכול להיות מצב שארד תקשורת מקבלים בעיתונים שטח במחיר יותר זול מאשר הלפ"ם?

ודים גודון: זה נשמע לא הגיוני, אבל כנראה זה מה שקרה.

ודים גודון: אנחנו יכולים לבדוק את זה עם לפ"ם.

צבי קנור: אני רוצה שוב לומר לך שאנחנו לא מקבלים שום דבר פור גרנטד.

צבי קנור: כל דבר אנחנו בודקים ואנחנו משווים.

צבי קנור: לא בכדי אני יודע מה זה הלפ"ם, כי אני דרשתי לבדוק איפה אנחנו מקבלים את זה במחיר הנמוך ביותר.

צבי קנור: עם חברות כמו ארד תקשורת, כמו שבאתי אליו ואמרתי לו שאני חותך אותו מ-6,000 דולר לחודש ל-5,000 דולר לחודש ובלי דיונים בכלל, והוא הוריד.

צבי קנור: הם מבינים במה הם עוסקים, אז מול החברה הזאת יש הרבה שמוכנים לעבוד אתה.

דוד רותם: אני רוצה להבין.

דוד רותם: ה-5,000 דולר לחודש, עבור מה זה?

דוד רותם: עבור זה שהוא מפרסם לך את המודעות בעיתון?

צבי קנור: לא.

צבי קנור: עבור זה שאם עושים למשל קמפיין לאיתור יורשים, את כל התפיסה שסוגרים מעגל, ואת כל העיצוב, הוא עושה.

דוד רותם: וזה הכל בפרסום.

צבי קנור: נכון.

דוד רותם: מה זה הסברה וקשרי ממשל?

אברהם מורנו: יש לנו פירוט.

דוד רותם: אגב, אתה יודע, הקמפיין של איתור היורשים נמצא בסעיף אחר.

אלינור קרויטורו: רק עלויות פרסום.

דוד רותם: אני רוצה לומר לכם שאני לא מבין אבל אני יודע איך קוראים תקציב.

דוד רותם: כאשר יש פרוייקט ויש בו עלויות פרסום ועלויות אחרות, יועצים וכולי, הכל נמצא באותו פרוייקט.

דוד רותם: אי אפשר פעם אחת לשים בפרסום, פעם אחת באיתור יורשים, פעם אחת כאן ופעם אחת שם.

דוד רותם: כך לימדו אותי.

דוד רותם: גם בתקציב המדינה כך קורה.

זאב בילסקי: צביקה, אני חייב להתייחס לדבריו של היושב ראש.

זאב בילסקי: יש בזה גם הרבה הגיון וזה פוגע בכם.

זאב בילסקי: צריך לשייך כל הוצאה למקור שלה.

זאב בילסקי: אתם פשוט גורמים לעצמכם נזק.

זאב בילסקי: אם למשל אתם שמים מודעה שנדרשת על פי חוק לפי סעיף זה וזה ואתם מפרסמים בעיתון יחד עם סעיף פרסום, אתם גורמים לעצמכם נזק כי המודעה הזאת היא לפרסום, היא קשורה לאיתור נכסים, לאיתור יורשים וכולי.

זאב בילסקי: תשייכו את ההוצאות למה שצריך.

זאב בילסקי: זה פשוט מנפח סעיפים שתמיד תופסים את העין ותמיד מביאים אתכם כאן להתנצלות ולהסברה.

זאב בילסקי: לא כדאי לעשות את זה.

זאב בילסקי: לכן גם מכונות צילום, אם אפשר לשייך אותן, במשרדים גדולים לכל אחד יש כרטיס וכל מי שמצלם יודעים ובסופו של דבר אתה יכול לחסוך הוצאות.

זאב בילסקי: אתם משרד גדול.

צבי קנור: שלחנו לכאן את הפירוט.

זאב בילסקי: יש כאן למעלה מ-20 מיליון שקלים, הכספים שלכם הם כספים יותר חשובים מכל כסף אחר שנדון כאן בוועדה.

זאב בילסקי: לכן היושב ראש שואל את השאלה.

דוד רותם: בוועדה הזאת לא דנים בכסף.

זאב בילסקי: גם אם היו דנים בכסף, הכסף הזה, כולכם יודעים, הוא הכסף הכי רגיש שקיים במדינת ישראל.

זאב בילסקי: חשבונאית זה גם לא נכון מה שאתם עושים וזה גורם לכם נזק וזה גורם נזק לעניין כולו.

זאב בילסקי: כאשר אתה מסתכל, דבר ראשון כאשר היושב ראש מסתכל, הוא מחפש איפה יחסי ציבור, איפה הפרסומת וכולי ואחר כך מזה זה מתחיל.

זאב בילסקי: אחר כך מדברים על כל השאר.

זאב בילסקי: אתם מחטיאים וחוטאים.

זאב בילסקי: עוד דבר.

זאב בילסקי: אם אתה רוצה לחסוך, אתה צריך לשייך לכל מחלקה את ההוצאות שלה ואז אתה יכול לחסוך.

זאב בילסקי: אם יש לך פול גדול, לאף אחד לא איכפת.

זאב בילסקי: אתה מדבר על 600 אלף שקלים לצילומים וכולי, אנשים יותר קטנים משייכים כל הוצאה וזה מתחיל מהמים המינרלים, מהצילומים ומכל דבר.

זאב בילסקי: כך אתה מסמל חסכון וכך אתה מסמל יעילות וזה גם נכון חשבונאית לעשות את זה.

זאב בילסקי: לכן היושב ראש – ראיתי אותו מ-7 בבוקר – יושב ומחפש כל הזמן יחד עם חמישה אנשים לשייך את הסעיפים שלכם, לראות מה הופיע כאן, מה הופיע שם וכל פעם הוא אומר לך שאת זה עשית כאן ואת זה עשית שם.

זאב בילסקי: אני חושב שחשבונאית זה נכון, ציבורית זה נכון, לשייך כל הוצאה לסעיף שלה.

זאב בילסקי: אם יש הוצאות של איתור נכסים, צריך את כל מה שמסביב לזה לשייך לכך.

זאב בילסקי: אם יש יועץ תקשורת, יכול להיות שבסוף החודש הוא ישלח חשבון שיורכבו משלושה חשבונות כאשר האחד לעניין הזה, האחד לעניין הזה והאחד לעניין הזה.

זאב בילסקי: ציבורית זה נכון וחשבונאית זה נכון.

צבי קנור: אנחנו שלחנו את הפירוט.

צבי קנור: למשל, הסברה וקשרי ממשל.

צבי קנור: יש לכם את הפירוט לפי הסעיפים.

דוד רותם: עכשיו בוא תסביר לי מה זה כי אני מוכרח לומר שאני לא מבין.

דוד רותם: מה זה מוקד המודעות?

צבי קנור: מה שהסבירה קודם אלינור.

אברהם מורנו: יש לך את הפרסום השוטף של החברה שככל שהיא מאתרת נכסים, היא צריכה לפרסם אותם ולהוציא לפרסום את דבר קיום הנכסים האלה.

דוד רותם: לפני דקה הסברתם לי שזה פרסום.

דוד רותם: עכשיו זה מוקד המודעות שנמצא ביחסי ציבור.

דוד רותם: חבר'ה, אני מצטער, כל פעם יש לי אתכם את אותה בעיה.

דוד רותם: אני מבקש תשובות מלאות.

דוד רותם: אני שאלתי קודם מה זה פרסום, הסבירו לי שאלה המודעות, החברה חייבת וכולי.

דוד רותם: אלינור הסבירה ודיברנו על זה.

דוד רותם: היא הסבירה לי איפה זה נמצא.

דוד רותם: עכשיו אתה אומר לי לא.

צבי קנור: הוא לא אומר לא.

דוד רותם: אתה אומר לי המודעות שהחברה חייבת לפרסם.

דוד רותם: קודם היא הסבירה בדיוק את אותם דברים כהוצאות פרסום.

דוד רותם: מה זה מוקד המודעות?

צבי קנור: הוא מנסה להסביר לך.

אברהם מורנו: זה הפרסום השוטף של הנכסים שאנחנו מאתרים באופן שוטף ואנחנו מחויבים לפרסם אותם לציבור בעיתון.

דוד רותם: לפני שלוש דקות אמרה אלינור.

צבי קנור: זה משהו אחר.

צבי קנור: לכן אנחנו מפרטים את זה.

דוד רותם: מה אתם מפרסמים בסעיף הפרסום?

אלינור קרויטורו: הפרסום, הכוונה היא לארד תקשורת.

אלינור קרויטורו: אדוני, אני הטעיתי.

אלינור קרויטורו: אני לא אשת תקציב.

אלינור קרויטורו: הפרסום, הכוונה היא לארד תקשורת, לחברת יחסי הציבור.

דוד רותם: מה אתם מפרסמים?

אלינור קרויטורו: אנחנו נמצאים בקשרים שוטפים עם העיתונות.

דוד רותם: מה אתם מפרסמים בסעיף פרסום?

דוד רותם: איזה מודעות?

אלינור קרויטורו: אני עכשיו מבינה את החלוקה.

אלינור קרויטורו: הפרסום הוא לא מודעות אלא כל הקשרים עם העיתונאים, הניסיון לקדם את התדמית של החברה בפני הציבור, דבר שהוא מאוד חשוב.

אלינור קרויטורו: אם אנחנו צריכים לפנות אל הציבור בנושאים כלליים שלא קשורים להודעות למחזיק, כמו הניסיון שלנו שראינו שהוא מאוד חשוב לפרסם את אותו צו של הגבלת שכר טרחה, שמגביל את שכר טרחתם של עורכי הדין שהיה לנו מאוד חשוב שזה יגיע לידיעת הציבור והסתייענו בארד תקשורת כדי לפנות לעיתונאים ולפרסם מידע על העניין הזה, מלבד מודעות בתשלום.

צבי קנור: אתה מכיר את הסוגיה הזאת.

דוד רותם: בואו נחלק.

דוד רותם: פירושו של דבר שאתם קוראים פרסום לקשרים עם העיתונאים.

אלינור קרויטורו: נכון.

צבי קנור: בגדול.

דוד רותם: הסברה וקשרי ממשל, אלה המודעות שאתם חייבים לפרסם.

צבי קנור: על נכסים שאנחנו מאתרים, כן.

צבי קנור: כמו שאתה רוצה לבנות, אתה צריך לפרסם בעיתון כדי שאנשים יוכלו להביע התנגדות.

דוד רותם: מה זה שונות, 60 אלף?

אברהם מורנו: זאת הערכה.

דוד רותם: רק תגיד לי מה זה השונות.

אברהם מורנו: בגלל שזה תקציב, אנחנו לא יודעים בדיוק.

דוד רותם: מה זה שונות?

דוד רותם: איזה סוג דברים יכולים להיכנס בו?

צבי קנור: אני אסביר לך.

צבי קנור: אנחנו למשל באיתור היורשים פנינו למשרד החוץ ואנחנו רוצים דרך משרד החוץ לפזר כל מיני פליירים ל-JCC השונים, לבתי הכנסת וכולי.

צבי קנור: אנחנו עובדים עם ה-GA, אנחנו עובדים עם UJC.

אלינור קרויטורו: עם הסוכנות היהודית, עם משרד החוץ.

צבי קנור: עם נפש בנפש.

צבי קנור: כל הגורמים שיכולים לעזור לנו.

צבי קנור: לפעמים יש לנו עלויות וזה השונות.

דוד רותם: הם מופיעים במקום אחר.

אלינור קרויטורו: לא, זה לא קשרי חוץ.

אלינור קרויטורו: הכוונה של צבי כאן היא לדוגמה הדפסה של פליירים שהוצאנו עכשיו באמצעות משרד החוץ, כאשר מחלקת התפוצות הסכימה לסייע לנו בפיזור של פליירים לקהילות.

צבי קנור: זה עולה כסף.

אלינור קרויטורו: כבודו מדבר על קשרי חוץ, וזה נמצא תחת פניות הציבור.

דוד רותם: כן.

דוד רותם: קשרי חוץ לארגונים יהודיים בארץ ובעולם.

אלינור קרויטורו: נכון.

דוד רותם: זה לא זה.

דוד רותם: זה חוץ מזה.

אלינור קרויטורו: זה הקמה של איזשהו מערך שכולל סדרה של פגישות.

אלינור קרויטורו: שם העלויות הן עלויות מוערכות להוצאות שוטפות שנצטרך, אבל הדפסת הפליירים היא נפרדת מזה.

דוד רותם: אתם משלמים עבור פגישות?

אלינור קרויטורו: לא.

אלינור קרויטורו: אנחנו לא משלמים עבור הפגישות עצמן, אבל ישנן הצעות לשיתופי פעולה כגון שנפרסם באתרי האינטרנט של אותם מקומות או נפרסם בעיתונים, או יש הוצאות של משלוח.

דוד רותם: אלה לא הוצאות פרסום לאיתור יורשים?

אלינור קרויטורו: אלה דברים שקשה להפריד ביניהם בצורה מדויקת.

אלינור קרויטורו: אם נחזור לדבריו של חבר הכנסת בילסקי, אלה דברים שקשה לדעת בדיוק איפה למקם אותם.

זאב בילסקי: אני אומר לך שזה קל מאוד.

זאב בילסקי: אתם צריכים להתחיל לשנות את התוכנה.

צבי קנור: אבל זה מה שחילקנו.

אלינור קרויטורו: הדברים קשורים.

דוד רותם: מה זה דוברות?

צבי קנור: ארד תקשורת, זאת התקשורת.

דוד רותם: עוד פעם אייל ארד?

דוד רותם: שמתם לב איך אייל ארד מקבל שלוש פעמים משכורת?

דוד רותם: מה אתם עושים לי?

דוד רותם: אמרתם שאייל ארד זה פרסום.

דוד רותם: עכשיו זה דוברות.

זאב בילסקי: חברה כזאת שנמצאת תחת מתקפה בלתי פוסקת.

דוד רותם: איזו מתקפה?

דוד רותם: מי תוקף את החברה הזאת?

דוד רותם: אני מוכן להגן על החברה הזאת בגופי.

דוד רותם: מי תוקף אותה?

זאב בילסקי: אני למשל.

דוד רותם: אני אגן עליה מפניך.

צבי קנור: אייל ארד מחזיק אצלנו בתוך החברה דוברת.

דוד רותם: לשם מה אתם צריכים דובר?

צבי קנור: אנחנו צריכים דוברת.

צבי קנור: יש לנו כל כך הרבה.

צבי קנור: אני לא יודע אם ראית בשנה שעברה את כמות הכתבות וכמות השטנה שהייתה כלפי החברה, שלי היא לא הייתה ברורה לחלוטין מהמקומות מהם באתי אליה.

צבי קנור: הדוברת הזאת עושה עבודת קודש.

אלינור קרויטורו: גם כאשר הכנסת מוציאה הודעות לעיתונות, מישהו צריך לדעת להתייחס אליהן.

אלינור קרויטורו: לנו אין את הכלים המקצועיים להתייחס ולהעיר להודעות לעיתונות שמוציאות ועדות הכנסת ומעבירות לעיוננו.

אלינור קרויטורו: אין לנו את הכלים המקצועיים.

דוד רותם: ועדות הכנסת מוציאות הודעות לעיתונות?

צבי קנור: אני רוצה לתת לך דוגמה.

צבי קנור: היה יהודי יקר שהחזיק שטר של 780 לירות, בא לבנק לאומי בשנת 1980 וביקש את הכסף.

צבי קנור: אמרו לו שאין בעיה, תקבל 780 לירות שזה היה בערך 20 דולר.

צבי קנור: אמר להם שהוא לא רוצה.

צבי קנור: הוא בא אלינו, אחרי שאימתנו את כל הדברים, עשינו את השערוך – לפי החוק זה משנת 1936 – והוא קיבל 380 אלף שקלים.

צבי קנור: בעזרת הדוברות הוצאנו כתבות לעיתונות.

דוד רותם: לפני שלוש דקות הסברתם שהסברה וקשרי ממשל אלה הקשרים עם העיתונאים.

צבי קנור: שאלת אותי על הדוברת.

דוד רותם: אתה נותן לי את ההסבר שנתת לי דקה קודם.

צבי קנור: קשרי ממשל זה משהו אחר.

צבי קנור: יושבת כאן ענת ועוסקת בקשרי ממשל.

צבי קנור: זאת לא דוברות.

צבי קנור: כתוב קשרי ממשל, לובינג.

צבי קנור: כתוב בדיוק העלות.

דוד רותם: אבל כתוב הסברה.

דוד רותם: שאלתי מה זה ואמרתם לי שאלה הקשרים עם העיתונאים, להכניס מודעות וכל הדברים האלה.

צבי קנור: על פי החוק אנחנו אמורים לפרסם פרסומים.

צבי קנור: מאחר שאנחנו מאתרים נכס, אנחנו חייבים לפרסם אותו.

דוד רותם: זה נמצא בהסברה וקשרי ממשל.

דוד רותם: כך הסבירו לי.

אלינור קרויטורו: מוקד המודעות.

צבי קנור: כן, זה מוקד המודעות.

דוד רותם: אני שואל מהי דוברות.

דוד רותם: אתם הסברתם לי שהעניין של הקשרים עם העיתונאים וכל הדברים האלה, נמצאים אצל אייל ארד.

צבי קנור: והדוברת היא עובדת שלו.

דוד רותם: יכול להיות, אז למה אני משלם לה פעמיים?

צבי קנור: אתה לא משלם לה פעמיים.

צבי קנור: אתה משלם פעם ככה.

דוד רותם: אתה משלם פעם פרסום ופעם דוברות.

צבי קנור: לא.

צבי קנור: אתה לא משלם פעם פרסום ופעם דוברות.

צבי קנור: אתה משלם לאייל ארד כמשרד שהוא עושה לנו את כל התקשורת מול המגזר הרוסי למשל.

צבי קנור: הוספנו את זה ובחינם.

צבי קנור: הוא לא לוקח על זה עוד כסף.

דוד רותם: חוץ מזה אתה מחזיק דובר.

צבי קנור: נכון.

דוד רותם: מה קורה עם סיוע לניצולים?

צבי קנור: אתה רוצה שאתייחס גם לעתיד או רק לעבר?

דוד רותם: לא, את העבר אני יודע.

צבי קנור: כאן אני קורא לחברי הכנסת המכובדים לעזור לנו בסוגיה הכי גדולה שקיימת היום במדינת ישראל, כאשר יש יותר מדיי רשויות ואין מוקד אחד שיש בו את המידע שיודע לפלח מקרב הניצולים.

צבי קנור: אני מזכיר לכם שהחוק מתיר לנו לטפל אך ורק בניצולי שואה ולא בפליטי שואה ולא באוכלוסיות אחרות.

דוד רותם: אל תעלה אותנו על המוקש שאנחנו לא רוצים לעלות עליו.

צבי קנור: בסדר.

צבי קנור: מקרב ניצולי השואה יש אוכלוסייה של נזקקים, ואלה כל אלה שמקבלים ברמת הכנסה של 3,700 שקלים עם כל מיני פרמטרים שלא אלאה אתכם בזה.

דוד רותם: היה לכם לתת, מאיר פנים ובני מנשה.

צבי קנור: לא.

צבי קנור: יש יותר.

צבי קנור: רשמנו לכם כאן את הכל.

דוד רותם: חזון ישעיהו, ואני אתן לך עוד כמה שמות לחלוקת מזון.

זאב בילסקי: בני מנשה אלה הם העולים מהודו וזה לא קשור אליהם.

דוד רותם: אחר כך מתברר שחוץ מהכרטיסים, שום דבר לא שווה.

צבי קנור: זה לא נכון.

דוד רותם: אני מודיע לך שזה פעמיים נכון ואני יכול גם להוכיח לך איך אתם שילמתם בלי בקרה כמו שצריך.

דוד רותם: כאשר חילקו להם סוכר חום אורגני, אתם שילמתם בתעריף מסוים ואני קונה לך את זה באינטרנט בסופר במחיר זול יותר.

דוד רותם: המחיר הכי יקר בארץ זה לקנות בסופרמרקט דרך האינטרנט ואני מודיע לך שסוכר חום אורגני אני אקנה יותר זול שם ממה שאתה שילמת.

דוד רותם: הם קיבלו תרומות, אז הם נתנו להם את זה.

צבי קנור: אמרת שני דברים.

צבי קנור: אמרת שזה לא שווה כלום ועכשיו אמרת שהסוכר נקנה יקר.

צבי קנור: אני יכול להסכים אתך לגבי הסוכר.

צבי קנור: זה לא עושה את כל הסל ללא שווה כלום.

צבי קנור: אני הלכתי וסחבתי ארגזים כאלה, והלכתי עם "לתת" כדי לראות את זה.

דוד רותם: אני קיבלתי תלונות.

צבי קנור: קיבלתי תלונות מחברת הכנסת סולודקין.

צבי קנור: בדקנו את זה לעומק.

צבי קנור: יש שאלון ש"לתת" שואלים את אלה שמקבלים מהם ואני מוכן להעביר לך את מה שהם חושבים על זה.

צבי קנור: זה שלוקחים מקרה פרטי כזה ואחר ועושים עליו את הכלל, אני חושב שזה לא יאה.

דוד רותם: לא מקרה אחד.

צבי קנור: אפילו יהיו שבעה מקרים.

דוד רותם: לא מאה מקרים.

דוד רותם: אני קיבלתי כאן פניות ממאות פניות.

צבי קנור: אנחנו לא נעשה את זה יותר.

דוד רותם: תודה רבה.

דוד רותם: נפתור את הבעיה כך.

דוד רותם: מה אתם כן הולכים לעשות?

צבי קנור: הדירקטוריון אישר להקציב עד 25 מיליון שקלים בשנה לנתיב בריאות שאנחנו רוצים לעשות אותו מעכשיו ועד שיחיו עד 120.

דוד רותם: מה זה נתיב בריאות?

צבי קנור: זה אומר שכל מי שניצול שואה נזקק שיגיע לקופות החולים ויקבל מרופא פתק שהוא צריך לשלם עבור תרופות כאלה ואחרות, ונניח היום הם משלמים – ואני באתי אליהם וראיתי שהם משלמים מכיסם 250 ו-300 שקלים.

זאב בילסקי: אתה מתכוון להשתתפות העצמית.

צבי קנור: כן.

צבי קנור: במקום שהם ישלמו את זה, החברה תסבסד להם את זה, לאותה אוכלוסייה.

דוד רותם: מי מוביל את הפרוייקט הזה?

צבי קנור: אנחנו ניסינו לעשות את זה בשיתוף פעולה עם משרד הרווחה, כך שישבו שם גם משרד הרווחה, גם משרד הבריאות וגם קופות החולים, ואני אומר פה שאנחנו די הרמנו ידיים ואנחנו הולכים לעשות את זה לבד.

דוד רותם: איך לבד?

צבי קנור: משרד האוצר, דרך אגף החשב הכללי, יצא למכרז לגבי הסליקה ולאומי כארד זכה בסליקה ללא עמלה.

צבי קנור: אנחנו התנפלנו על זה כמוצא שלל רב ואמרנו שזאת תהיה הדרך, דרך לאומי כארד.

צבי קנור: מאחר שבהתחלה רצינו לעשות הכל בשיתוף פעולה עם משרד הרווחה ומשרד האוצר, דרך הלשכה לשיקום נכים, להם יש את כל הנתונים, עכשיו שמים לנו רגליים ולא מוכנים לתת לנו לדבר עם לאומי כארד כי לא רוצים שנעשה את זה לבד.

דוד רותם: מי לא רוצה שתעשו את זה לבד?

צבי קנור: אלה שמעכבים את זה.

דוד רותם: מי אלה?

צבי קנור: משרד הרווחה לדוגמה, משרד האוצר שלא מוכן לתת לנו לעבוד עם לאומי כארד.

דוד רותם: מי מתאם את זה אצלכם?

דוד רותם: מי אחראי על הפרוייקט הזה אצלכם?

צבי קנור: אני.

דוד רותם: הכל אתה?

צבי קנור: אני יודע הכל.

דוד רותם: מי מטפל בפרוייקט הזה?

צבי קנור: מטפל יושב ראש ועדת סיוע שקוראים לה מרים רובינשטיין, מטפלת מיכל הראל שהיא אחראית על המחלקה ואני אומר לך שאני מת לחלק כסף.

צבי קנור: אני מודיע לך בזאת שמשרדי הממשלה עושים כל דבר כדי להקשות עלינו את החיים.

אברהם מיכאלי: מה הנימוק שלהם?

אברהם מיכאלי: למה?

דוד רותם: תכף נשאל את האוצר.

אברהם מיכאלי: שהוא יאמר קודם איך הוא מבין את זה.

דוד רותם: כמו שאתה מבין את זה.

זאב בילסקי: החלטת הממשלה הייתה בשנת 1977.

זאב בילסקי: בהחלטת הממשלה נקבע בדיוק מי אחראי וזה למעשה מנכ"ל משרד הבריאות שצריך להמציא את הרשימות ולתת להם.

זאב בילסקי: אני רוצה לומר לך אדוני היושב ראש, בושה וחרפה למדינת ישראל שמשנת 1977 עד היום משרדי הממשלה לא עשו את המוטל עליהם, לא המציאו עד היום את הרשימות ולכן נקלעה החברה למצב שהוא לאחר ייאוש, שהיא צריכה ללכת ולחפש דרכים לבד מכיוון שאנשים כבר יכלו לקבל 75 מיליון שקלים בשנים 1977, 1978, 1979.

זאב בילסקי: לחברה יש את הכסף הזה אבל בגלל בירוקרטיה שלנו, של הממשלה, אי אפשר להגיע אליו.

צבי קנור: תאמין לי שאם תוריד מיליון שקלים, תפתח לי את כל אלה שייתנו לנו לעזור להם ולחלק.

דוד רותם: אתה בחור טוב.

דוד רותם: תוריד מיליון שקלים ותפתח לי וכולי.

דוד רותם: זה ליטיגציה או פרה ליטיגציה?

צבי קנור: זה פרה.

דוד רותם: אז תשלם על זה.

דוד רותם: איך יתפעלו את הדבר הזה?

דוד רותם: אתם בפנים?

דוד רותם: אין לכם מיקור חוץ בעניין הזה?

צבי קנור: אין מיקור חוץ.

דוד רותם: כל מיני סיפורים באו אלי בעניינים האלה ולכן אני שואל אותך ואתה יודע בדיוק למה אני חותר.

דוד רותם: תגיד לי האם יש עוד מישהו ששותף בפרוייקט הזה.

צבי קנור: עוד מישהו ששותף?

צבי קנור: היושב ראש, בוא נקרא לילד בשמו.

צבי קנור: אתה מדבר על סולי?

דוד רותם: כן.

צבי קנור: סולי, ואני אמרתי לך את זה, קיבלה סכומי עתק.

אברהם מיכאלי: מה זה סולי?

צבי קנור: סולי הייתה זאת שניהלה את האגף הזה.

צבי קנור: כבוד היושב ראש יודע שאני באתי לחברה, אחרי שבוע אני ראיתי את הסכומים שרצים שם ואני חתכתי את זה, ומכל מה שהיא לא קיבלה, היא יועצת של החברה בסכום של 12 אלף שקלים והייעוץ שלה אמור להסתיים בסוף השנה הזאת.

דוד רותם: לנושא הזה של נתיב הבריאות?

צבי קנור: היא בכלל לא קשורה לזה.

צבי קנור: לחלוטין לא.

צבי קנור: היא יועצת.

צבי קנור: פעם היא ישבה בתוך החברה ועכשיו היא מחוץ לחברה.

צבי קנור: מיכל הראל מנהלת את המחלקה.

צבי קנור: אין לה יד ורגל בדבר הזה.

דוד רותם: מה קורה עם כרטיסי המזון?

צבי קנור: כרטיסי המזון, מאחר שהפעולה הזאת מתחילה ביום איקס למשך 12 חודשים, אנחנו החודש הזה – ושוב, מאחר שזה בפרוטוקול – אם אנחנו מפטרים את מיקור החוץ הנוכחי שלוקח יותר מדיי עמלה.

צבי קנור: אם נעשה את זה, אם, לא הוחלט שיעשו את זה, יש לי מישהו שבמקום שהוא ייקח 12 אחוזים ו-17 אחוזים, הוא מוכן לעשות את זה ב-5 אחוזים.

צבי קנור: כאמור, עוד לא החלטנו לעשות את זה.

דוד רותם: זה לא בסמכותי ואני לא מתערב בזה, אבל תאמרו לי דבר אחד, הכרטיסים האלה שאתם מחלקים ככרטיסי מזון, זה הדבר שעושה את האנשים הכי מאושרים בעולם.

דוד רותם: זה 300 שקלים שאי אפשר לקנות בזה לא משקאות חריפים, אי אפשר לקנות בזה סיגריות.

דוד רותם: אם אתה נותן לי 300 שקלים בכרטיס מזון, אני אשלם את ה-100 שקלים האלה.

צבי קנור: אני חוזר ואומר לך שהרי לא בכדי אני מספר לך.

דוד רותם: כי בינואר זה נגמר.

דוד רותם: אני יודע שיבואו אלי אנשים.

צבי קנור: זה לא נגמר בינואר.

צבי קנור: לחלק מהאנשים.

צבי קנור: מה שאני אומר לך זה שאם הייתי חושב שהדבר הזה הוא גרוע, לא הייתי מחפש אלטרנטיבה לתשלום 12 אחוזים לעמותה או יותר.

צבי קנור: לכן יש לי עמותה שמוכנה לעשות את זה ב-5 אחוזים.

דוד רותם: היא עושה את זה גם היום.

צבי קנור: לא.

צבי קנור: אנחנו מפטרים את ההיא ואנחנו הולכים לקחת את החדשה ב-5 אחוזים.

דוד רותם: החדשה עושה את זה בשם הראשונה, לא?

צבי קנור: כן אבל בעמלה הרבה יותר נמוכה.

צבי קנור: היא תעשה.

צבי קנור: זה יקרה בחודש הבא.

דוד רותם: זאת אומרת, ימשיכו לחלק את הכרטיסים האלה.

צבי קנור: אלה שהתחילו בהם, כן.

דוד רותם: מה זה אלה שהתחילו?

דוד רותם: לא מאיר פנים, אני יודע.

צבי קנור: אני עונה לשאלתך.

צבי קנור: צריכה להיות החלטה של ועדת סיוע שתאושר בדירקטוריון שנותנים לקבוצה חדשה כרטיסי מזון עם עלות של 5 אחוזים.

צבי קנור: אני באופן אישי מאוד תומך בזה.

דוד רותם: לקבוצה חדשה.

דוד רותם: אתה מתכוון לגוף חדש.

צבי קנור: לא לגוף.

צבי קנור: לניצולים חדשים.

צבי קנור: אלה שהתחילו, זה שנה.

צבי קנור: זה הליך של שנה.

דוד רותם: ואחרי השנה?

צבי קנור: נגמר.

דוד רותם: מה נגמר?

דוד רותם: הם הפסיקו להיות ניצולים או שיש להם אוכל לאכול?

צבי קנור: אנחנו עובדים לפי החלטה שנתית.

צבי קנור: ניתן בשנה שעברה למשך שנה.

צבי קנור: השנה הזאת צריך להחליט פעם נוספת או להמשיך את זה או לא.

צבי קנור: עדיין לא הוחלט.

צבי קנור: אני מאוד בעד זה.

דוד רותם: להמשיך ולהגדיל.

דוד רותם: למה לכם ללכת לקבוצה אחרת?

דוד רותם: תנו גם לאלה וגם לאלה.

צבי קנור: נכון.

צבי קנור: אני מסכים אתך.

דוד רותם: איפה יושב ראש הדירקטוריון?

דוד רותם: הייתי משכנע אותו מהר.

דוד רותם: זה הדבר הכי חשוב.

צבי קנור: יושב ראש הדירקטוריון הוא איש טוב ורוצה לתת.

דוד רותם: זה דבר הכי טוב שאתם עושים.

צבי קנור: האיש טוב ורוצה לתת.

צבי קנור: אמרתי לך, תעזרו לנו לפתוח את כל החסמים.

זאב בילסקי: אני רוצה להעיר משהו.

זאב בילסקי: בכל סעיף שאנחנו מדברים בו, אנחנו רואים שהחברה עושה כל מאמץ.

דוד רותם: אין ספק.

זאב בילסקי: באמת כדאי להעלות את זה.

דוד רותם: אני נותן הרבה מאוד קרדיט לצביקה.

דוד רותם: אין דבר כזה חברה.

דוד רותם: חברה היא בני אדם.

צבי קנור: לא, זאת חברה.

צבי קנור: לכן הבאתי את האנשים היקרים האלה.

אברהם מיכאלי: הוא התכוון לחברה, הישות המשפטית שיש לבני אדם.

דוד רותם: האוצר, יש לכם שאלות או משהו לומר?

אברהם מיכאלי: לנו יש שאלות לאוצר.

דוד רותם: את האוצר תשאל בוועדת כספים.

דוד רותם: חבר הכנסת אברהם מיכאלי מחליף את היושב ראש

זאב בילסקי: רצינו לשאול את האוצר האם באמת הם יכולים לעזור לנו בכך שהחרפה הזאת של שנים שעומד מצד אחד כסף כדי להשתתף בהוצאות רפואיות של אותם אנשים שזה הדבר הכי חשוב להם לאחר אותם כרטיסי אוכל, והם לא יכולים לעשות את זה.

ודים גודון: אם אני מבין נכון, מדובר בלשכה לשיקום נכים.

צבי קנור: נכון.

ודים גודון: אלה יחידות שונות במשרד האוצר.

ודים גודון: אני מוכן לבדוק את זה.

ודים גודון: פעם ראשונה אני שומע על הנושא הזה.

ודים גודון: מצד שני, אנחנו כמשרד אוצר ביחד עם משרד המשפטים מנסים לעשות הכל, כמובן בהתאם לחוק, כדי שהחברה תעמוד במטרות שהחוק קבע לה.

ודים גודון: בשנה וחצי האחרונות העברנו סדר גודל של 250 מיליון שקלים לחברה, שזה כסף של שערוך של נספי שואה.

זאב בילסקי: את זה אתם חייבים לעשות על פי חוק.

זאב בילסקי: אין לי זמן לבוררות נוספת אתכם.

זאב בילסקי: העברתם את הכסף ונגמר.

זאב בילסקי: אבל כאן יש נושא.

ודים גודון: אנחנו נבדוק את זה.

זאב בילסקי: אם אפשר לנסות לקדם את זה.

זאב בילסקי: היום החברה מוצאת את עצמה צריכה להילחם במשרדי הממשלה כדי להוציא כסף.

זאב בילסקי: בדרך כלל האוצר כאשר הוא שומע להוציא כסף, הוא אומר שנחכה עד ה-31 בדצמבר ואז הרווחנו שנה.

זאב בילסקי: כאן אני חושב שהאינטרס של כולנו הוא שהכסף יוצא ולכן אנחנו עמלים כל כך הרבה.

אברהם מיכאלי: אני מחזק אותך.

אברהם מיכאלי: ברשימה של הפרוייקטים השונים, ופרוייקטים באמת חשובים, יש תת ניצול ולא הבנתי למה.

צבי קנור: לא, זה לא בגללם.

אברהם מיכאלי: לא בגלל הרשימות?

צבי קנור: ממש לא.

ודים גודון: כאמור, אנחנו נבדוק את זה.

ודים גודון: אני שומע על הנושא הזה פעם ראשונה.

ודים גודון: אנחנו נבדוק את זה ביחידות הרלוונטיות אצלנו.

צבי קנור: הדבר הכי נורא בעיניי הוא שאני הולך כל פעם במסדרונות של החברה וכל פעם אני יוצא מדעתי למה לא עושים כלום.

צבי קנור: זה מוציא אותי מדעתי.

צבי קנור: אני לא רגיל להיות במקום שהמחליטים לעשות לא עושים.

צבי קנור: אותי זה מוציא מדעתי.

צבי קנור: אני אומר שנחלק את זה דרך לאומי כארד.

אברהם מיכאלי: למי אנחנו צריכים לפנות כדי לעזור לכם?

אברהם מיכאלי: לכן אנחנו יושבים כאן.

צבי קנור: אני אומר לך, לאומי כארד אבל לא נותנים לי לדבר אתם.

צבי קנור: אסור לי לדבר אתם.

אברהם מיכאלי: מי זה לא נותן?

צבי קנור: משרד הרווחה לא נותן לי.

צבי קנור: פנינו למי שמפעיל אותם, אני לא זוכר את השם של הגברת, ולא רוצים לתת לנו שנדבר אתם ישירות ונפעל באופן עצמאי.

צבי קנור: איזה מין דבר זה?

צבי קנור: זה אבסורד שלא שמעתי עליו.

זאב בילסקי: פניתם לממונה על התקציבים?

צבי קנור: זה לא קשור לאגף התקציבים.

זאב בילסקי: אבל יש לו השפעה עליהם.

זאב בילסקי: קריאה: הטענה היא שצריך הליך של מכרז?

צבי קנור: לא.

צבי קנור: המכרז כבר בוצע.

צבי קנור: העיקרון שאנחנו רוכבים על מכרז שעשה החשב הכללי.

צבי קנור: אנחנו פטורים מהכל.

צבי קנור: להשתמש, לא נותנים לנו להשתמש.

אברהם מיכאלי: אבל מה הנימוק?

אברהם מיכאלי: אני עוד לא שמעתי נימוק?

צבי קנור: שמעת על המילה אגו?

אברהם מיכאלי: אני יודע שלהרבה יש אגו אבל אנחנו קיימים כאן.

אברהם מיכאלי: ישיבה אחת-שתיים-שלוש וארבע והבעיה נשארת.

אברהם מיכאלי: זה לא יכול להיות.

צבי קנור: הנושא הזה, אנחנו למדנו עליו בישיבה משותפת שהיינו במשרד הרווחה לפני שלושה שבועות, שהחשב הכללי יצא במכרז ולאומי כארד זכו.

צבי קנור: אני קפצתי מאושר ואמרתי שסוף סוף נעשה את זה ולא צריך אף אחד אלא נעשה את זה לבד.

צבי קנור: אז גם את זה אי אפשר לעשות לבד.

דורית ואג: אני לא הבנתי מי מפריע.

זאב בילסקי: יושבים כאן אנשים שיש להם רצון טוב וגם קשורים לוועדת הכספים.

זאב בילסקי: אני מציע שתעביר לנו את הפרטים של הנושא הזה ואנחנו נדאג לכנס ישיבה מיוחדת של ועדת הכספים.

זאב בילסקי: הוועדה תביא את כל אותם צדיקים לכאן והם יסבירו לנו.

זאב בילסקי: אני למדתי כבר שבמיוחד יושב ראש ועדת הכספים, תאמין לי, הוא מאוד לא צמחוני כאשר זה בא לכל החבר'ה האלה.

זאב בילסקי: יש לו דרך לדבר אתם, הוא מדבר אתם יפה מאוד ובסוף זה מסתדר.

זאב בילסקי: תעביר לי בכתב את הנושא הזה ואיפה זה עומד.

זאב בילסקי: אנחנו נבקש דיון דחוף בוועדת הכספים.

אברהם מיכאלי: כל המטרה בישיבות האלה היא לא רק לקבל דיווח ועדכון אלא גם כדי לנסות לעזור לכם כפי שהכנסת יכולה לעזור.

צבי קנור: יוצא מהכלל.

אברהם מיכאלי: אנחנו לא באים רק לבקר אתכם.

אברהם מיכאלי: אל תחשוב כל הזמן שאתם על הכוונת שלנו.

אברהם מיכאלי: תאמין לי שלא.

צבי קנור: זה בסדר שתבקרו אותנו.

צבי קנור: אני פתוח לביקורת.

צבי קנור: לכן הכל פתוח ושקוף.

צבי קנור: תראו, עם כל הסיפור הזה של הלשכה לשיקום נכים ובכלל, במדינת ישראל יש היום את ועידת התביעות שנותנת כסף, קרן הרווחה שנותנת כסף, החברה שלנו שנותנת כסף והמדינה שנותנת כסף.

צבי קנור: אין גוף אחד שאומר שאתם נותנים לאלה, אל תתנו גם אתם לאלה.

אברהם מיכאלי: לצערנו זה קורה הרבה מאוד גופים שכך זה קורה.

צבי קנור: הדבר הזה הוא הטרגדיה הכי גדולה.

אברהם מיכאלי: אני יכול לספר לך כמה תרומות מגייסים בעולם לכל מיני גופים ובסוף הגופים האלה מעבירים לאותה כתובת.

צבי קנור: אני אומר לך שמעבר לכל מה שאמרתי, זאת הבעיה הכי גדולה.

צבי קנור: חבל שהיושב ראש איננו כאן כי אני רוצה לדבר אתו.

אברהם מיכאלי: הכל בפרוטוקול.

צבי קנור: אני רוצה שהוא ישמע כי זה משהו שקרוב ללבו.

צבי קנור: אני כבר מכיר אותו היטב.

אברהם מיכאלי: כאשר הוא יחזור, תמשיך.

אברהם מיכאלי: אני כאן במקומו.

צבי קנור: הוא חרד לנושא הפליטים.

צבי קנור: אני אזרח של מדינת ישראל, אני כואב את כאבם של הפליטים בדיוק כמו כל היושבים כאן ללא קשר.

צבי קנור: אדוני היושב ראש, אני עכשיו אומר משפט מחוזי ומאוד חשוב לי שתשמע אותו.

צבי קנור: אני אומר שיש שלושה גופים במדינה שמחלקים כסף לניצולי שואה ולפליטי שואה ואני כן אומר פליטים ואני אומר לך גם למה.

צבי קנור: האחד, ועידת התביעות, השני, קרן הרווחה, והשלישי אלה אנחנו.

צבי קנור: אין אף גוף שעוסק סינכרוניזציה בין שלושת הגופים האלה ואותם אנשים יכולים לקבל מאותם גורמים, שזה אסון.

צבי קנור: אני אזרח במדינת ישראל ואני כואב את כאבם של פליטי השואה הנזקקים בדיוק כמו ניצולי השואה הנזקקים, אבל הם לא בתוך החוק שלנו.

צבי קנור: אם היו מסנכרנים את כולם, אני אומר לך שבאופן טבעי היה מתפנה כסף לאותם גורמים שנותנים לפליטי שואה והיו יכולים לתת יותר, אבל בגלל שאנחנו לא מסונכרנים אנחנו בסוף נותנים לדעתי בהרבה מקרים לאותם אנשים.

צבי קנור: זה דבר שאני לא יכול לטפל בו.

צבי קנור: כל פעם אני הולך למקום אחר לנסות ללמוד איך לא לעשות את הכפילויות, אבל זאת בעיה.

דוד רותם: אין דרך לפתור את הבעיה ואני אסביר לך גם למה.

צבי קנור: הנה, זאת בדיוק הבעיה.

דוד רותם: אני אסביר לך גם למה.

דוד רותם: זה אפילו לא צריך להיות בפרוטוקול.

דוד רותם: יש מלחמה בין הארגונים.

דוד רותם: לניצול שואה יש לו הגדרה, ויש את אלה שהם פליטי שואה, פרטיזנים וכאלה שהיו תחת כיבוש וברחו.

דוד רותם: ראש הממשלה בקדנציה הקודמת, אהוד אולמרט, ביחד עם פרופסור טרכטנברג קבעו איך יעזרו לניצולי שואה והם קבעו רשימות, סוגים וכולי.

דוד רותם: האם זה טוב?

דוד רותם: אני לא יודע.

דוד רותם: האם זה לא טוב?

דוד רותם: אני גם לא יודע.

דוד רותם: אני רק יודע דבר אחד, שזה המצב שקיים.

דוד רותם: הם קבעו את ההגדרה מהו ניצול שואה.

דוד רותם: אתה רוצה לשנות את ההגדרה.

צבי קנור: לא.

צבי קנור: אני רוצה לייעל את המערכת.

דוד רותם: אין לי בעיה.

דוד רותם: כדי לייעל את המערכת, צריך לשנות את ההגדרות.

דוד רותם: אני לא בטוח שיש מי שיעשה את זה מן הטעם האחד והיחיד, שאם אנחנו נכניס לתוך ההגדרה את פליטי השואה, אתה מגיע למספרים שמדינת ישראל לא הייתה יכולה לעמוד בהם.

צבי קנור: נכון.

דוד רותם: אז באה מדינת ישראל ואומרת: רבותיי, אני מדברת על ניצולי שואה כי אלה הפיצויים שקיבלתי, ההסכמים עליהם חתמתי עם ממשלתי גרמניה היו לגבי ניצולי שואה ולא לגבי פליטי שואה ולכן אני חייבת לאלה ולא חייבת לאלה.

דוד רותם: זה בעצם היה הטיעון.

צבי קנור: אני רוצה לתקן דבר אחד.

צבי קנור: אם אנחנו ניתן לניצולי השואה על פי חוק, וזה מה שאנחנו צריכים לעשות, וקרן הרווחה וועידת התביעות לא ייתנו לאותם אנשים שאנחנו נותנים, ממילא יתפנה להם כסף לתת לאחרים.

צבי קנור: לא צריך לשנות את החוק אלא לייעל את המערכת הכוללת.

אורי אורבך: איפה משרד הרווחה?

צבי קנור: אני לא רוצה לדבר סרה באף אחד אבל משרד הרווחה בשנת 2009 היו לו 20 מיליון שקלים.

צבי קנור: הוא הגיע לדצמבר ולא השתמש בהם.

צבי קנור: משרדי הממשלה, אם לא הוצאת את הכסף, הכסף הלך.

צבי קנור: הוא ראה שהוא נשאר עם 20 מיליון שקלים ואנחנו רצינו לעשות את זה בשיתוף פעולה.

צבי קנור: זאת אומרת, אנחנו ניתן לנזקקים והם יתנו לנצרכים.

צבי קנור: את המידע על נצרכים אין, לא לו, לא לי ולא ללשכה לשיקום נכים.

צבי קנור: אז הוא אמר לנו שהוא נשאר עם 20 מיליון שקלים אותם הוא חייב לחלק.

צבי קנור: הוא רצה לתת את ה-20 מיליון שקלים לכל הנזקקים במכה, להעביר להם לחשבון הבנק כך שכל אחד יקבל 2,000 שקלים ויעשה עם זה מה שהוא רוצה.

צבי קנור: עכשיו אנחנו ב-2010.

צבי קנור: אני אמרתי להם שנעשה את זה ביחד.

צבי קנור: אנחנו לא יכולים ממש לעשות את זה ביחד כי אנחנו לא יכולים לתמוך בגוף ממשלתי אבל הסיפור הזה עם לאומי כארד, מצאנו איזו חכמה.

צבי קנור: אתה יודע שאנחנו מדינת קומבינות.

צבי קנור: אמרתי שאנחנו ניתן ללאומי כארד שלנו לנזקקים, הוא ייתן ללאומי כארד שלו לנצרכים כי לנו אין מידע על הנצרכים ואמרתי שישבור הוא את הראש לגבי הבעיה שאני לא יכול לפתור ואז נגיע לשתי אוכלוסיות באופן מאוד יפה.

צבי קנור: הדיון התפוצץ כי הוא אמר שהוא קודם כל רוצה לתת את הכסף והוא לא יכול להבטיח לשנה הבאה כי הוא משרד ממשלתי, אבל אנחנו כן יכולים כי אנחנו התחייבנו על סכום למשך עשר שנים, ואם צריך, גם ל-12 שנים.

צבי קנור: זה לא נפגש.

צבי קנור: איך שאנחנו לא מסובבים, שום דבר לא נפגש.

אורי אורבך: מישהו הציע איזה מסלול שבכל זאת זה ייפגש?

צבי קנור: אני הצעתי מסלול.

צבי קנור: הנה, יש לנו מסלול נהדר.

צבי קנור: תעזבו את זה של שנה שעברה, בואו ניתן ללאומי כארד.

אורי אורבך: הם אמרו שזה גוף פרטי?

אורי אורבך: כי זה גוף מסחרי?

צבי קנור: לא, הכל בסדר.

צבי קנור: עכשיו אני לא יודע כי בדיון הקודם היה פיצוץ כי הם רצו לתת את הכסף של שנה שעברה אבל בסוף הם לא נתנו ואני גם לא יודע למה ואנחנו מנסים עוד פעם.

צבי קנור: לנו אין בעיה, אנחנו רוצים שהם ייתנו ואנחנו ניתן והכל יסתדר.

אברהם מיכאלי: לדעתי אתה צריך להעלות את זה על הכתב ולשלוח לנו כבעיה וכהצעת פתרון שאתה מציע.

ודים גודון: יש לנו את התשובה.

ודים גודון: בדקנו את הנושא הזה.

ודים גודון: יש לנו מספר הערות, אבל לפני שנעיר את ההערות שלנו, יש לנו כאן תשובה לסוגיה שהועלתה כאן.

ודים גודון: דיברתי עם מנהלת הרשות לזכויות ניצולי השואה.

ודים גודון: הם קיבלו לפני שבועיים פנייה מהחברה.

ודים גודון: נקבע דיון ל-24 בינואר.

ודים גודון: הם שוקלים את זה בחיוב ולאחר בחינה מדוקדקת הם ייתנו תשובה.

מנחם אריאב: טוב שהגענו לכנסת כי כך אף אחד לא מודיע.

צבי קנור: שוקלים בחיוב, לדעתי זה הישג יפה.

דוד רותם: הוא אמר עוד דבר אחד שאתם לא שמתם לב אליו.

דוד רותם: שימו לב לתחילת המשפט.

דוד רותם: מתי הם קיבלו פנייה מהחברה?

ודים גודון: לפני שבועיים.

צבי קנור: אני אמרתי שלפני שלושה שבועות נודע לנו שלאומי כארד זכה.

דוד רותם: אני לא בא אליך בטענות אבל אתה מבין שאתה מדבר עם גוף, עם ממשלה, שמותר לה במשך שבועיים לבדוק את הדברים ולקבוע פגישה, לפני שבאים אליה בטענה.

צבי קנור: אני לא מסכים.

צבי קנור: אני חושב שאם יש גוף כמו לאומי כארד שזכה והחברה רוצה לחלק דרכו, לא צריכים לעצור אותה.

צבי קנור: מה פתאום צריכים לחשוב אם ייתנו לנו או לא ייתנו לנו?

דוד רותם: כי יכול להיות שיש להם תנאי מכרז, יש להם תנאי חוזה ויש להם הרבה דברים.

צבי קנור: אין להם.

צבי קנור: שמענו מלאומי כארד.

צבי קנור: אין להם כלום.

ודים גודון: כבוד היושב ראש, המכרז שלהם יצא לפני חודשים-שלושה.

ודים גודון: אם הייתם באים לפני המכרז, זה היה הרבה יותר פשוט.

דוד רותם: לאומי כארד רוצה לשבת אתכם, אבל יש לו תנאי מכרז שצריך לבדוק אותו.

צבי קנור: אני מאוד שמח על התשובה.

ודים גודון: יש לנו מספר הערות.

ודים גודון: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, צריך לומר לזכותה של החברה שבתקופה האחרונה כן נעשו פעולות התייעלות וחלק מהתקציב נחסך בזמן האחרון.

דוד רותם: יושב ראש הדירקטוריון מכהן רק שלושה-ארבעה חודשים.

ודים גודון: יש לנו מספר הערות.

ודים גודון: הדיון עכשיו התמקד בנושא תקציב הפניות ויש לנו מספר הערות לגבי תקציב השכר.

ודים גודון: בזמן שאושר תקציב החברה בשנת 2009 דיברנו גם אז, וכבוד היושב ראש הזכיר את זה, שהתקציב בשנת 2010 לא יעלה וגם דיברנו על כוח אדם.

ודים גודון: אנחנו עומדים על כך שתקציב כוח אדם, וגם מספר מצבת כוח האדם של החברה בתקציב 2010 לא יעלה או אפילו ירד, לעומת תקציב שאושר.

ודים גודון: אני לא מדבר לעומת מצבת כוח האדם כי מצבת כוח האדם לפי התקציב היא 43-44 עובדים, 43.75, והבקשה היא ל-49.

ודים גודון: התקציב שאושר היה ל-48.

ודים גודון: כלומר, אפשר להעלות את זה לעומת מצבת כוח האדם ב-2-3-4 תקנים ועדיין לא לעבור את התקציב שאושר בשנת 2009.

ודים גודון: זה לגבי תקציב השכר.

ודים גודון: אם אנחנו נשווה את תקציב השכר של שנת 2009 לעומת תקציב השכר של שנת 2010, אנחנו רואים גידול של מ-41 אחוזים, סך תקציב השכר, לעומת סך התקציב, כמעט ל-48 אחוזים.

ודים גודון: זאת מגמה מדאיגה שבסופו של דבר אנחנו יכולים להגיע למצב של משרדי הממשלה, כאשר התקציב שלהם מאוד קשיח בגלל בעיות השכר.

ודים גודון: אנחנו לא רוצים שזה יקרה בחברה שקמה לא מזמן.

ודים גודון: לגבי הנקודות שהועלו כאן.

ודים גודון: לדוגמה, ייעוץ משפטי.

ודים גודון: מה שאפשר להציע כאן.

ודים גודון: החברה מבקשת תוספת ייעוץ משפטי פנימי ולדעתנו זה נכון לעשות את זה לעומת ריטיינר ולבטל את הריטיינר, אבל בגלל שזה תקציב לחצי שנה, אפשר לקבוע משהו כמו חודשים עבודה לעומת תקן כוח אדם, דבר שקיים בתקציב המדינה.

ודים גודון: אז, במקום 12 חודשי עבודה, אפשר לכתוב 6 חודשי עבודה, לחצי שנה, כפי שדובר כאן.

ודים גודון: להעסיק אותו החל מיולי.

ודים גודון: אם זה כך, למעשה אנחנו חוסכים חצי תקן והחברה לא נפגעת.

ודים גודון: לגבי הסעיף של פרסום, הסברה וקשרי ממשל.

ודים גודון: גם אנחנו חושבים שהתקציב הזה גבוה מאוד.

ודים גודון: אנחנו מסכימים למה שנאמר כאן על ידי חברי הכנסת, שצריך לקחת תקציבים ולשייך אותם.

ודים גודון: אם מדובר על איתור, צריך לשייך את זה לאיתור.

ודים גודון: אם מדובר על הסברה, צריך לשייך את זה להסברה ולעשות הפרדה מאוד ברורה בין התוכניות.

ודים גודון: שוב, אנחנו מבקשים שתקציב החברה שיאושר לשנת 2010 לא יעבור את התקציב שאושר לשנת 2009, כולל כוח אדם.

דוד רותם: הם לא מבקשים להגדיל את התקציב.

ודים גודון: אני מדבר במונחים נומינליים.

צבי קנור: אני מזכיר שוב שאנחנו יוצאים למבצע חד פעמי של קמפיין איתור יורשים שזה 1.7 מיליון שקלים וזה לא יהיה יותר.

צבי קנור: זה תקציב חד פעמי.

צבי קנור: אני אמרתי ואני חוזר ואומר ש-נו טו אקסיד בשנה הבאה.

צבי קנור: זה כבר לא יהיה מעל 19.5 אלא זה חד פעמי.

צבי קנור: על פי חוק אנחנו מחויבים לעשות את זה ואתם מתעלמים מזה.

ודים גודון: לא.

ודים גודון: אנחנו גם מדברים על כוח אדם.

צבי קנור: כוח אדם צריך לתמוך בזה.

צבי קנור: חברים, ביומיים האחרונים היו לנו מעל 400 פניות בעקבות הקמפיין שאנחנו עושים בארץ.

צבי קנור: מישהו צריך לקבל את הקריאות האלה, מישהו צריך לטפל בהן.

צבי קנור: זה רק בארץ.

צבי קנור: אנחנו עומדים לפנות לכל יהדות העולם.

ודים גודון: בסדר, אבל בינתיים עכשיו דיברנו רק על כוח אדם.

צבי קנור: גם אני מדבר על כוח אדם.

ודים גודון: לא דיברנו על מיקור חוץ שאתם מבצעים.

ודים גודון: דיברנו על כוח אדם.

ודים גודון: מצבת כוח האדם שלכם בפועל עכשיו היא כ-44 אנשים ואתם מבקשים כמעט 50 אנשים.

ודים גודון: כלומר, אתם יכולים גם לעשות ויסותים פנימיים, גם לאייש את כל המשרות שיש להם , גם לא לפגוע בפעילות החברה וגם לא להעלות את תקציב כוח האדם, כולל התקינה עצמה.

צבי קנור: אני לא אחזור שוב, אבל באוגוסט התחלנו את התקציב ועד אז לא גייסנו ולא הוצאנו.

צבי קנור: הרבה דברים לא עשינו כי לא אושר התקציב.

צבי קנור: עכשיו מצבת כוח האדם היא לא כזאת.

ודים גודון: מה שמופיע אצלכם.

איתמר לוגר: אנשים לא עבדו במשך כל התקופה?

צבי קנור: לא גייסו אותם.

צבי קנור: ועוד איך עבדו.

תמר מרוז: אני מפקחת ארצית מטעם משרד הרווחה על התחום של ניצולי שואה.

תמר מרוז: זה תקן חדש של משרד הרווחה לנושא.

תמר מרוז: אני בתפקיד כשלושה או ארבעה חודשים, עוד לומדת, כך שאין לי הרבה תשובות.

תמר מרוז: לעניין משרד האוצר, עפרה רוס, מנהלת הרשות לזכויות ניצולי שואה, מה שהיה פעם הלשכה לשיקום נכים, נכנסה לתפקידה שלשום ויש לנו פגישה אתה עוד החודש.

תמר מרוז: רפי פינטו עזב רק עכשיו את תפקידו.

אופיר פינס-פז: מי החליף אותו?

תמר מרוז: עפרה רוס.

תמר מרוז: היא הייתה חשבת במשרד האוצר.

תמר מרוז: קריאה: יש סיכוי שהמצב ישתפר.

תמר מרוז: אנחנו עושים הכל כדי שזה יקרה.

תמר מרוז: ידוע לי שהמנכ"ל שלי עומד להיפגש עם החברה כדי ליישב את עניין התרופות ועוד נושאים שיש לנו במשותף.

תמר מרוז: אנחנו מאוד מקווים ביחד שהכסף הזה יגיע ליעדו.

תמר מרוז: אין לי הרבה מה לספר.

תמר מרוז: שוב, אני מתנצלת, אני חדשה בתפקיד ואין לי הרבה מידע על התהליך כפי שהיה עד עכשיו, אבל ראיתי לנכון לתת את החלק הזה שלנו ולא להישאר אנונימית כאן בדיון.

תמר מרוז: שוב, אני חושבת שכל מהות התקן שאני ממלאת עכשיו, שהוקצה על ידי משרד הרווחה, מראה על ניסיון לקשר בין כל הגופים שעוסקים בתחום ולקדם את העניינים.

דוד רותם: תודה.

אופיר פינס-פז: רציתי לשאול שני דברים.

אופיר פינס-פז: האחד, מה קורה עם המשא ומתן עם בנק לאומי?

דוד רותם: מה השאלה הבאה?

דוד רותם: אדוני לא יכול לבוא אחרי שעה וחצי שמתקיים הדיון ולשאול שאלה.

צבי קנור: הדירקטוריון החליט ללכת לבוררות.

אופיר פינס-פז: למה בוררות?

דוד רותם: לא.

דוד רותם: חבר הכנסת בילסקי יהרוג אותך.

דוד רותם: אתה יודע כמה הוא התאמץ שזאת תהיה בוררות ולא בית משפט?

אופיר פינס-פז: סליחה, יש לי דעה אחרת מאשר לחבר הכנסת בילסקי.

אופיר פינס-פז: תאמרו לחבר הכנסת בילסקי שאני לא מתלהב מבוררויות.

דוד רותם: הבורר הוא שופט עליון בדימוס.

אופיר פינס-פז: מי זה השופט?

דוד רותם: לא יודע.

צבי קנור: שלושה שופטים.

צבי קנור: לא אחד.

אופיר פינס-פז: זה יסתיים עוד עשר שנים.

דוד רותם: לא.

דוד רותם: בוררות תסתיים מהר.

דוד רותם: אם זה ילך לבית המשפט, זה ייגרר שנים רבות כי אתה צריך דיני ראיות מלאים.

אופיר פינס-פז: השאלה השנייה היא ברמה העקרונית.

אופיר פינס-פז: המערכות שעוסקות בניצולי שואה, יש בישראל ויש לא בישראל.

אופיר פינס-פז: כאן מדובר בהשבת הרכוש היהודי בישראל.

דוד רותם: לא.

צבי קנור: הרכוש בישראל, ההשבה בכל העולם.

אופיר פינס-פז: אמרתי, הרכוש בישראל.

אופיר פינס-פז: השאלה אם אתם מבינים שההשבה היא לכל העולם.

דוד רותם: כן, בטח.

דוד רותם: עכשיו יהיה להם קמפיין.

דוד רותם: לא היית כאן כשהתייחסו לזה.

אופיר פינס-פז: תאמין לי שלא שיחקתי.

דוד רותם: באיזו ועדה היית?

אופיר פינס-פז: בוועדה לענייני ביקורת המדינה.

דוד רותם: שיחקת.

צבי קנור: אני רוצה להשיב לך.

צבי קנור: אנחנו התחלנו עכשיו קמפיין בארץ, אותו תוכלו לשמוע בגלי צה"ל.

צבי קנור: בהמשך אנחנו יוצאים לקמפיין בכל העולם ואת הפיילוט אנחנו מתחילים לקראת יום השואה בצפון אמריקה ואחר כך לכל האוכלוסיות בהן יש הרבה אנשים.

צבי קנור: דיברנו כאן ארוכות על כך שאנחנו משקיעים בזה תקציב לא קטן וכי רק השנה עושים את זה.

צבי קנור: לכן התקציב של השנה דומה לזה של שנה שעברה, כי זאת הוצאה חד פעמית בשנת 2010.

אברהם מיכאלי: אני מבין שאתה תגיע לזה, אבל אני רוצה לשאול לגבי תת ניצול בשלושה פרוייקטים שראיתי כאן מהחומר שקיבלנו מהייעוץ המשפטי שלנו.

אברהם מיכאלי: מה קורה עם עמך?

אברהם מיכאלי: איני יודע שיש ביקוש יתר.

אברהם מיכאלי: למה יש תת ביצוע?

צבי קנור: לשאלתו של כבוד היושב ראש, אנחנו מחליטים על הקצאת כספים לגופים השונים.

צבי קנור: הגוף המסוים שאנחנו מקצים לו את הכסף, הוא עושה את העבודה.

צבי קנור: עמך, הם הולכים לבית הניצול והם באים עם הפסיכולוגים.

צבי קנור: אחרי שהם עשו את העבודה, הם שולחים לנו את החשבוניות, אנחנו בודקים ואנחנו משלמים את הכסף.

אברהם מיכאלי: מי מזרז אותם?

צבי קנור: אנחנו דוחפים אותם הכי חזק שאנחנו יכולים.

אברהם מיכאלי: אני רואה שהניצול כאן הוא 800 אלף מתוך 3 מיליון.

צבי קנור: הפרוייקט הזה החל.

אברהם מיכאלי: אולי נחליף את הגוף.

צבי קנור: לא, אין לך במי להחליף.

צבי קנור: אין.

צבי קנור: הפרוייקט הזה התחיל רק בשנת 2009, בסביבות חודש אפריל.

צבי קנור: זה לא בגללנו וכמו שאמרתי, תאמין לי, אנחנו מתים לשלם.

תמר מרוז: יש עוד גופים.

תמר מרוז: עמך הוא הכי גדול והכי ותיק והוא היוזם של הטיפול הזה שהם נותנים.

תמר מרוז: יש עוד גופים שעושים את זה.

אברהם מיכאלי: לכן אני חושב שצריך לבדוק.

אברהם מיכאלי: אם הם באמת לא מצליחים להגיע מסיבה כזאת או אחרת, אולי למצוא מקום נוסף.

צבי קנור: אני נפגשתי אתם.

צבי קנור: הם רוצים עוד תקציב ואני אמרתי להם שקודם כל יוציאו את מה שהם קיבלו.

צבי קנור: אני יושב עם הגופים האלה.

אברהם מיכאלי: לגבי בריאות הפה, דיברנו על זה גם בישיבות קודמות.

אברהם מיכאלי: זה פרוייקט יפהפה והנזקקים שם הם באמת רבים.

אברהם מיכאלי: אני לא מבין למה יש תת ניצול.

אברהם מיכאלי: מתוך 3 מיליון שקלים, בקושי 250 אלף שקלים הוצאו.

צבי קנור: אני חוזר ואומר לכם שאנחנו לא מטפלים בביצוע.

צבי קנור: אנחנו מטפלים בהקצאה.

אברהם מיכאלי: בוא לא נאמר שאנחנו לא אחראים לביצוע.

אברהם מיכאלי: אם יש לי תקציב שאני מעונין להוציא אותו, אם הגוף הזה לא מבצע אותו, בוא נמצא עוד גוף.

צבי קנור: אני חוזר ואומר שזה רק התחיל באפריל 2009, כל הפרוייקטים האלו.

אברהם מיכאלי: עד עכשיו לא היה תקציב מאושר?

אברהם מיכאלי: ראיתי שבתי חולים התחלתם רק ביוני.

צבי קנור: לא, זה פיילוט.

אברהם מיכאלי: בסדר, אבל גם בפיילוט יש לכם תקציב גדול שלא נוצל.

צבי קנור: הפיילוט ניתן לתל השומר, לבית החולים השיקומי, ואנחנו כל הזמן מבקרים אותם ומנסים לדחוף אותם כי אנחנו רוצים להרחיב את זה לעוד עשרה בתי חולים.

צבי קנור: הם אומרים לנו שניתן להם לסיים את הפיילוט.

צבי קנור: אני לא יכול לזרז אותם.

אברהם מיכאלי: השאלה אם התקציב שלך הולך לאיבוד.

צבי קנור: לא הולך לאיבוד.

צבי קנור: מה פתאום?

צבי קנור: התקציב שלנו ניתן, אחרי שהפעולה בוצעה נשלחת לנו חשבונית ואז אנחנו משלמים.

צבי קנור: הכסף לא אצלם אלא הוא אצלנו.

אופיר פינס-פז: מה התקציב המלא שלהם?

דוד רותם: עוד אין תקציב מלא.

דוד רותם: רבותיי, אתם צריכים ללכת לוועדת הכספים ושם לעסוק בנושאים חשובים.

דוד רותם: אני מבקש לקבל פירוט על הסעיפים השונים, כפי שדיברנו עליהם.

דוד רותם: אני מבקש לקבל את זה מהר כי אם אני אקבל את זה תוך יומיים-שלושה, אני אקבע את הדיון לשבוע הבא.

צבי קנור: קיבלת.

דוד רותם: אל תבטיח עד שזה לא אצלי.

דורית ואג: אני אשמח אם זה יהיה אצלי עד יום חמישי.

דורית ואג: היו"ר דוד רותם: יום חמישי, זה כבר שלושה ימים.

צבי קנור: אמרתי.

צבי קנור: מה שאמרת, קיבלת.

דוד רותם: תודה.