ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 150, 2010-01-05 00:00

אופיר אקוניס: אומרת נגה רובינשטיין שזה לא בהסכמה, אז - -

נגה רובינשטיין: אני לא יודעת אם כל הנוכחים בחדר – אין כאן מסמך חתום שהנוכחים בחדר חתמו על סכמה.

נגה רובינשטיין: זה מבוסס על הסכמות שהובאו בפני הרשות השניה, עבדנו גם מול הרשות השניה בעניין הזה.

נגה רובינשטיין: זה לא שקיבלנו מכתב אישור.

אתי בנדלר: אז - - ניסוח?

נגה רובינשטיין: לא - -

אתי בנדלר: זו ההצעה הממשלתית, כרגע?

קריאה: עמדת הממשלה.

קריאה: .

אופיר אקוניס: והממשלה תומכת בעמדה שלה?

אופיר אקוניס: לא תמיד זה קורה.

נגה רובינשטיין: כן, אבל במקרה הזה יש התאמה.

נגה רובינשטיין: משרדי ממשלה מתואמים ביניהם.

ליאת גלזר: התיקונים שנעשו בהצעת החוק נוגעים בעניין חובות קולנוע- שזו היתה נקודת המחלוקת שבה הסתיים הדיון האחרון.

ליאת גלזר: התיקון הראשון – הוא גם ראשון כרונולוגית, ואולי אחר כך, בשביל ההסבר, אני אסטה קצת מהסדר של הסעיפים כדי שיהיה יותר ברור – בעצם אומר שניתן יהיה לדחות את השלמת המחויבויות בתחום הקולנוע עד סוף שנת 2014, בניגוד לנוסח הקודם שדיבר על סוף שנת 2011.

אתי בנדלר: את מדברת על חובות שמתייחסות –לאיזה שנים?

ליאת גלזר: חובות העבר עד לשנת 2008 - -

אתי בנדלר: שמתייחסות לשנים - -

ליאת גלזר: עד לשנת 2008.

אתי בנדלר: ממתי ועד מתי?

קריאה: 2004- 2008.

אתי בנדלר: אז מדברים על חובות קולנוע מ- 2004 ועד 2008 שיידחו וייפרסו לתקופה ש- ?

ליאת גלזר: כאמור, בעל הזיכיון יידרש להגיש תכנית להשלמת המחויבויות.

ליאת גלזר: מתאפשר כרגע, לפי הנוסח שאנחנו מציעים, שההשלמה תסתיים בסוף שנת 2014.

אופיר אקוניס: תוך השנתיים הראשונות של הרישיון.

נגה רובינשטיין: אין קשר.

אופיר אקוניס: מה אין קשר?

אופיר אקוניס: הרי הם כבר לא בזיכיון, הם ברישיון.

נגה רובינשטיין: המחויבות שאנחנו מדברים עליה היא מחויבות חוץ מסכית.

נגה רובינשטיין: הקולנוע לא חייב להיות משודר על מסך טלוויזיה במסגרת זיכיון או רישיון.

נגה רובינשטיין: ולכן אין קשר בין החובות שצריכים להשתלם ל - - הקולנוע, לבין השאלה אם ערוץ 10 או ערוץ 2 יהיו במסגרת משטר של זיכיונות או רישיונות – או לא ימשיכו לשדר.

נגה רובינשטיין: החובה קיימת.

ליאת גלזר: כלומר, החובה תהיה גם במידה וערוץ 10 לא יהיה בעל זיכיון או רישיון.

אתי בנדלר: אז איך תבטיחו שהוא אכן יקיים את החובה הזו?

ליאת גלזר: זה בדיוק מביא אותי לסעיף הבא.

ליאת גלזר: אני מעדיפה לדלג, כמו שאמרתי, בסדר הכרונולוגי, על סעיף קטן (6) ולעבור לסעיף שהוסף – סעיף (א2).

נחמן שי: - - -

אופיר אקוניס: לא, היא ממש לא.

אופיר אקוניס: אני אמרתי בהתחלה, אנחנו מדברים – המילה "הסכמות" לא היתה מקובלת על היועצת המשפטית של משרד התקשורת – אז על: ההבנות, או על- הנוסח החדש.

אופיר אקוניס: זו ההגדרה הכי טובה.

אופיר אקוניס: זה על סעיף שהיה במחלוקת, וזה – מחויבויות הקולנוע, והיא מסבירה את זה לחברי הוועדה ולנוכחים.

ליאת גלזר: בעצם, המנגנון שאנו מציעים הוא מנגנון של ערבות נוספת, ככל שאכן יהיו מחויבויות קולנוע שהשלמתן תיעשה מעבר לסוף 2011 תחילת 2012 – אז בעל הזיכיון יידרש להפקיד ערבות נוספת להבטחת אותן מחויבויות, והוא יידרש לעשות את זה במועד לקראת תום אותה תקופה, כמו שכתוב בסעיף- ב- 30 בנובמבר.

ליאת גלזר: והערבויות אמורות להיות ביחס של 1:1.

ליאת גלזר: כלומר, ההוצאה העתידית שהוא צריך להוציא, באותו גובה יהיה גובה הערבות.

אתי בנדלר: את התכנית להשלמת המחויבויות , בהתאם להצעת החוק, צריכים להגיש טרם העלאת החוק לקריאה שניה ושלישית, נכון?

אתי בנדלר: במהלך הדיונים, כפי שהורה היושב ראש, וכפי שהחליטה הוועדה, נמלא את התאריך – עד לאיזה תאריך.

אתי בנדלר: אינני יודעת אם גם אישור המועצה לאותן תכניות אמורות להינתן עוד לפני כניסת החוק לתוקפו – אני הבנתי שכן?

אתי בנדלר: כל נציגי הממשלה והרשות השניה מהנהנים בראשם, אני אומרת את זה לצורך הפרוטוקול.

אתי בנדלר: אם כך, כשהחוק יעלה לקריאה שניה ושלישית במליאה, בעצם, הפריסה של מחויבויות העבר לקולנוע תהיה ידועה מראש לאיזו תקופה היא מתבקשת.

אתי בנדלר: בהנחה שמדובר בפריסה מ- 2010 עד 2014- הרי כבר במועד הזה תדעו שמבקשים לפרוס א המחויבויות האלה מעבר לתקופת הארכת הזיכיון שאליה מתייחסת הצעת החוק, שמתייחסת להארכה 2010 עד ינואר 2012.

אתי בנדלר: כיצד תבטיחו במועד הזה את קיום המחויבויות?

ליאת גלזר: זה כבר נמצא.

ליאת גלזר: גם בנוסח הקודם יש 20 מיליון ש"ח ערבויות שנועדו להבטיח את מילוי התכנית להשלמת סוגה עלית והקולנוע.

ליאת גלזר: הערבויות האלה הן רלבנטיות לתקופה הזו שמסתיימת בסוף שנת 2011.

אתי בנדלר: סך כל המחויבויות לסוגה עלית ולקולנוע הן 20 מיליון ש"ח?

ליאת גלזר: זה סך הערבויות שנמצא בהצעת החוק הקודם - -

אתי בנדלר: ערבויות בסך 20 מיליון ש"ח מיועדות להבטיח מחויבויות באיזה סך ?

קריאות: - - -

נגה רובינשטיין: מלכתחילה- גובה הערבות אינו תואם את גובה המחויבות.

נגה רובינשטיין: זאת אומרת, כמו במקרים אחרים שאנחנו מכירים, היקף הערבות הוא לא שקל מול שקל לעומת גובה המחיר.

נגה רובינשטיין: לעניין הקולנוע - ככל שחוק הקולנוע לא יתמלא עד תום תקופת הזיכיון, עושים הערכה ראשונה- אז, יידרש ערוץ 10 לשים את מלוא המחויבות של הערבות באופן שיהיה שקל מול שקל.

נגה רובינשטיין: שקל של החוב מול שקל של ערבות.

דבורה קמחי: רק לשם הפרופורציה: בידי הרשות השניה תהינה ערבויות בסכום של 60 מיליון שקלים.

דבורה קמחי: 40 מיליון שקלים ערבויות קיימות שיוארכו, ועוד 20 מיליון שקלים.

אופיר אקוניס: אתה רוצה להעיר משהו?

אופיר אקוניס: – לא.

אופיר אקוניס: זאת אומרת, זה מקובל עליכם, המתווה.

אופיר אקוניס: וכמובן – ישראל 10.

אופיר אקוניס: המתווה הזה מקובל עליכם, זה היה בהידברות אתכם, במשך השלושה שבועות, וכו'.

קריאות: - -

ליאת גלזר: התיקונים הנוספים בהמשך תיקון החקיקה נוגעים, בעצם, למתן הקלות דומות בתחום מחויבויות קולנוע גם לזכייני ערוץ 2, מטעמים של שוויון.

ליאת גלזר: כלומר, גם להם מתאפשר מנגנון של הגשת תכנית לפריסת מחויבויות קולנוע עד לסוף שנת 2014.

ליאת גלזר: זה הסעיף (א1)(1) בעמוד 13.

ליאת גלזר: זה עיקרו של ההסדר בעניין הקולנוע.

דורון אבני: רק לחדד –בהקשר הזה: ככל שלא תועמד הערבות, בסוף התקופה, בסוף 2011, אזי – לפי מה שמוצע, יראו בכך הפרה של תנאי מהותי בזיכיון, מה שאומר, במילים אחרות, שאותו גורם מפר לא יוכל לקבל הארכת זיכיון או רישיון, וזו נקודה חשובה.

דורון אבני: זה נכון, כרגע.

אופיר אקוניס: טוב.

אופיר אקוניס: אם הסעי מקובל על כולם, כולל על הזכיין, על היוצרים, על הממשלה - -

נחמן שי: איזה סעיף?

נחמן שי: אני לא מבין.

נחמן שי: אני רואה פה את המכתב שכתב אדון סמירה.

נחמן שי: על איזה סעיף מדובר?

נחמן שי: אני מודה שאני לא מבין.

אופיר אקוניס: עוד מעט תהיה הקראה.

נחמן שי: אני לא יודע.

נחמן שי: יש לי הרגשה שיש פה משהו שלא ידענו עליו - -

קריאות: - - -

אופיר אקוניס: שלא ידענו?

אופיר אקוניס: אני עצרתי את הישיבה - -

נחמן שי: אני מחפש לראות איפה הטריק.

נחמן שי: אני רוצה לדעת, כמו שאמר לי אלכס --

אופיר אקוניס: אלכס יכול לשאול אותי - -

אלכס מילר: לא, אתם הייתם בשיחה ביניכם - -

אופיר אקוניס: לא היינו בשיחה בינינו, אנחנו במליאת הוועדה.

אופיר אקוניס: אנחנו לא בשיחה בינינו, הדברים נאמרו, - - מקובל, אין הערות על הסעיף.

אופיר אקוניס: זו היתה הסיבה לעצירת הישיבה בפעם הקודמת, כדי שילכו וידונו מזה מחוץ לחדר, ולכן אנחנו ממשיכים.

אופיר אקוניס: רבותיי.

קריאה: סליחה, אדוני היושב ראש – על החלק הנוגע לעניין 10- כי ניתנה סקירה קצרה בנגיעה לערוץ 2- כשיגיע הסעיף אנחנו כן נתייחס לזה.

גדעון קורן: - - מה ששמענו בדיון קודם היה שה – יהיה מותנה בזה שיהיה הסדר להסדרת חובות ישראל 10 לתקופת הזיכיון המוארכת.

גדעון קורן: אני חושב שהדברים הוצגו פה בצורה לא שלמה, משום שהלכה למעשה, במקום להסדיר את כל החובות האלה במהלך השנתיים הקרובות, מתקבלת פה פריסה ל- 5 שנים, בניגוד למה שנאמר על ידי חברי כנסת מסוימים שגם אם תהיה פריסה כזו אז הפריסה תהיה מותנית בהבטחת הקיום של ההתחייבות הזו – אין הבטחה של הקיום של ההתחייבות הזו, בניגוד למה ש – משרד התקשורת משום שהביטחון לקיום ההתחייבות יינתן, אם בכלל, רק בסוף שנת 2011.

גדעון קורן: כלומר, התוצאה של הפריסה הזו ל- 5 שנים היא קודם כל שאין השלמה של המחויבות בתקופה של השנתיים, ובי"ת – הביטחון שתהיה השלמה כזו זה מה שהוועדה עמדה עליו בתשובה להערה קודמת שלנו – גם הוא איננו מתקיים כי הביטחון עכשיו יינתן, אם בכלל, בתום תקופת השנתיים.

גדעון קורן: אני מתפלא על דברי היועץ המשפטי של הרשות השניה משום שלפחות לעת הזו היה צריך להיות קצת יותר מרוסן באמירות על כך שכאשר יש התחייבות אז תהיה הפרת מחויבות ואז יאכפו את ההתחייבות – וכל מיני דברים כאלה.

גדעון קורן: כנראה שלא כולם לומדים מהניסיון.

גדעון קורן: כל מה שיכול לקרות אחרי שההתחייבות הזו לא תקוים הוא שלקראת סוף שנת 2011 יהיה פה דיון נוסף שבו תתבקש פריסה נוספת, - - נוספת, - - נוסף, או כל בקשה נוספת אחרת.

גדעון קורן: - - מתנגדת למגמה הזו.

גדעון קורן: היא חושבת כפי שעומדים על קיום מחויבויות של אחרים צריכים לעמוד גם על מחויבויות אלה.

גדעון קורן: מהצד השני, אם ניתנות ההקלות בניגוד לעמדתנו, ההקלות האלה צריכות לחול לא רק על הזכייניות הקיימות אלא גם על הזכייניות לשעבר.

גדעון קורן: משרד התקשורת לא הוציא עד היום – לא בסעיף הזה ולא בסעיפים אחרים שום פתרון לזכיינית, שהיה חלק מאותה הסדרה ואותה - - ולשאלה איך ייווצר השוויון כלפי אותה זכיינית, לא במסגרת הסעיפים האחרים - - -

מנשה סמירה: הערה קצרה לסיפה בלבד- אתה בעצם רוצה השלמת כסף - - -

קריאות: - - -

מנשה סמירה: לגבי הסיפה של דבריו של עורך הדין קורן - אם החוק יאושר וההתאמות יאושרו, תיעשה גם התאמה לגבי החוב של 1,4 מיליון לגבי "טלעד" בפריסה זהה.

מנשה סמירה: זה מופיע בהצעה המנהלית שלנו.

מנשה סמירה: לא היה צריך להכניס את זה לחוק, עד כמה שאני מבין.

מנשה סמירה: יש לנו את האישור לבצע את זה מבלי שזה ייכנס לחוק.

נגה רובינשטיין: הדברים הם לחלוטין נכונים.

נגה רובינשטיין: אפשרות לפריסה קיימת, מבחינת הרשות השניה, זה בסמכויותיה.

נגה רובינשטיין: העובדה שזה לא נכנס לחוק אין משמעה שאין כוונה לפרוס את הדברים האלה.

נגה רובינשטיין: זה לא נדרש שזה יהיה בתוך החוק כיוון שהחוק מסדיר את פעילותם של בעלי הזיכיון - -

לאה ורון: - שואלת למה זה לא נעשה לגבי "טלעד" עד היום .

מנשה סמירה: הוסבר לעורך הדין קורן שישראל 10 יחזיקו כרגע 40, ועם סיום הליך החקיקה – כ- 60

מנשה סמירה: מיליון ש"ח ערבויות שנועדו לכסות גם את הפעילות הזו.

מנשה סמירה: יתרה מזו, בסוף 2011 הם ישאירו את ה-20 מיליון לטובת הקולנוע.

מנשה סמירה: כלומר, אנחנו נמשיך להישאר בטוחים רק אם הם יעמדו במלוא הדברים.

גדעון קורן: בינתיים, שלוש שנים - -

מנשה סמירה: הערה שניה - המקרה של "טלעד" מלמד אותנו שההסדרה הזן שנעשית כלפי ישראל 10 – פריסת הקולנוע, יושמה דה פקטו, הלכה למעשה, לגבי "טלעד", שלאחר סיום הזיכיון אפשרנו לה להמשיך ולהחזיר מחויבויות על אף שהיא לא משדרת.

מנשה סמירה: כך שהמקרה הזה שהעלית הוא לא תקדימי.

אופיר אקוניס: אם אין הערות, אני מציע שנתחיל בהקראה.

ליאת גלזר: הקראנו בישיבה הקודמת

אופיר אקוניס: את צודקת, הקראנו את סעיף 2 ונתקענו בו.

אופיר אקוניס: טוב, צריך להתחיל לקרוא מסעיף 1.

לאה ורון: סעיף 1 – הוועדה החליטה לדלג עליו –

אופיר אקוניס: אז אנחנו חוזרים אליו.

אופיר אקוניס: הגענו להסכמה עם שר התקשורת, עם חבר הכנסת אורלב ואתי שהסעיף הזה יימחק מהחוק, יימחק.

נגה רובינשטיין: הסעיף של ירושלים?

אופיר אקוניס: כן.

נגה רובינשטיין: אבל משמעות הדבר היא - -

אופיר אקוניס: משמעות הדבר היא שאני וחבר הכנסת אורלב והשר כחלון, שהוא חלק מממשלה שרואה עצמה מחויבת לנושא ירושלים בהרבה דברים לא יכולה להיות חלק מסעיף כזה.

אופיר אקוניס: זה הכל.

נגה רובינשטיין: זו לא שאלה משפטית.

נגה רובינשטיין: רק בהיבט המשפטי אני מבקשת להבהיר שמשמעות הדבר היא שערוץ 10 היה בהפרה עד היום של הדבר הזה, וזה מה שצריך לבוא בכלל חשבון כאשר המועצה מאשרת את תכניותיו לקראת הארכת הזיכיון, והיא צריכה להביא את זה בחשבון.

נגה רובינשטיין: הנקודה הנוספת היא שיום אחר תיקון החקיקה – אם ערוץ 10 לא עובר לירושלים, בהגדרתה כפי שהיא ניתנה בפסיקה בהקשר זה, הוא בהפרה, וזיכיונו צריך להישלל.

נגה רובינשטיין: אז השאלה היא אם בכלל יהיה ניתן להאריך את הזיכיון בסיטואציה הזו.

נגה רובינשטיין: אני כן רוצה לשים את הדברים על השולחן כדי שלא נתפתל, וכדי ושלא תהיה כאן החלטה אחת ואחר כך יגידו שהפקידות מבצעת אותה באופן שונה.

נחמן שי: חלק משערותיי הלבנות קשורות לנושא הזה של אולפן חדשות בירושלים.

נחמן שי: הרשות החליטה בשעתו להרחיב את שטח השיפוט של עירית ירושלים עד נווה אילן, כשהיא בולעת בדרך גם את מבשרת ציון, מקום מגוריי, שלמיטב ידיעתי עדיין יש לו רשות מקומית.

נחמן שי: בוא נחליט שירושלים מגיעה עד תל אביב.

נחמן שי: הרי זה ברור שאם החוק יישאר כמו שהוא, אומרת נגה רובינשטיין שהם לא יעבירו את חברת החדשות לירושלים.

נחמן שי: אז או שתקבע 8 שנים, 10 שנים כתקופת grace, אבל אם תמחוק את זה ותכפה עליהם מייד תנאי שהם לא עומדים בו, מהיום הראשון -= ואגב, באופן דומה צריך להחליט גם על ערוץ 2.

נחמן שי: מאיפה נבעה התפיסה שגם נווה אילן כלול במרחב הטריטוריאלי של ירושלים?

נחמן שי: אני חסיד גדול של ירושלים, אני מאד רוצה שזה יבוא לירושלים.

נחמן שי: זה לא יקרה.

נחמן שי: אז צריך להיות ריאליסטי בעניין הזה.

נחמן שי: , ולחשוב – או על תקופת מעבר שהיא ארוכה, או להחיל את אותו כלל גם על הרשות השניה.

דורון אבני: אני רוצה לחזק את הדברים שנאמרו פה על ידי היועץ המשפטי של משרד התקשורת.

דורון אבני: הנושא של מקום מושבה של חברת החדשות, של חדשות 10, למעשה- נבחן על ידי.

דורון אבני: ניתנה על ידי חוות דעת משפטית למועצה לפיה חדשות 10 מפרה את הוראות הזיכיון ולמעשה אנחנו צריכים לקיים הליך של שלילת זיכיון.

דורון אבני: הפרה זו של חדשות 10 מתגלגלת גם והופכת להיות הפרה של ישראל 10, בגלל שישראל 10 היא בעלת המניות בחדשות 10.

דורון אבני: לפיכך, אנחנו ממש לא רוצים להתגלגל לסיטואציה שבה לא נוכל להאריך את הזיכיון למרות כל המאמצים שנעשים פה, או שיום אחרי שנאריך את הזיכיון המועצה תחויב לקיים הליך של שלילת זיכיון, ואני כבר מדגיש שלפי חוות דעתי, שכבר נכתבה, מדובר בהפרה מהותית של הזיכיון.

דורון אבני: זו לא הפרה של מה בכך שאפשר להתעלם ממנה.

דורון אבני: כך שאנחנו לא מתערבים בהיבטים הפוליטיים, לא זה המקום לדון זה.

דורון אבני: אני רק נוגע בסוגיה המשפטית שהיא לא קלת ערך.

דורון אבני: אנחנו לא רוצים שכל העבודה שנעשתה פה תהיה לשווא.

נילי בן גיגי: לעניין ירושלים – עם כל הכבוד, נדמה לי שמיקום חברת החדשות אינה סוגיה פוליטית.

נילי בן גיגי: הדבר הזה היה ידוע להם מראש תוך כדי, בזמן, ועד היום.

נילי בן גיגי: כלומר, נותנים פה על מתן תקופת grace - -

קריאות: - -

נילי בן גיגי: אני מבקשת להצטרף לדרישה של החובה של ערוץ 10 וחברת החדשות לשדר מירושלים ושהנושא הזה לא יפחת, לא ייסוג, לא יימחק, לא יוסג ולא יידחה - -

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: אם אני לא מוחק – הסעיף מאפשר להם.

דורון אבני: אבל אם הוא לא נמחק, הם מחר צריכים לעבור לירושלים, וזה לא יקרה.

נילי בן גיגי: ועל זה אני מדברת.

מנשה סמירה: אני מבקש להבהיר, כי לא ברור קצת מה מוחקים ומה לא מוחקים.

מנשה סמירה: נכון להיום, על פי החוק, הם חייבים להיות בירושלים.

מנשה סמירה: הם נמצאים בהפרה, כפי שנאמר כאן, וכעת, בסוגיית הארכת הזיכיון, אם הם לא עוברים - -

נחמן שי: מה עם חדשות ערוץ 2?

נחמן שי: הנחתם להם , בנווה אילן?

נחמן שי: זה בסדר?

קריאה: לא, לא.

קריאה: על פי פסיקת בית המשפט – נווה אילן זה ירושלים.

קריאות: - -

קריאה: אגב, כדאי לציין שמנכ"ל חדשות 2 פנה לרשות השניה והודיע שגם הוא מתכוון לעבור לתל אביב.

מנשה סמירה: אני מבקש להבהיר את הנקודה, כי היא חשובה מאד, וכדאי שנשמע את ישראל 10.

מנשה סמירה: על פי החוק הקיים חברת החדשות צריכה להיות בירושלים.

מנשה סמירה: הם לא עמדו בזה, וזו הפרה, וכאמור – הנושא הזה עלה ונמצא על סדר היום.

מנשה סמירה: ללא הסדרת העניין הזה לא ניתן יהיה להאריך את הזיכיון.

מנשה סמירה: יש חוות דעת משפטית חד משמעית שמדברת על הפרה מהותית.

מנשה סמירה: לא ניתן יהיה למשוך את זה.

מנשה סמירה: בהסדרה, בתיקון החקיקה, הועלו הצעות כיצד להסדיר את תקופת המעבר.

מנשה סמירה: ברגע שאתה מוחק – אתה מוחק את הסעיף שנועד להסדיר את תקופת המעבר לירושלים.

מנשה סמירה: היה והוא יימחק, אנחנו חוזרים לחוק המקורי, ואז, כפי שנאמר כאן, כדאי לשמוע מישראל 10 – אם תוך שבועיים ימים עד ישיבת המועצה ב- 17 לינואר הם יהיו מסוגלים להעמיד חברת חדשות בירושלים.

דורון אבני: כשהכוונה היא, אליבא דחוות הדעת, להעמיד את האולפן המרכזי של חדשות 10 בירושלים.

נחמן שי: זה לא יקרה.

אופיר אקוניס: נשאל את ערוץ ישראל 10 כדי לשמוע.

אופיר אקוניס: זה מעניין.

אופיר אקוניס: אני חושב שלא היה מקום בכלל לכתוב את הסעיף הזה.

אופיר אקוניס: לממשלה כזו?

אופיר אקוניס: באמת.

אופיר אקוניס: דיברנו על זה כבר בישיבה הקודמת.

אופיר אקוניס: זה לעשות פלסתר מהחוק המקורי.

דורון אבני: מה עדיף, שהמצב הקיים יעשה פלסתר את החוק?

אופיר אקוניס: זה לעשות פלסתר מעצמנו – שמדברים על ירושלים ונותנים הקלות מהסוג הזה.

אופיר אקוניס: יש פה בעיה.

אופיר אקוניס: כשכותבים סעיף כזה אז צריך לחשוב גם מה המחיר.

נחמן שי: אני מרגיש כמו בריקוד תימני- צעד קדימה ושני צעדים לאחור.

נחמן שי: מצד אחד הולכים פה לקראת פתרון, אני מקווה, סוף סוף, בנושא הקולנוע הישראלי.

נחמן שי: עכשיו אתה לוקח את זה אחורה.

נחמן שי: לא נזוז.

נחמן שי: שאל את יוסי ורשבסקי כמה זה עולה לו להעביר - -

יוסי ורשבסקי: אני במבוכה מהדיון לגבי ירושלים– כל אחד מנסה להראות כמה ירושלים חשובה לו.

יוסי ורשבסקי: אני אנסה להתנסח בזהירות.

יוסי ורשבסקי: יש לי השגה לגבי מה שדורון אבני אמר לגבי נווה אילן שהיא ירושלים – אני יודע בדיוק איך בית המשפט אמר, ואני יודע איך פתאום נווה אילן הפכה לירושלים – לא פה המקום לפרט.

יוסי ורשבסקי: בואו נהיה גם מעשיים וגם פרקטיים – חברת ישראל 10 שמפעילה גם את חברת החדשות בשותפות עם הרשות השניה, הפסידה עד היום- אני לא אחזור על כל המספרים.

יוסי ורשבסקי: אני מתקשה להגיד את הדברים בזהירות: אנחנו מקיימים פעילות מאד משמעותית בירושלים עצמה.

יוסי ורשבסקי: פעילות מאד משמעותית.

יוסי ורשבסקי: יש לנו אולפן גדול,.

יוסי ורשבסקי: 15% מעובדנו הם ירושלים, שעובדים פה, בירושלים, לא במבואות.

יוסי ורשבסקי: כרגע אין באפשרותנו, אחרי כל המחויבויות שאנחנו לוקחים על עצמנו, לעבור לירושלים.

יוסי ורשבסקי: וגם נראה לי לא ישים בשנה הקרובה, לא רק כרגע.

יוסי ורשבסקי: אני חושב שצריך לשים את הדברים על השולחן, ואני חושב שדווקא מי שירושלים חשובה לו, כמו כל חברי הכנסת שנוכחים פה, צריך לא לעשות צחוק מחוקים, ולבוא ולהגיד מה אפשר ומה אי אפשר.

יוסי ורשבסקי: אפשר להעביר- למה רק את חברות החדשות?

יוסי ורשבסקי: למה שכל החברות לא יעברו לירושלים?

יוסי ורשבסקי: אני מרגיש שבאמת צריכים לשים את הדברים על השולחן ולטפל בהם כמו שצריך, כמו שמר סמירה אמר.

יוסי ורשבסקי: בואו לא נטאטא את הדברים, ולא נגיד אחרי זה – הפרות, בואו נפתור את הבעיה כמו שצריך.

נחמן שי: מה הפשרה?

אופיר אקוניס: אני ביקשתי מחבר הכנסת אורלב לבוא לפה.

אופיר אקוניס: הוא הוסמך על ידי שר התקשורת להתוות מתווה של פשרה כלשהי, ותיכף נשמע מה הוא אומר.

אופיר אקוניס: אני, בכל מקרה, לא יכול להצביע בעד.

אופיר אקוניס: יכול להיות שאני אצביע נגד ואני אפול.

נגה רובינשטיין: אפשר להציג את ההצעה שלנו?

נגה רובינשטיין: אני חושבת שמה שאנחנו מציעים כאן הוא סוג של פשרה, כי זה יוצר גשר לקראת מעבר של ערוץ 10 לירושלים, בשידורי החדשות שלו.

נגה רובינשטיין: אם נוכל להציג את זה, יכול להיות שחברי הכנסת ישתכנעו שזה הפתרון הנכון, כי הפתרון כאן לא אומר – לא ירושלים.

נגה רובינשטיין: הוא אומר: יוקם אולפן משני לתקופה מוגבלת בירושלים, ולאחר מכן - -

אופיר אקוניס: לא, הוא אומר שיש לו.

אופיר אקוניס: 15% מהעובדים שלו - -

לאה ורון: וזו ההגדרה של "אולפן משנ"?

אתי בנדלר: בדיונים שהיו לנו אני דרשתי להגדיר מה זה "אולפן משני".

אתי בנדלר: אני גם אמרתי שאני לא מוכנה לכלול נוסח שאני לא יודעת מה הוא.

נגה רובינשטיין: או.

נגה רובינשטיין: קיי.

נגה רובינשטיין: היועצת המשפטית של הוועדה ביקשה הגדרה מה זה "אולפן משני", וככל שזה משה שיידרש מאתנו ניתן הגדרה של "אולפן משני", כמובן – על פי עמדת הרשות השניה ובהתייעצות אתה, כי היא הגורם המקצועי הרלבנטי לעניין הזה.

נורית דאבוש: בואו נגיד משהו היסטורי .

נורית דאבוש: ההסדר עם ההעברה של חברת החדשות לירושלים היה הסדר שנכתב על ידי מנכ"ל הרשות השניה, דאז, מוטי שקלאר, והיה פעיל במשך 3 שנים ראשונות, לדעתי, לפעילותו של ישראל 10, ולכן לא צריך הגדרה מחודשת – יש כבר נוסח כזה, תקדים כזה, הם עבדו ככה, בגלל זה הם היו יכולים לשדר מגבעתיים.

נורית דאבוש: אפשר לקחת את הנוסח הזה.

נורית דאבוש: הנוסח הזה קיים, הוא הוגדר מקצועית והוא אושר על ידי מועצת הרשות השניה, דאז.

נורית דאבוש: הנה הנוסח, הנוסח הוא מאד ברור.

אתי בנדלר: רק אנחנו לא מכירים אותו.

אתי בנדלר: הוועדה מתבקשת כרגע בנוסח שהוצע בהצעת החוק הממשלתית לאשר נוסח חסר- תיבת מילים שהמשמעות שלה לא ברורה.

אתי בנדלר: אני לא תומכת ולא מתנגדת לשום הגדרה של "אולפן משני".

אתי בנדלר: כל מה שביקשתי- שתובא בפני הוועדה הצעת נוסח, כדי שהוועדה תאשר אותה כחלק מהחוק.

אתי בנדלר: אם היא תחליט לאשר את הסעיף זה, כמובן.

מנשה סמירה: חייכנו לגבי האולפן המשני כי כפי ששמת לב, את מלוא היצירתיות הפעלנו לא רק בנושא הזה, בהרבה נושאים.

מנשה סמירה: גם בנושא הזה כבר ישבנו על המדוכה, וזה לא פשוט להגדיר את זה כך שזה יעבור את העניים של היועצת המשפטית של הוועדה.

מנשה סמירה: אז כך שאני, בעניין הזה, אומר מראש שזה לא פשוט.

מנשה סמירה: אני רוצה לומר כך: נשים את הדברים על השולחן.

מנשה סמירה: ירושלים – בוודאי שהיא חיונית.

מנשה סמירה: בוודאי שהחברה צריכה להיות בירושלים.

מנשה סמירה: בעת הזו, לקבוע באופן קטגורי מעבר חד, הם לא מסוגלים- אני אומר את זה מבחינה מקצועית.

מנשה סמירה: זה יפיל את ישראל 10.

אופיר אקוניס: לא קבענו מעבר חד.

אופיר אקוניס: אתה אומר - -

נגה רובינשטיין: כי זה המצב המשפטי הקיים .

נגה רובינשטיין: המצב המשפטי הקיים מחייב אותם לשדר מירושלים.

קריאות: - - -

אופיר אקוניס: זה כמו שיהיה חוק יסוד: הממשלה שייקבע שמקום מושבה של הממשלה הוא בירושלים והיא תעבוד 6 ימים בשבוע מתל אביב.

אופיר אקוניס: זה על אותו עיקרון, פחות או יותר.

אופיר אקוניס: ואז יבואו ויגידו- זה לא הגיוני עכשיו להעביר את כל משרדי הממשלה.

אופיר אקוניס: אז זה על אותו עיקרון, פחות או יותר.

מנשה סמירה: הסיבה שהצטרפנו לזה – כי צריך לראות את זה כשלב מעבר , את השנתיים האלה, לקראת הסדרה סופית של ערוצי הטלוויזיה, בין אם זה ברישיון, בין אם זה בזיכיון.

קריאות: - -

מנשה סמירה: אני מבקש להשלים – זו בדיוק הנקודה: שצריך לדרוש, יכול להיות כתוספת לחקיקה, שהם יציגו תכנית מעבר לירושלים בתוך שנתיים.

אופיר אקוניס: או.

אופיר אקוניס: קיי.

אופיר אקוניס: אז בכל מקרה משנים את הסעיף, אי אפשר להצביע עליו as is.

נגה רובינשטיין: -

אתי בנדלר: יש לכם הצעת הדרה ל "אולפן משני"?

אתי בנדלר: הבו לי הגדרה - -

קריאות: - -

אתי בנדלר: אני גם מבקשת לדעת מה יקרה אם זכייניות ערוץ 2 תממשנה את איומיהן לעזוב את ירושלים עקב אי אכיפת הסעיף הזה.

אתי בנדלר: קריאות: - -

אתי בנדלר: נווה אילן.

אופיר אקוניס: אני מכיר היטב את גבולות ירושלים המורחבת ואלה ששורינו בחוק יסוד: ירושלים, בתיקון מצא ב-2000, יהושע מצא, ונווה אילן לא בגבולות הללו.

אופיר אקוניס: לא בגבולות המוניציפאליים של ירושלים.

נחמן שי: לא בישיבה – אני אתן לך את כל סיפור המעשה.

קריאות: ---

אופיר אקוניס: את מנסחת איזה נוסח ברוח הרעיון של מנשה סמירה, שהוא רעיון טוב?

נגה רובינשטיין: של ההסדר השלילי?

אופיר אקוניס: אני שואל את יוסי ורשבסקי: רוצים להכין כאן סעיף שיכין אותך למעבר לירושלים.

יוסי ורשבסקי: תראו, רבותיי - -

אופיר אקוניס: רגע, אתה צריך לבוא ולומר לנו שתתחיל בהכנות לדבר הזה.

קריאה: מה הפשרה, תגיד לנו?

אופיר אקוניס: שהאולפן המרכזי יהיה בירושלים.

אופיר אקוניס: מנשה העביר נוסח.

קריאות: - -

אופיר אקוניס: אני שואל את יוסי ורשבסקי על התכניות.

אופיר אקוניס: האם כמנהל כללי של חברת ישראל 10 הוא מכין תכנית לדבר הזה.

יוסי ורשבסקי: כמנהל הכללי של ישראל 10 שקיבל הסכם לפני חצי שנה, הסכם שהוא חשב שהוא מתחיל לעבוד לפני חצי שנה על החזרים ועל החזר חובות ומהחצי השנה הזו נוספו לנו, לדעתי, החזרים של משהו כמו 35 מיליון שקלים והחברה מתכוונת לעמוד בכל מה שהיא התחייבה עד עתה ככתבו וכלשונו.

יוסי ורשבסקי: המקורות נגמרו.

יוסי ורשבסקי: לבוא ולהגיד שאני אעשה תכנית-תכנית אני יכול לעשות.

יוסי ורשבסקי: לא נראה לי שאפשר ליישם את התכנית במסגרת המקורות שיש לחברה.

נגה רובינשטיין: אנחנו מדברים על היישום של הדבר הזה בעוד שנתיים.

נגה רובינשטיין: אם אתה לא יכול לעשות את הדבר הזה בעוד שנתיים אז חבל גם ללכת על הסעיף בנוסחו המקורי.

יוסי ורשבסקי: יכול להיות.

יוסי ורשבסקי: תראי, מדובר פה - -

אופיר אקוניס: עושים חוק מיוחד להארכת הזיכיון של החברה שלך.

אופיר אקוניס: אתה צריך להראות שאתה רוצה אותו.

יוסי ורשבסקי: אנחנו מאד רוצים וגם רוצים לעמוד בכל מה שאנחנו מתחייבים.

יוסי ורשבסקי: להגיד שפה, בלי שאני מדבר עם בעלי המניות שלי, שיש פה פתאום מקור נסתר של 40 מיליון שקל, שזו עלות מעבר כזאת – לא נראה לי שאני יכול.

אופיר אקוניס: אני מציע לא להצביע על הסעיף.

אופיר אקוניס: זה סעיף במחלוקת.

נגה רובינשטיין: הסעיף הזה נמצא בפניכם כבר מספר חודשים.

נגה רובינשטיין: אם אין בכוונת

נגה רובינשטיין: כם לקיים את הוראות הסעיף בתום השנתיים ולעבור באופן מלא לירושלים, אז אל"ף- נכון היה שנדע את זה מלכתחילה.

נגה רובינשטיין: אבל - -

יוסי ורשבסקי: היו לנו השגות לגבי הרבה דברים שבסוף, באמת- נכנענו וקיבלנו את דעתכם.

יוסי ורשבסקי: חשבנו שיש ביכולתנו לעבור.

יוסי ורשבסקי: אני מדבר אתך על כל מיני מחויבויות שלקחנו על עצמנו בחצי השנה האחרונה שחשבנו שלא ניקח.

אופיר אקוניס: בוא נעשה סיכום ביניים – הצעתי למחוק את סעיף מספר 1, שגם אמרתי בפעם הקודמת שאני לא יכול לקבל אותו, יחד אתך ועם חבר הכנסת ציון פיניאן.

אופיר אקוניס: אם אינני טועה, זה היה בישיבה קודמת באולם אחר, ואז אמרו לנו שהמשמעות של זה זו הפרה מיידית, ובעצם – שלילת הזיכיון או פרסום מכרז חדש.

אופיר אקוניס: לא היינו רוצים באמת בדבר הזה, וגם לא נדמה כרגע שזה קשה לביצוע.

אופיר אקוניס: אז אנחנו הצענו, על פי הצעתו של מר סמירה, ובתמיכת הגב' דאבוש נוסח נוסף שבא ואומר שבשנתיים הללו, או אפילו לפני, בתוך השנתיים – יש לך נוסח?

נגה רובינשטיין: העיקרון הוא להישאר עם הסעיף הנמצא היום אבל לחייב את ישראל 10 להגיש תכנית לפיה בתום שנתיים, בחודש ינואר, 2011 הם עוברים לירושלים, תכנית שתאושר ותהיה חלק מהתנאים - -

קריאות: - -

נגה רובינשטיין: תושלם עד 2011 ומאז ערוץ 10 יצטרך לשדר מירושלים במסגרת שידורי החדשות.

קריאות: - - -

נגה רובינשטיין: ההצעה שאנחנו מדברים עליה כעת היא לאפשר לישראל 10 במהלך התקופה - -

זבולון אורלב: קודם כל תגידי – מה יהיה הסטאטוס החוקי לפי הצעתך.

זבולון אורלב: איזה חוק נשאר?

נגה רובינשטיין: החוק היום מחייב את חדשות ישראל 10 לשדר מירושלים - -

זבולון אורלב: החוק המקורי.

זבולון אורלב: החוק המקורי לא משתנה.

נגה רובינשטיין: החוק המקורי לפי הצעתנו משתנה.

נגה רובינשטיין: הצעת החוק שבאנו אתה לוועדת הכלכלה אומרת שבמהלך השנתיים הקרובות ערוץ ישראל 10 יוכל להמשיך לשדר במקום שידוריו כפי שהוא היום – אני מדברת על חברת החדשות של ישראל 10, כאשר הוא יעמוד בהוראות החוק ככל שיוקם אולפן שידורים משני.

נגה רובינשטיין: בסוף 2011 על חדשות 10 יהיה לעבור - -

זבולון אורלב: כלומר, את משנה את נוסח המחוק המקורי.

קריאות: - -

נגה רובינשטיין: הסעיף המקורי נשאר במתכונתו.

אופיר אקוניס: הכחול משנה את הלבן.

נגה רובינשטיין: אבל הסעיף הלבן אינו נמחק.

אופיר אקוניס: כתוב כאן: 3א' – זה החוק הראשי, הלבן.

אופיר אקוניס: החוק הזה בא לתקן - - וכתוב: תיקון סעיף 3א - - -

נגה רובינשטיין: הסעיף הלבן אינו נמחק.

נגה רובינשטיין: יש תוספת, מעין הוראת שעה.

נגה רובינשטיין: ולכן, הסעיף בחוק נותר.

מנשה סמירה: כתוב: "...

מנשה סמירה: ואחריו יבוא"- -

אתי בנדלר: תן לנגה להסביר.

זבולון אורלב: אם אני מבין את הצעתך נכון, את בעצם מציעה שמה שכתוב בכחול – שיישאר.

נגה רובינשטיין: רק נבהיר שהכחול לא מוחק את הסעיף הקיים היום בחוק הלבן, אלא משנה את ההסדר לתקופה של שנתיים.

אתי בנדלר: לגבי הערוץ השלישי בלבד, שיהיה ברור.

נגה רובינשטיין: נכון.

נגה רובינשטיין: לגבי הערוץ השלישי, המסחרי, בלבד.

נגה רובינשטיין: אנחנו מציעים להוסיף, בהמשך לדיון שהיה כאן קודם, עוד חלק - - -

זבולון אורלב: איפה הייתם מאז שחוקק החוק הזה והיתה הפרה?

זבולון אורלב: איפה הייתם?

זבולון אורלב: לא כאב לכם שמאז שחוקק החוק – שש שנים - - אני אגיד לך מה אני מציע: אני מאד מפחד, שוב, מניסיוני – שחקיקה שהיא לשנתיים היא לא לשנתיים.

זבולון אורלב: אני אראה לך הרבה הוראות שעה שהן הוראת שעה ועוד הוראת שעה ועוד הוראת שעה.

זבולון אורלב: החל מחוק ההסדרים, שככה התחיל.

זבולון אורלב: לכן, אני מאד חושש מהמצב הזה.

זבולון אורלב: אני לא חולק על התוצאה שרוצים להגיע אליה.

זבולון אורלב: הסברתי.

זבולון אורלב: אני לא טמבל מוחלט ואני מבין שבתוך שנתיים, תוך שנה, אי אפשר להביא לקיום החוק במלואו.

זבולון אורלב: אני מבין את הדבר הזה.

זבולון אורלב: במקרה גם אני ניהלתי פעם משרד קטן.

זבולון אורלב: במקרה גם הייתי פעם שר.

זבולון אורלב: אני מבין מה אפשר ומה אי אפשר.

זבולון אורלב: זה ברור לי לחלוטין.

זבולון אורלב: השאלה – מה הנורמה.

זבולון אורלב: אני דבק בזה שלא תוסיפו תג ולא פסיק לחוק המקורי, אבל ערוץ 10 יודיע למועצת – במשך 6 שנים חטאנו, פשענו, עווינו.

זבולון אורלב: בעיקבות הדיון החלטנו לתקן את דרכנו ואנו מודיעים: אנחנו מתחייבים בשנת 2010 להתחיל לזוז לכיוון ירושלים.

זבולון אורלב: נזיז X אחוזים מההפקות, X אחוזים מהעובדים, ובשנת 2011 עוד.

זבולון אורלב: עכשיו נתווכח על כמה נזיז.

זבולון אורלב: ברור לי לגמרי שב- 2011 נעמוד על אחוז לא גבוה, כי אני יודע מה אפשר להעביר ומה אי אפשר להעביר.

זבולון אורלב: כל הוויכוח בינינו – מה הנורמה.

זבולון אורלב: ואני אומר לכם: תורידו את הידיים מירושלים.

זבולון אורלב: אל תגעו בעניין הזה.

זבולון אורלב: זה לא יעבור, רבותיי, זה לא יעבור.

אופיר אקוניס: אני לא אצביע, זה מה שיקרה.

אופיר אקוניס: זה לא עובר במליאה, זה מה שיקרה.

זבולון אורלב: תרחמו על היושב ראש.

זבולון אורלב: הוא לא יכול לעמוד במליאה ולהציע להוריד משהו מירושלים.

זבולון אורלב: הוא לא יכול, תבינו את הדבר הזה.

קריאות: - -

זבולון אורלב: - - הלבן ימשיך, אבל בשונה מהעבר, שהיתה הפרה בוטה, לא ראויה, וכולם נרדמו, הפעם התעוררנו, ומתחיל תהליך.

זבולון אורלב: יש מועצה.

זבולון אורלב: המועצה יודעת יותר טוב מאתנו מה אפשר.

זבולון אורלב: והם יגידו.

זבולון אורלב: הציעו X אחוזים, Y אחוזים – יודיעו לנו: רבותיי, תדעו.

זבולון אורלב: אנחנו הולכים לקיים עכשיו את החוק, ולא כמו שהיה בעבר, ונקבל את זה.

אופיר אקוניס: ואת זה אנחנו רוצים לכתוב.

זבולון אורלב: אני לא רוצה לכתוב בחוק.

זבולון אורלב: כי אז אתה מסייג את החוק.

קריאות: - -

נורית דאבוש: חבר הכנסת אורלב , אם אני מבינה אותך נכון, למעשה- בצד המהותי של שאלת ירושלים כולנו מסכימים.

נורית דאבוש: ולאור העובדה שב- 28 בינואר מן הסתם ישראל 10, גם אם תאריך את זיכיונה, לא תתחיל לשדר מירושלים, אז היה תהיה בהפרה.

נורית דאבוש: ולכן, ההמלצה שלי אומרת שנשאיר את הסעיף בחוק כמו שאתה מבקש.

נורית דאבוש: אבל אפשר להוסיף משפט אחד - -

זבולון אורלב: לא בחוק.

זבולון אורלב: למה את רוצה בחוק?

נורית דאבוש: תשאיר את זה כמו שאתה רוצה.

נורית דאבוש: יש לי רק בקשה אחת: כדי שאנחנו לא נהיה בהפרה, תסמיך את מועצת הרשות השניה להודיע לך על תכנית מדורגת שבה ישראל 10 מעבירים עד ינואר 2012 - -מעבר לרישיונות, את כל האולפנים שלהם לירושלים.

זבולון אורלב: יש לכם הסמכה כזו בחוק.

נורית דאבוש: לא.

נורית דאבוש: אין לנו הסמכה.

אתי בנדלר: הצעת החוק מחייבת את הרשות השניה לשלול את זיכיונה של ישראל 10 אם היא לא ממלאת אחר החוק, הכללים, הזיכיון וכך הלאה.

אתי בנדלר: למעט באותם נושאים שבהם ניתן עכשיו שיקול דעת מפורש לרשות השניה.

אתי בנדלר: אם החוק לא יתוקן בסעיף זה – אין לרשות השניה שיקול דעת והיא לא תוכל להאריך את זיכיונה של ישראל 10.

אתי בנדלר: אני מאד מאד לא ממליצה לסכם עם הרשות השניה בקריצת עין - -

זבולון אורלב: לא, לא.

זבולון אורלב: באמירה לוועדה, לא בקריצת עין.

אתי בנדלר: אבל אין לה סמכויות, אין לה - -

זבולון אורלב: תקחי בחזרה את קריצת העין.

אתי בנדלר: הוועדה אינה רשאית להסמיך את הרשות השניה לפעול בניגוד לחוק.

אתי בנדלר: אמירת החוק היא מאד ברורה.

אתי בנדלר: אני, אם יש לי טענו כלפי הרשות השניה עד כה זה שהיא לא מיצתה את סמכויותיה על פי החוק, ואני הייתי מצפה שייפתח כאן דף חדש - -

זבולון אורלב: אל תביאו אותי לקצה שבגלל ירושלים ערוץ 10 ייסגר אבל אני אומר לך באופן גלוי שבשבילי שאלת ירושלים היא יותר חשובה מסגירת ערוץ 10.

זבולון אורלב: אני לא אעמוד על הבמה ולא אצביע בעד כזה דבר ואמריד את כל הקואליציה.

זבולון אורלב: זה לא יהיה, כזה דבר.

זבולון אורלב: לא יהיה כדבר, שבתקופתנו, בממשלתנו, תעשה דבר שהוא פוגע בירושלים.

זבולון אורלב: כל החכמים יתכנסו, ימצאו דרך, בלי לשנות תג אחד בחוק המקורי, איך פותרים את הבעיה, ואין לי בעיה עם המהות.

אופיר אקוניס: זה בדיוק מה - -אני מהמר שגם ב "קדימה" יצטרפו - -חבר הכנסת אורלב, תקשיב – ההסתייגות שהוא יגיש, אם זה יישאר ככה, מתקבלת במליאה, מביכה את כל הקואליציה, זה - - אבל בפועל – סוגרת את ערוץ 10.

זבולון אורלב: - -למה שש שנים לא מבצעים את זה, ולא הביאו את זה לקצה.

זבולון אורלב: פתאום, עכשיו מביאים את זה לקצה.

מנשה סמירה: חבר הכנסת אורלב- אני מבקש לנסות לשכנע אותך כדי לאפשר, גם שאתה תוכל לשמור - -שיעמוד בעקרונות החשובים שהדגשת, אבל גם יאפשר לפרקטיקה לתפקד.

מנשה סמירה: אני, כרגולטור, לא הייתי רוצה שוועדת הכלכלה תעביר לי מסר שיש חוקים אפילו שחשיבותם היא עליונה, כי בהתמודדות היום יומית שלי עם הזכיינים לא הייתי רוצה שיש חוקים שעליהם הייתי יכול לבוא ולומר – גם אם קרה – ותיכף אתייחס לסוגיה של השש שנים.

מנשה סמירה: גם אם היה משהו סביב שש שנים שלא עמדנו בזה כהלכה.

מנשה סמירה: ראשית – למהות.

מנשה סמירה: ירושלים, החוק יישאר כמו בלבן.

מנשה סמירה: יתרה מזאת, גם ברפורמה, ברישיונות זה מופיע וזה מקודש.

מנשה סמירה: חברת החדשות, גם במעבר לרישיונות, תישאר בירושלים.

מנשה סמירה: אז אתה הבטחת את עצמך בעקרונות המהותיים בשני הצדדים: גם בתקופת הזיכיונות וגם בחתירה לעתיד בתקופת הרישיונות.

זבולון אורלב: תודה רבה, אני הולך.

זבולון אורלב: את כל היתר תעשה לבד.

זבולון אורלב: עד כאן אני מסכים אתך.

אופיר אקוניס: רגע, אבל מנכ"ל ישראל 10 אמר שיש לו חובת התייעצות עם בעלי המניות.

מנשה סמירה: אז ישראל 10 לא יקבל רישיון אם הוא לא רוצה להקים את חברת החדשות בירושלים, נקודה.

מנשה סמירה: אני לא שואל אותו.

מנשה סמירה: ממתי אני שואל את הלקוח איפה הוא רוצה להקים?

מנשה סמירה: יש הצעת חוק עקרונית, יש רפורמה, ומי שמקים ומסוגל לעמוד - -

קריאות: - - -

נורית דאבוש: ערוץ 2 לא יירד לתל אביב משום שמהותית, אם הוא רוצה לעבור לרישיון ב- 2012 לא נכון לו, מקצועית, לעבור לתל אביב.

זבולון אורלב: זה הכל המלצות.

זבולון אורלב: הרי מה קרה?

זבולון אורלב: – שש שנים לא עשו - -

קריאות: - -

מנשה סמירה: חבר הכנסת אורלב- בתקופת השש שנים האלה – אל"ף, ישראל 10 היו פעמיים או שלוש לקראת סגירה, כך שכל פעם כשהסוגיה הזו עמדה על הפרק, האם לממש אותה – לא היה טעם משום - - שתיים – כיוון שזה היה, מבחינת החוק, בתוך תקופת זיכיון, לא היה שם איזשהו צד דרסטי של הארכה, של שינוי.

מנשה סמירה: ניתן היה, יחסית, אני לא אוהב את זה, זה לא נשמע טוב, אבל רגולטור אחראי בתקופה הזו שקל את השיקולים לכל הצדדים.

מנשה סמירה: אני לא מתפאר בזה, אבל יחד עם זאת אני אומר לך שלא היתה אפשרות אחרת אלא אם היינו סוגרים אותם כבר לפני שלוש שנים, ואף אחד לא רצה לעשות את זה.

מנשה סמירה: כל מה שאנחנו מבקשים, כדי לשמור על החוק החשוב הזה, של ירושלים, ושלא ברגל גסה לא נקיים אותו ברשות, גם, הרשות הציבורית הרגולטורית, אלא – שאנחנו מבקשים בהסמכה, באישור ועדת הכלכלה, עם הצגת התנאים.

זבולון אורלב: אתה מבין ברגולציה יותר טוב ממני, ואתה עושה את זה טוב מאד.

זבולון אורלב: אני מבין בחקיקה, ואני אומר לך שכל דבר שאתה עכשיו תשנה, לא תצליח להוציא את זה גם בעתיד.

זבולון אורלב: תזכור מה שאני אומר לך.

זבולון אורלב: נער הייתי וגם בגרתי.

זבולון אורלב: בחוקים האלה, שיש כוחות כלכליים, ויש בעלי הון – בצדק, אלה הכוחות הדמוקרטיים, אני לא מגנה את זה – אני כבר רואה: אם שש שנים הם כל פעם ויתרו, עכשיו, כשיש כבר מוצא, מה איכפת לכם?

זבולון אורלב: תאריכו את זה.

זבולון אורלב: מה הבעיה?

זבולון אורלב: זה מה שיקרה.

זבולון אורלב: אני לא יכול לתת יד לזה.

נורית דאבוש: אבל חבר הכנסת אורלב, אנחנו יושבים פה על מנת להאריך את זיכיונו של ערוץ 10 - -

זבולון אורלב: ואני בעד.

נורית דאבוש: - - מנקודת מבט שבה אנחנו מבינים שהרפורמה בדרך.

נורית דאבוש: אנחנו מדברים על חקיקה של חוק שאף אחד מאתנו לא שבע רצון ממנו.

נורית דאבוש: לא היינו רוצים להגיע לכאן אם לא היתה רפורמה ב – 2012.

נורית דאבוש: אנחנו מדברים על תקופה שהיא תקופת מעבר.

זבולון אורלב: מי שהסמיך אותך שש שנים , הסמיך אותך גם ל - -

נורית דאבוש: אני אענה לך גם לגבי השש שנים.

נורית דאבוש: אני הייתי שם בחלק גדול מהשש שנים.

נורית דאבוש: אני הייתי בחלק גדול מהשש שנים ואני יכולה לתת לך תשובות לגבי השש שנים.

נורית דאבוש: אבל לגבי התקופה בה אנחנו יושבים פה, כדי לחוקק את החוק שאתה בעצמך מודה כרגע שאם אנחנו חושבים שמחר בבוקר חברת החדשות של ערוץ 10 עוברת לירושלים – זה בלתי ישים בעליל.

נורית דאבוש: אם אנחנו חושבים שאי אפשר לדלג על העניין הזה ואם אנחנו לא רוצים להיות פה -- נניח שהיינו בעבר כאלה, אנחנו ודאי עכשיו לא רוצים להיות כאלה, אז אחת משתיים: או שאנחנו פרגמטיים ואומרים: אנחנו שומרים על המהות, ומאפשרים בכלים הגיוניים-מקצועיים את המעבר לירושלים, או שאנחנו עכשיו מקדשים את הנוסח כך שבצורה כזו אתה בעצם סוגר את ערוץ 10, חד משמעית.

נורית דאבוש: אני, ב-17 לחודש, אם החוק הזה לא משתנה, אולי טעיתי בעבר – הפקתי - -גם אני נערה הייתי וגם בגרתי - -

קריאות: - -

נורית דאבוש: אם ב- 17 לחודש החוק יתקבל ואנחנו נצטרך לפני הקריאה השניה והשלישית לדון בשאלת הארכת זיכיונות של ערוץ 10 ויש פתרון עם הקולנוע ויש פתרון בכל מה שקשור בתוכן, בסוגה העלית, ויש פתרון לכל השאלות, ותעמוד שאלת ירושלים, אני אומרת לך כאן:

נורית דאבוש: אני אודיע למועצת הרשות השניה לשלול מהם את הזיכיון וב -

זבולון אורלב: אני, במקומך, לא הייתי.

זבולון אורלב: אני, כמנכ"ל, הייתי אומר: רבותיי, יש מציאות.

זבולון אורלב: אם הגעת אתם להסדר, הם מתחילים עכשיו תהליך, הם מעבירים X - -

קריאות: - -

זבולון אורלב: גם המחוקק הוא לא עיוור.

דנה נויפלד: לא, לא.

דנה נויפלד: אבל זה בניגוד לחוק.

אופיר אקוניס: אני רוצה לשאול שאלה- על ה- 17 בינואר.

נורית דאבוש: חבר הכנסת אורלב, אפרופו - -שאלת אותי עכשיו שאלה מאד קשה, מה עשינו שש שנים.

נורית דאבוש: שש שנים חיינו במציאות תקשורתית.

נורית דאבוש: ידענו מה קורה עם ערוץ 10.

נורית דאבוש: ניסינו לקבל החלטות שהן אחראיות.

נורית דאבוש: אולי טעינו.

נורית דאבוש: אבל אם אתה היום, בנקודת הזמן הזו, שבה גם אנחנו, כרשות, הפקנו את הלקחים שלנו בשאלת ערוץ 10.

נורית דאבוש: היום, בנקודת הזמן הזאת אתה אומר לי: זה החוק וזו המציאות - -

זבולון אורלב: ואני אומר לך: תקבלי החלטה אחראית.

אופיר אקוניס: יש לי שאלה: חבר הכנסת אורלב, אתה אמרת: אם ירושלים לא תהיה, לא יהיה ערוץ 10.

אופיר אקוניס: אני רוצה לשאול שאלה שהציבור רוצה עליה תשובה מהרשות השניה: אם ב- 17 בינואר, או ב- 27 בינואר – החוק נניח לא יעבור, כי ירושלים תהיה יותר חשובה לכנסת מחברת ישראל 10, מה קורה ב- 28 בינואר, יש החשכת מסך?

אופיר אקוניס: או – האם הרשות השניה מקבלת לידיה את הפעלת האפיק ששמו – 10?

אופיר אקוניס: האם יש לכם אפשרות?

אופיר אקוניס: האם אתם משדרים שם קליפים 20 שעות?

אופיר אקוניס: חדשות?

אופיר אקוניס: מקימים אולפן?

אופיר אקוניס: האם זו החשכת מסך או שהרשות השניה מקבלת לידיה את הפעלת האפיק ששמו 10.

יוסי ורשבסקי: אני מוחא על הזלזול ועל קלות הדע שפה אתה מוחק אלף עובדים.

יוסי ורשבסקי: אלף עובדים מחקת בשניה זו.

אופיר אקוניס: לא מחקתי אף אחד.

קריאות: - -

אופיר אקוניס: לא מחקתי אף אחד.

אופיר אקוניס: אני שואל את הרשות השניה – אולי הם ייקלטו בערוץ שתפעיל הרשות השניה.

יוסי ורשבסקי: אז אני כבר אומר לך שמחקת אלף עובדים.

אופיר אקוניס: לא מחקתי אף אחד.

אופיר אקוניס: שאלתי שאלה שהציבור רוצה לדעת עליה תשובה.

אופיר אקוניס: הרי בזה אנחנו עוסקים פה – האם האפיק הזה, ששמו 10, יהיה עליו שידור כלשהו על ידי חברת ישראל 10?

אופיר אקוניס: על ידי חברה אחרת?

אופיר אקוניס: על ידי הרשות השניה?

אופיר אקוניס: אני לא יודע.

קריאה: כבר סגרת?

אופיר אקוניס: לא סגרתי.

אופיר אקוניס: שאלתי שאלה.

נורית דאבוש: אם ב- 28 לחודש לא תהיה הארכת זיכיון של ישראל 10 המשמעות היא קודם כל שערוץ 10 יפסיק לשדר.

נורית דאבוש: חד משמעית.

נורית דאבוש: דבר שני – אנחנו נבחן את האפשרויות שיש לנו.

נורית דאבוש: אבל גם האפשרות הטובה ביותר שיש לנו, להפעיל את 10 על השלט היא אופציה גרועה ביותר.

אופיר אקוניס: אבל היא ישנה?

נורית דאבוש: נניח שהיא ישנה.

נורית דאבוש: נניח שאנחנו נצליח להתארגן.

נורית דאבוש: זה יהיה קשה מאד.

נורית דאבוש: בוא - -צריך להגיד את זה בקול רם.

דבורה קמחי: - - לא עולה בקנה אחד - , כי על פי החוק הרשות השניה משדרת באמצעות בעלי זיכיון ולא באמצעות עצמה.

דבורה קמחי: ולרשות השניה מותר - -

קריאות: - -

דורון אבני: אם ייקבע בחוק שהרשות השניה רשאית בתקופה של שנתיים לקבוע הסדרים, ובלבד שהסדרים אלו יבטיחו את מעמדה של ירושלים – מבחינתך, בעיקרון של - - ירושלים - -

זבולון אורלב: כל מה שאמרת – לא יהיה זמני.

נחמן שי: הרי ברור לכל בר בי רב, שאי אפשר להעביר את חברת החדשות של ערוץ 10 לירושלים.

נחמן שי: אז אם יחליט מי שיחליט- הוא גוזר עליהם גזר דין מוות בעיוורון.

נחמן שי: אז אף אחד לא רוצה לראות את זה, משום סיבה, ולא רק בגלל אלף העובדים.

נחמן שי: גם בגלל אלף עובדים וגם בגלל האינטרס הציבורי.

זבולון אורלב: אין ויכוח על זה.

אופיר אקוניס: נכון.

נחמן שי: אז אני אומר- ניתן להם את המסדרון הזה של השנתיים, שהוא, לדעתי, חיוני.

נחמן שי: בתוך השנתיים האלה הם יצטרכו לעבור לירושלים, ובכל מקרה - -

אופיר אקוניס: אומר לך המנכ"ל שהוא רוצה להתייעץ עם בעלי המניות, ולכן אפסח על הסעיף הזה.

יוסי ורשבסקי: על זה אני לא צריך להתייעץ.

קריאות: -

זבולון אורלב: אני יותר ליברלי אפילו ממך.

זבולון אורלב: הם לא מסוגלים להעביר - -.

נחמן שי: אז מה אתה מציע?

זבולון אורלב: מסוגלים להעביר 20%, 30% - -

אופיר אקוניס: אני מקבל את הצעתו של המנכ"ל.

אופיר אקוניס: הוא יתייעץ ויחזור אלינו.

נחמן שי: זבולון אורלב ואני גם חברי השדולה למען ירושלים.

נחמן שי: אנחנו לא יכולים למעול בתפקידנו הציבורי.

נחמן שי: הרעיון הבסיסי הוא שחברת החדשות צריכה לעבור לירושלים.

נחמן שי: אני לא חושב שיוסי ורשבסקי מתנגד לזה באופן עקרוני, כי אם הוא מתנגד באופן עקרוני – אין לנו על מה לדבר.

קריאות: - - -

נחמן שי: אז זה צריך להיות מעוגן בחוק.

נחמן שי: כל מה שנשאר זה לחשוב איך חברת החדשות של ערוץ 10 עוברת בהדרגה לירושלים, בקצב שיוסכם עליו – וחבר הכנסת אורלב עוד יותר ליברלי ממני ואומר: אפילו לא בשנתיים, אני רוצה לראות עליית נפח פעילות משנה לשנה עד שתושלם בסוף התהליך העברת חברת החדשות.

קריאות: - -

זבולון אורלב: החוק המקורי לא ישתנה.

זבולון אורלב: המעבר בהדרגה יהיה לפי החלטת המועצה.

אתי בנדלר: חבר הכנסת אורלב, כדי למנוע ספק: אין למועצה סמכות לקבל החלטה מנהלית בניגוד לחוק.

קריאות: - -

אתי בנדלר: אי אפשר להסמיך את המועצה לקבל החלטה מנהלית אלא אם כן - -

אופיר אקוניס: אני מציע רגע שנלך במישור הפרקטי – נגיד שנאשר את זה, וחבר הכנסת אורלב מודיע שהוא יגיש הסתייגות.

אופיר אקוניס: בהנחה שזה עובר ככה, ואני אומר לכם לפי הערכותיי הפוליטיות שזה יעבור, גם.

אופיר אקוניס: לכן אני - -

קריאות: - - -

דנה נויפלד: חבר הכנסת אורלב זה תקדים מאד מסוכן שהמחוקק בעצמו אומר שהוא מאפשר לרשות מנהלית שהוא קבע את החוק לגביה לפעול בניגוד לחוק.

דנה נויפלד: זה תקדים מאד מסוכן – שאתה בעצמך, שהמחוקק קובע את הדין ואומר – ביד אחת אני קובע אותו וביד שניה אני מאפשר להפר אותו.

דנה נויפלד: תקדים מאד מסוכן.

זבולון אורלב: אני חולק עליך.

זבולון אורלב: אני אראה לך 20 חוקים שהמחוקק חוקק, והוגש בג"ץ, ובאה הרשות המבצעת ואמרה: אני לא יכולה הכל ביום אחד, לכן אני עושה את זה בהדרגה.

זבולון אורלב: אפנה אותך לחוק השילוב.

זבולון אורלב: חוקק חוק השילוב, באו ההורים וטענו – יש לנו זכויות.

זבולון אורלב: אמרה הממשלה – רבותיי, החוק הזה עולה 300 מיליון שקל, נבצע אותו בחמש שנים, כל שנה- 50 מיליון שקל, והבג"ץ קיבל את הדבר הזה וכל שנה הוסיפו.

זבולון אורלב: רבותיי, גם הבג"ץ וכולם – כולם עובדים עם שכל, לא עם ראש בקיר.

זבולון אורלב: אז אני אומר:

זבולון אורלב: אם יש תכנית מסודרת שמוצגת בפני הוועדה על ידי מי שמוסמך, על ידי המועצה, כי הם מכירים את המצב, תראי – אם הם יציגו שבשנת 2010 הם מתקדמים ב- 5% ובשנת 2012 – עוד 5% ברור שיצחקו מזה.

זבולון אורלב: לא לזה התכוון המשורר.

זבולון אורלב: הכוונה היא שביד נקייה, במידת האפשרויות, בלי למוטט את הערוץ, יראו מה אפשר, יודיעו לוועדה.

זבולון אורלב: אני חולק עליך.

זבולון אורלב: אני אראה לך 30 דוגמאות של חוקים מאד חשובים שלמרות שיש תחולה- לא הולכים עם הראש בקיר.

נגה רובינשטיין: לא, אתה מדבר על מצב הפוך.

זבולון אורלב: מה אתם הולכים עם ראש בקיר.

זבולון אורלב: אני חושד שהוויכוח שלנו הוא כאן לא על השנתיים.

זבולון אורלב: אנחנו כבר מתווכחים על מה יקרה אחרי השנתיים.

זבולון אורלב: ואני, לכן, מפחד מאד מהדברים האלה.

זבולון אורלב: כל מה שייכנס כאן, אני מודיע לכם – יהיה ב- 2013 עד - -

מנשה סמירה: אבל לשיטתך אתה נותן לנו 10 שנים.

זבולון אורלב: לא.

זבולון אורלב: אני כל רגע יכול להגיש בג"ץ נגדך מדוע זה לא עובד.

זבולון אורלב: כל רגע.

זבולון אורלב: אני עוקב אחריך.

זבולון אורלב: זה ההבדל - בגרסה שלי – הנשק בידי.

מנשה סמירה: ברגע זה מתנהל בג"ץ.

מנשה סמירה: אם לא תהיה הסדרה בחוק - -

זבולון אורלב: הבג"ץ יהיה צודק אם 6 שנים לא הזיזו עובד אחד לתכנית הפקה.

זבולון אורלב: אבל אני אראה לך 30 דוגמאות, אפילו חובה בחוק – התחילו לבצע - -

קריאות: - -

זבולון אורלב: חלקו לי קודם מחמאות.

זבולון אורלב: המחמאות שחילקתם לי הן קטנות ליד היועצת המשפטית, אתי בנדלר.

זבולון אורלב: היא ביקשה שבוע ימים, תנו לה שבוע ימים.

זבולון אורלב: היא קצת יותר ותיקה מאתנו ומבינה את העניין, יודעת על מה אני מתעקש ועל מה לא.

אופיר אקוניס: אנחנו לא מגיעים פה לפתרון, לא נצביע על זה היום.

אופיר אקוניס: מנכ"ל חברת ישראל 10 - האם ב- 2010 תעבור לירושלים?

יוסי ורשבסקי: אני רוצה להפנות אתכם לישיבה שלפני הקודמת, כשדיברנו על רישיון.

יוסי ורשבסקי: עמדתם על כך שזכיין שאינו עומד בתנאי הזיכיון לא יקבל רישיון.

יוסי ורשבסקי: אם בתנאי הרישיון כתוב שצריך להיות בירושלים, אני מניח שנהיה חייבים להיות בירושלים.

יוסי ורשבסקי: אם לא – לא נקבל רישיון.

אסף אמיר: למה אי אפשר להגיד שעל מנת לקיים את סעיף 1 בחוק להגיע בשנה הקרובה להסדר עם ערוץ 2?

קריאות: - -

זבולון אורלב: אני מסכים אתך במהות, אני מסכים עם המנכ"ל במהות.

אסף עמיר: אבל אתה אומר – לחזק את הסעיף של ירושלים, הרי הם הפרו את כל הסעיפים - - ופרסו להם - -תאפשר להם לפרוס גם את זה.

אופיר אקוניס: סעיף 2 כבר הקראנו.

אופיר אקוניס: יש תיקונים בסעיף קטן (6).

אופיר אקוניס: תקראי מאיפה שיש תיקונים.

ליאת גלזר: [ אני אקרא: "2 (2) בעל הזיכיון הגיש למועצה, לאישורה תכנית מפורטת הכוללת שלבי פעולה, להשלמה עד יום ט' בטבת, התשע"ה (31 בדצמבר, 2014) של ההתחייבויות והתנאים לפי חוק זה, כללי המועצה ותנאי הזיכיון, שבהם לא עמד בעל הזיכיון במהלך תקופת הזיכיון, ושעניינים ההוצאה לשם הפקה של סרטים ישראלים כמשמעותם בכללים שקבעה המועצה, בסכום של 20 מיליון שקלים חדשים (בסעיף זה – התכנית להשלמת הוצאה לקולנוע); הסכום האמור יעודכן בהתאם להוראות סעיף 8(ד) לתוספת השניה;"

אתי בנדלר: הוועדה קבעה שאת התאריך בפסקאות (5) ועוד פסקה אחת – נקבע לפני - -

אופיר אקוניס: הגברת דאבוש נקבה בתאריך חדש – 17 בינואר.

אופיר אקוניס: אז נשנה את זה.

אופיר אקוניס: זאת אומרת שעד לאותו מועד ימסרו לכם את התכנית - -

נורית דאבוש: עד לאותו מועד ישראל 10 ימסרו לנו את התכנית, היא תיבדק על ידי הדרג המקצועי, תופץ על פי הנהלים לחברי המועצה, ואז נוכל לקבל החלטה.

אופיר אקוניס: ואז אנחנו יכולים להעלות את זה.

נורית דאבוש: ודאי.

נורית דאבוש: אנחנו נודיע לכם אם אישרנו או לא.

אופיר אקוניס: זה מה שקבענו בישיבה לפני הקודמת.

דורון אבני: רק צריך לזכור שעד אז צריך להינתן פתרון לנושא של חברת החדשות.

אופיר אקוניס: הכל יהיה, עד אז.

אופיר אקוניס: אל תדאג.

אתי בנדלר: שימו לב שאם כך צריך לשנות גם את המועד הנקוב בפסקה (6).

אתי בנדלר: במקום "...

אתי בנדלר: בתוך 14 ימים מיום תחילתו של החוק".

ליאת גלזר: כרגע, בפסקה (6): "בעל הזיכיון מסר לרשות בתוך 14 ימים מיום תחילתו של חוק הרשות השניה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 32)(הארכה בתנאים של זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ השלישי והסדר חובות), התש"ע-2009 (בסעיף זה- תיקון מס' 32), פיקדון כספי או ערבות בנקאית, בסכום של 20 מיליון שקלים חדשים, להבטחת ביצוען של התכנית להשלמת סוגה עלית והתכנית להשלמת הוצאה לקולנוע, בנוסף על הערבויות שהמציא לרשות לפי סעיף סעיף 33(ב)(3)".

ליאת גלזר: אני עושה פה הפסקה.

ליאת גלזר: כאמור- כתוב שהערבויות או הפידון יימסרו לרשות בתוך 14 ימים מיום התיקון הזה.

ליאת גלזר: כשהתחלנו את הדיונים זה אכן היה מועד רלבנטי.

ליאת גלזר: עם זאת, ככל שהזמן זז, ואנחנו מתקרבים ל – 27 בינואר, שזה תום תקופת הזיכיון הנוכחית של ערוץ 10 אז יכול להיות מצב ש-14 ימים יחרגו מאותו מועד וזה לא משהו שהוא הגיוני.

ליאת גלזר: כלומר, יהיה צריך בעצם להגיד שאו באופן מיידי, או – 14 ימים לא יאוחר מ – 27 בינואר, או 14 ימים מ- 27 בינואר, המוקדם מביניהם.

אתי בנדלר: בעצם- עד ליום 27 בינואר, זה הרעיון.

יוסי ורשבסקי: אני רוצה להפנות את תשומת לב כל אחד מכם מה זה ללכת ולהביא ערבות בנקאית.

יוסי ורשבסקי: זה לא דבר שעושים אותו מעכשיו לעכשיו.

יוסי ורשבסקי: אין שום סיכוי שנצליח לעמוד ב- 27 בינואר - -

קריאה: אז זו בעיה.

יוסי ורשבסקי: אני יודע שזו בעיה, ולכן אני מעלה את זה פה.

יוסי ורשבסקי: כדי להביא ערבות בנקאית צריך 60 יום.

יוסי ורשבסקי: זה היה אמור להיות 14 ימים ואמרתי לכל הנוגעים בדבר שב- 14 ימים אף אחד לא מסוגל להביא ערבות בנקאית.

יוסי ורשבסקי: אבל, היות וחשבנו שנעביר את החוק ביולי, אוגוסט, ספטמבר, אוקטובר, נובמבר - -

אופיר אקוניס: ביולי ובאוגוסט לא היה בכלל חוק.

אופיר אקוניס: אולי בערב ראש השנה היה סיכום על הקולנוע שהופר בינתיים.

יוסי ורשבסקי: 60 יום אחורה- לא היתה בעיה.

יוסי ורשבסקי: כעת, בגלל שיש לנו שני בעלי מניות שאין להם עסקים בישראל, כרגע הם בכלל בחופשה.

יוסי ורשבסקי: אין סיכוי להביא ערבות בנקאית עד 27 לחודש.

יוסי ורשבסקי: אני רוצה להציע את ההצעה הבאה על מנת להיות פרקטי.

יוסי ורשבסקי: היות ואנו מתכוונים לעמוד בכל תג וסייג של ההסכם אני מבקש להכניס לחוק: "הזכיין יביא את הערבות הבנקאית 60 יום מיום כתיבת החוק" ואם הוא לא יביא- הזיכיון נשלל.

לאה ורון: יום אישור החוק.

יוסי ורשבסקי: ואם הוא לא יביא- הזיכיון נשלל.

אופיר אקוניס: במילים הללו?

אופיר אקוניס: בלי שיקול דעת שלכם, זה מה שהוא אמר.

נורית דאבוש: אני בעד שבחלק הזה – תיטול מאתנו את שיקול הדעת.

אופיר אקוניס: לא אני אטול, החוק ייטול.

קריאות: - -

נחמן שי: אולי אתה יכול להביא חלק בינתיים?

יוסי ורשבסקי: אני לא מבין מה הבעיה.

יוסי ורשבסקי: אנחנו נביא את הערבות הבנקאית.

יוסי ורשבסקי: חבר הכנסת שי, זה לא פשוט.

יוסי ורשבסקי: אנחנו התחלנו תהליך.

יוסי ורשבסקי: אנחנו מתכוונים להביא את הערבות הבנקאית, אנחנו רוצים הארכת זיכיון.

קריאות: - - -

נגה רובינשטיין: קודם כל, מעבר לעובדה שבעלי המניות בחופשה- אני לא חושבת שזה רלבנטי.

נגה רובינשטיין: לגופם של דברים - עמדת הממשלה היתה ועודנה, למיטב הבנתי – שאנחנו הסכמנו לראות בעובדה שהתוכן והכספים של ישראל 10 שהיו אמורים להיות מוזרמים עד תום תקופת הזיכיון הראשונה על פי הוראות החוק לא חייבים להיעשות כך, אבל בתמורה לכך חייבת להיות מועמדת ערבות בנקודת הזמן שבה ישראל 10 מסיימת את תקופת הזיכיון הראשונה ולפני ההארכה הראשונה, כתנאי להמשך השידורים של ישראל 10.

נגה רובינשטיין: זה חלק, מבחינתנו, מחובות העמידה של ישראל 10 בתנאי הזיכיון.

נגה רובינשטיין: עכשיו, מה שמציע מנכ"ל ישראל 10 זה שאנחנו נאפשר להם לא למלא את המחויבויות עד תום תקופת הזיכיון הראשונה.

נגה רובינשטיין: זאת אומרת, שהוא יוכל למלא את המחויבויות גם באופן המרוכך יותר - -

יוסי ורשבסקי: לא זה מה שהצעתי- -

נגה רובינשטיין: אז אני לא מבינה.

נגה רובינשטיין: מבחינתנו, הסכמנו לראות סוג של קיום בעצם העמדת ערבות, אבל חשוב שהקיום הזה יהיה לפני הארכת הזיכיון, ומה שאתה מבקש כאן זה לדחות את הקיום, גם בפרשנות הרחבה שהממשלה הולכת עליה, אחרי תום תקופת הזיכיון.

יוסי ורשבסקי: בואו ואני אגיד לכולכם למה לכולם זה כדאי - -

אתי בנדלר: מה הוא פרק הזמן המצומצם ביותר בצורה רצינית שאתה יכול לעמוד בו.

יוסי ורשבסקי: תוך 60 יום – זה מה שאמרתי.

יוסי ורשבסקי: אני אשתדל להקדים.

אופיר אקוניס: ואתה עדיין בעד הנוסח: אם לא- יפקע הזיכיון לאלתר.

יוסי ורשבסקי: כן.

יוסי ורשבסקי: ואני רוצה להגיד לכם שאנחנו כעת יוצאים להפקות –

אופיר אקוניס: עמדתך התקבלה.

נגה רובינשטיין: אני חייבת לומר שבפני הוועדה לא הונחה כאן תשתית עובדתית שאומרת שהדבר אינו אפשרי.

נגה רובינשטיין: נאמר כאן על ידי מנכ"ל ישראל 10 שהדבר אינו אפשרי.

נגה רובינשטיין: לא ראינו ניירות של הבנקים שהדבר לא אפשרי - -

אופיר אקוניס: אתם דיברתם על הדברים האלה --, כל הצדדים פה?

נגה רובינשטיין: האמת – שכן.

נגה רובינשטיין: עם כל מי שרצה לדבר אתנו – דיברנו.

נגה רובינשטיין: אבל בנפרד, גם אם הוועדה מקבלת את ההצעה הזו בניגוד לעמדת הממשלה, כפי שמסתמן כאן כרגע.

אופיר אקוניס: לא בניגוד.

אופיר אקוניס: זה - -שניה ושלישית.

אופיר אקוניס: יש את עמדת הוועדה בנושא ירושלים, היא גם בניגוד לעמדת הממשלה.

אופיר אקוניס: נמצא פתרון.

נגה רובינשטיין: גם אם תגיע הוועדה לעמדה כזו, אנחנו מבקשים שלכל הפחות תהיה הוראה ברורה שאם הערבות לא משולמת בתוך 30 יום - -

קריאה: 60 יום - -

נגה רובינשטיין: הזיכיון יופקע לאלתר ללא שיקול דעת.

קריאות: - - -

נגה רובינשטיין: זאת אומרת שב- 17 בינואר לא יהיה קיום שיהיה עד תום תקופת הזיכיון הראשונה.

נגה רובינשטיין: זו המשמעות.

נגה רובינשטיין: העיקרון של הצעת החוק אמר שעד תום תקופת הזיכיון הראשונה הם חייבים לעמוד בקיום.

נגה רובינשטיין: מה שאתם כרגע מחליטים עליו הוא סטייה מהעיקרון הזה, שאומר שהקיום יכול להיות גם אחרי תום תקופת הזיכיון הראשונה.

נגה רובינשטיין: המשמעות של הדבר הזה מבחינתנו היא רבה מאד, מכיוון שעכשיו אנחנו גם מסכימים לזה שערוץ 10 יכול לא לעמוד בחובות הקיום שלו ב – הכי רחבה, עד תום תקופת הזיכיון ואף על פי כן יקבל את המתנה המאד גדולה הזאת של הארכת - -

קריאות: ---

דנה נויפלד: - - -

אופיר אקוניס: - -

נגה רובינשטיין: אבל הזיכיון כבר אחרי ההארכה יפקע.

נגה רובינשטיין: זה לא הזיכיון הנוכחי יפקע.

יוסי ורשבסקי: בואי נהיה פרקטיים.

יוסי ורשבסקי: מה המדינה תפסיד?

יוסי ורשבסקי: אם אנחנו עכשיו פושעים, אין הארכת זיכיון, תצאו עכשיו למכרז.

יוסי ורשבסקי: עוד 60 יום, אם אנחנו פושעים, גנבים, לא נביא את הערבות הבנקאית – אז מה יקרה?

יוסי ורשבסקי: בחודשיים האלה נוציא עוד הפקות, נוציא עוד כסף - -

קריאות: - -

אופיר אקוניס: נגה, זה יהיה כתוב – זיכיונו יפקע לאלתר.

קריאות: - -

נגה רובינשטיין: איך אנחנו יודעים שבעל המניות לא יכול להביא את הערבות הזאת?

נגה רובינשטיין: על יסוד מה?

דורון אבני: חשוב להבין- האם קשיי המימון שמדברת עליהם ישראל 10 רלבנטיים גם לפסקה (7) שהיא לא פחות חשובה שמדברת על כספים שבאותו מועד אמורים להגיע לרשות השניה, של דמי זיכיון.

דורון אבני: כי גם כאן יש את אותם 14 יום.

דורון אבני: אז אני חושב שהוועדה צריכה להסתכל על התמונה המלאה, כי לרשות השניה יש בעיה חמורה.

דורון אבני: דיברתם רק על הערבות.

אופיר אקוניס: אומרת יושבת הראש, נורית דאבוש שזה רק על הערבות.

אופיר אקוניס: קיבלתי את הדבר.

אופיר אקוניס: נשמע גם מהמנכ"ל – שמעת שאנחנו מדברים רק על הערבות?

אופיר אקוניס: זאת אומרת רק על סעיף (6) אני משנה את הזמן – 60 יום.

אופיר אקוניס: לא על סעיף (7).

מנשה סמירה: אני כבר מודיע – זה בלתי אפשרי.

מנשה סמירה: מי שבכלל מעלה על דעתו – אתה נותן להם אפשרות, הם שוקלים.

מנשה סמירה: יש פה איזה סוג של דיון - -

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: אין דיון.

נגה רובינשטיין: אני יכולה עוד פעם לשאול: על יסוד מה אנחנו יודעים שאין אפשרות - - יש מכתבים מהבנקים?

נגה רובינשטיין: יש כאן בעלי מניות שכן נמצאים שאומרים שהדבר לא אפשרי?

נגה רובינשטיין: אולי בעלי המניות כן יכולים להביא ערבויות?

יוסי ורשבסקי: על יסוד בדיקה מעמיקה, על יסוד זה שאני כבר לפני חצי שנה הלכתי לבנקים על יסוד ההסכם הקודם, להביא ערבות בנקאית.

יוסי ורשבסקי: בנק לא נותן מכתב.

יוסי ורשבסקי: אם אתם רוצים פה משנה סדורה איך עובדים עם בנקים, אני מוכן לתת אותה.

יוסי ורשבסקי: בנק לא נותן מכתב, הוא לא ייתן לך שום מכתב.

יוסי ורשבסקי: אני אפנה אותך ללכת לקבל משכנתא, ותכפילי את זה פי עשר כדי להבין את הבעיה של ערבות בנקאית.

נגה רובינשטיין: אנחנו הכנו את הצעת החוק הזו על בסיס איזושהי תשתית עובדתית שהונחה בפנינו.

נגה רובינשטיין: אגב, הצעת החוק היתה ידועה לישראל 10 מזה חודשים.

נגה רובינשטיין: לראשונה הדבר הזה עולה עכשיו.

נגה רובינשטיין: אני רואה בזה קושי מאד גדול שבזמן אמת הדברים לא עלו - -

יוסי ורשבסקי: העליתי את זה בפני השר, ובפני עוד אנשים.

נגה רובינשטיין: אבל עמדת השר היתה ללכת עם הצעת החוק הזו.

יוסי ורשבסקי: אני העליתי את זה.

יוסי ורשבסקי: אני חושב שזו התעקשות, באמת- על דבר לא מהותי.

יוסי ורשבסקי: אני לא רואה שום הבדל בין ללכת למכרז היום או ללכת למכרז עוד חודשיים.

יוסי ורשבסקי: אנחנו נביא את הערבות הזו תוך חודשיים ימים מיום קבלת החוק.

נגה רובינשטיין: אני לא חושבת שאני יכולה להבהיר יותר את התנגדותנו, אבל אנחנו מתנגדים.

אופיר אקוניס: את מציעה לא להצביע.

נגה רובינשטיין: לא, אני מציעה להותיר את הסעיף המוצע על כנו.

ליאת גלזר: ממשיכה בקריאה:" המנהל יורה לבעל הזיכיון על תנאי הפיקדון הכספי או נוסח הערבות הבנקאית, לפי העניין, וכן יהא רשאי להורות על השבה של הפיקדון הכספי או הערבות הבנקאית אם הושלמו כל ההתחייבויות והתנאים שהיה על בעל הזיכיון להשלים עד ליום ה' בטבת התשע"ב (31 בדצמבר, 2011) לפי התכנית להשלמת סוגה עילית והתכנית להשלמת הוצאה לקולנוע, ובלבד שהופקדו הפיקדון הכספי או הערבות הבנקאית לפי העניין, בהתאם להוראות סעיף קטן (א2);"

אופיר אקוניס: מתי חוזר השר משליחותו בדרום אמריקה?

נגה רובינשטיין: ביום ראשון בערב.

נגה רובינשטיין: אבל הוא בקשר.

אופיר אקוניס: אז תקיימו התייעצויות לפני כן לגבי סעיף (6).

אופיר אקוניס: אני גם יכול לדבר אתו, מעניין אותי לשמוע מה העמדה שלו.

אופיר אקוניס: הוא בעד הסעיף הזה, כפי שהוא?

נגה רובינשטיין: כל עדכון של הצעת החוק - - הובאה בפני השר, וכמובן שהדברים משקפים את עמדתו.

אופיר אקוניס: הלאה.

אופיר אקוניס: לא נצביע.

אופיר אקוניס: יש מחלוקת אז לא נצביע.

אופיר אקוניס: אני הודעתי שבעניין הזה אני בעד.

אופיר אקוניס: נשמע לי פתרון סביר ביותר, גם הנוסח.

אופיר אקוניס: כל מילה תנוסח, אבל העיקרון הוא נכון.

אסי מסינג: אני מעיר לעניין ה-60 ימים – זה, כמובן, צריך להיבדק, אבל צריך להבהיר שלעצם הדחייה מעבר למוצע כאן בחוק יש ודאי גם משמעות כלכלית מבחינת ערוץ 10 כי הוא צריך להעמיד ערבות לתקופה קצרה יותר.

אסי מסינג: בעצם, אי העמדת ערבות מול בנק- יש לזה משמעות --

גדעון קורן: לשאלת יושב הראש לעניין החשכת המסך – אני חושב שהתשובה שניתנה על ידי הרשות השניה היא לא תשובה מלאה כי הרשות השניה יודעת היטב – יש לה סמכויות מפליגות להמשך קיום שידורים כאשר זכיין מפסיק את שידוריו, בין אם ההפסקה הזו יזומה על ידו ובין אם היא הפסקה שהיא תולדה של החלטת הרשות, בין בעצמה, בין תוך היעזרות בבעלי הזיכיון הקיימים ולעניין זה – גם "טלעד", - - בהזדמנויות קודמות, ככל שאפשר היא תשמח מאד לסייע, לגשר על התקופה הנדרשת עד שיוכן, ייערך, יושלם ויוכרז מכרז חדש, כך שאין כל סיבה.

גדעון קורן: הסיסמה הזו של החשכת מסך?

גדעון קורן: אין החשכת מסך, יש רק החשכה של ישראל 10, אולי, ואנחנו אומרים את זה מהישיבה הראשונה.

גדעון קורן: הדבר השני – לגבי הסעיף הזה, יש לנו שתי הערות.

גדעון קורן: 1.

גדעון קורן: אני מבקש עוד פעם, קצת כמו תקליט שחוק, אבל – להפנות עוד פעם את תשומת הלב לסחף שישנו כאן.

גדעון קורן: דובר מלכתחילה על השלמת מחויבות במהלך השנתיים האלה.

גדעון קורן: נפרסו המחויבויות האלה, כביכול, על חמש שנים.

גדעון קורן: כמו שאמרנו קודם – סעיף 2 בנוסחו הקיים מאפשר את כל המחויבויות האלה לקיים בכלל רק בשנה החמישית.

גדעון קורן: אין פה שום פריסה הדרגתית.

גדעון קורן: זאת אומרת, ברגע שאומרים שזה יהיה על פני חמש השנים, בלי שום קביעה, שכרגע איננה בסעיף 2 איך זה יחולק על פני השנים האלה, אז הכל בכלל יכול לקרות בשנה החמישית.

גדעון קורן: יכולים להביא למועצה או לרשות השניה תוכנית לעשות את הכל בשנה החמישית.

גדעון קורן: מועצת הרשות השניה תעשה את זה, ואז, עד תום תקופת הזיכיון לא תהיה שום מחויבות.

גדעון קורן: על זה נאמרה התשובה- טוב, נראה את זה שהם יתנו את הביטחונות הכלכליים כאילו שהם מקיימים את המחויבות שלהם, מדוע?

גדעון קורן: – משום שאם הם לא יקיימו את המחויבויות על פני התקופה הזו, הביטחונות הכלכליים ישמשו איזו בטוחה, ונראה בהם – מה שאנחנו חולקים עליו, משפטית – נראה במתן הביטחונות הכלכליים חלף קיום.

גדעון קורן: כאילו שקיימו.

גדעון קורן: עכשיו, אנחנו לא חושבים שלקיים ולתת ביטחונות לקיום זה אותו הדבר, משום שהרשות השניה, למרבה הצער, הוכיחה ב-6 השנים האחרונות שיש הבדל בין לקיים לבין לתת ביטחונות לקיום, כי כשמקיימים – מקיימים, וכשנותנים ביטחונות לקיום, כולנו ראינו שעדיין לא מקיימים.

גדעון קורן: אבל לתת עכשיו מצב שבו הזיכיון הזה יוארך בלי אפילו שאותו חלף שהיה חלופה האחרונה שבאחרונות – מקויים, זה דבר שהוא מבחינתנו בלתי אפשרי.

גדעון קורן: הערה אחרונה- אנחנו הערנו כבר קודם בנושא דמי הזיכיון.

גדעון קורן: אמנם דמי הזיכיון מטופלים כאן באופן נפרד, אבל יש זכות להחזר ל "טלעד" של דמי זיכיון, שהרשות השניה אינה חולקת עליה, ובפועל – אינה מבוצעת מזה 4 שנים, כפועל יוצא של העובדה שדמי הזיכיון אינם משולמים לרשות השניה, כך, לפחות, נמסר לנו מהרשות השניה – שאין להם את הכסף להחזיר לנו כי ישנו פיגור בדמי הזיכיון.

גדעון קורן: אנחנו מבקשים שהשלמת דמי הזיכיון שמגיעים ל "טלעד" תהיה תנאי במסגרת הסעיף הזה, בדיוק כמו יתר התנאים שבהם ערוץ 10 אמור לעמוד על מנת שיוארך זיכיונו.

גדעון קורן: אנחנו סיימנו את העניינים לפני שלוש שנים, שיחזירו לנו.

גדעון קורן: הוא אומר שהוא לא מחזיר לנו כי עוד לא שילמו לו.

אסי מסינג: סוגיית דמי הזיכיון – זה לא הסעיף הרלבנטי.

גדעון קורן: אנחנו מבקשים שזה יהיה תנאי להארכה.

אופיר אקוניס: אתם לא חייבים להם כסף?

קריאה: זה החזרת עודפים, אבל אין עודפים.

גדעון קורן: אין עודפים כי לא שילמו.

קריאה: ישולם החוב אז יהיו עודפים.

גדעון קורן: אם ישולם – יהיה מאיפה להחזיר.

גדעון קורן: לא מחזירים כי לא שילמו.

גדעון קורן: אז את הדבר הזה סוחבים כבר כ- 4 שנים.

גדעון קורן: אנחנו כבר חדלנו להיות בעלי זיכיון לפני 3 שנים, וכפי שמקיימים כל מיני חובות מהשנה האחרונה ומהחצי שנה האחרונה, או מהשנתיים האחרונות, אנחנו מבקשים שגם חוב היסטורי מלפני 4 שנים יוסדר באותה מידה.

גדעון קורן: ההסדרה שלו והביטחונות לגביו- אם הוועדה סבורה שגם את זה צריך באיזשהו אופן להגדיר, לפרוס – אני לא יודע מה – בבקשה, אבל שתהיה בטוחה לעניין הזה.

גדעון קורן: שגם לנושא הזה יהיה סוף.

אסי מסינג: הנושא הזה יידון בהרחבה בהמשך, אבל כמובן – התיזה של הממשלה היא שונה לגמרי.

אסי מסינג: לא מדובר פה בחוב של הרשות השניה לבעל הזיכיון אלא אפשרות לחלק, לפי שיקול דעת שמוצע כאן, לחלק עודפים ככל שהם ישנם.

אסי מסינג: אין שום זכות מוקנית לקבלת דמי זיכיון חזרה.

גדעון קורן: נכון, אבל אם הם היו משלמים את דמי הזיכיון היו עודפים, והיו מחלקים אותם.

אסי מסינג: אבל עדיין אין זכות מוקנית.

דבורה קמחי: אני רוצה להעיר שכספים ש "טלעד" קיבלו בגין חברת החדשות מבוססים על הסדר פשרה שנידון מדמי הזיכיון של ה - - שלהם.

דבורה קמחי: אז בואו לא נפתח כאן את הוויכוחים האלה.

ירמי קדושי: אני רוצה להגיד על תיקון לסעיף 37ג'.

ירמי קדושי: רשום שם : "...

ירמי קדושי: שעניינם הוצאה לשם הפקה של סרטים ישראלים כמשמעותם...." אני חושב שצריך להוסיף שם: "...

ירמי קדושי: הפקה ורכישה של סרטים ישראלים", מאחר ומדובר על מחויבות כלפי שנים עברו – 2004, 2005, 2006 עד 2008- בתקופה הזו הופקו הרבה סרטים ישראלים מגוונים ביותר - -

אופיר אקוניס: שירכשו סרטים שהופקו אז?

ירמי קדושי: אני לא חושב שיש כאן איזה מישהו מהמפיקים שרוצה שגוף משדר יהיה עכשיו מתחרה שלהם בקולנוע.

ירמי קדושי: המצב הזה יהפוך להיות מצב של חוסר שוויון מבחינת התחרות החופשית.

ירמי קדושי: זה יהפוך להיות מצב של חוסר גיוון תרבותי, מה שקורה היום.

ירמי קדושי: אני מציע פשוט להוסיף את הדבר הזה: "רכישה של סרטים ישראלים".

ירמי קדושי: אין סיבה בעולם שרכישה של סרטים ישראלים לא יוכר על ידי הרשות השניה כהפקת מקור לכל דבר.

אסף אמיר: למה?

אסף אמיר: זו לא הפקת מקור.

ירמי קדושי: למה זו לא הפקת מקור?

ירמי קדושי: זו הפקה לכל דבר.

ירמי קדושי: אני חולק על העניין הזה.

ירמי קדושי: זה מראה לנו שהחוק מתיר להפקת מקור להעסיק קבוצה קטנה של אנשים, וזהו.

אסף אמיר: -

ירמי קדושי: אז הכסף יגיע רק אליכם ולא יגיע לאנשים אחרים ולרבדים אחרים באוכלוסייה.

ירמי קדושי: זה מה שקורה היום.

ירמי קדושי: יש סרטים ישראלים יפים מאד עם רייטינג מאד גבוה, שאני חושב שערוץ 10 ישמח מאד לשדר אותם.

ירמי קדושי: וזו הפקת מקור לכל דבר.

ירמי קדושי: למה זה לא הפקת מקור?

ירמי קדושי: הסרטים האלה הצליחו בקולנוע, הם נמצאים בסלולאר, ב VOD, במקומות אחרים.

ירמי קדושי: הם מהווים מענה לכל דבר.

ירמי קדושי: הרי המצב הזה גרם לכך שאין לנו גיוון תרבותי.

ירמי קדושי: עובדה – סרטי בורקס נעלמו, סרטים משנות ה- 70 נעלמו - -

אופיר אקוניס: ממש לא.

אופיר אקוניס: אתה טועה.

אופיר אקוניס: אלה הסרטים הכי נצפים בכל השנים.

ירמי קדושי: אבל הם נעלמו מההפקה.

ירמי קדושי: יש לו ביקוש היום, לז'אנר הזה, ויש היום משקיעים פרטיים שרוצים להשקיע בז'אנר הזה.

ירמי קדושי: אבל זה לא נעשה.

ירמי קדושי: למה?

ירמי קדושי: – כי נותנים לקבוצה קטנה איזה סוג של סרטים יהיו כאן, וזה לא הגיוני.

ירמי קדושי: הכסף הזה צריך להיות מחולק.

ירמי קדושי: מאחר ומדובר על מחויבות מהעבר אני מציע - -אני חושב שזה מענה שגם יעזור - -

אסף אמיר: זה יעזור לנו אבל זה לא יעזור להפקה.

קריאות: - - -

רני בלייר: נוכל לעשות לכם מצגת של הסרטים ואתם תראו שהסרטים – גם אם ההקרנות יושבות בתל אביב חלק גדול מהסרטים נעשים בידי אנשים שלא היגיעו לתל אביב עד אחרי גיל 30 או - - - -

קריאות: - - -

ירמי קדושי: אני מדבר על סרטים שהפיקו אותם והם לא שודרו בטלוויזיה.

ירמי קדושי: יש אותם והם קיימים בשוק.

ירמי קדושי: אין סיבה בעולם שסרטים לא ייחשבו להפקת מקור.

עדן ברטל: מדובר על עידוד של הפקות חדשות.

עדן ברטל: זאת המטרה.

אופיר אקוניס: נכון, לא דברים ישנים.

עדן ברטל: לכן, יכול להיות שההערה נכונה בהקשר אחר, אבל לא בהקשר - -

ירמי קדושי: אבל לא מדובר על דברים ישנים.

ירמי קדושי: מדובר על דברים שהופקו ולא שודרו בטלוויזיה.

אופיר אקוניס: ערוץ 10 וערוץ 1 קונים בערך את אותם דברים, לא?

אופיר אקוניס: הוא מעיר משהו לא בלתי נכון – תמיד רואים את "תיבת נח" ואת "מגדלים באוויר" – שזה טוב, אבל לא כל הציבור תל אביבי.

רני בלייר: אבל יש.

רני בלייר: ברמת הקולנוע, בערוצי ה- broadcast יש סרטים שהוא מדבר עליהם - -

אופיר אקוניס: ממש לא.

מנשה סמירה: זה אמנם לא יהיה חכם מצדי לתקן את היושב ראש, אבל אתה דיברת על דרמות בטלוויזיה ולא על סרטי קולנוע.

אופיר אקוניס: נכון, אתה צודק, קיבלתי את התיקון.

מנשה סמירה: ההערה השניה – אל"ף, יש גם "מעורב ירושלמי" עכשיו, ו" עבודה ערבית" - - אבל לגבי הקולנוע.

מנשה סמירה: ראשית, ההערה של ירמי – אנחנו מדברים פה על החזר של 20 מיליון על פי הכללים של העבר, ובעבר נרשם – הפקה, ולכן זה נרשם כהפקה.

מנשה סמירה: 2.

מנשה סמירה: לגבי הקולנוע העתידי – אם זכור לכם תראו שנקבע בהתאם לכללים שייקבעו על ידי המועצה לאחר שיעבור התיקון בסוגיית הקולנוע.

מנשה סמירה: יהיה שימוע ותהיה אפשרות להציע שחלק מסוים יהיה ברכישה – נכון, כן.

מנשה סמירה: בואו נסכם את זה עכשיו.

מנשה סמירה: תהיה אפשרות להגדיל ספריה של סרטי עבר ורכישת זכויות - -

רני בלייר: שכבר היתה בהם השקעה קודמת.

מנשה סמירה: נכון.

מנשה סמירה: נכון.

רני בלייר: חוץ מזה, ירמי, אתה יכול, כמונו – לגשת לתחרות מלאה, לתחנות שידור.

רני בלייר: יבחרו את הסרטים שלך – תשדר אותם ותפיק.

רני בלייר: אנחנו נלחמים יום יום על אותו הדבר.

יוסי ורשבסקי: אני רוצה להציע הצעה –

אופיר אקוניס: ירמי, אתה קיבלת פה תמיכה מורלית ומוסרית גדולה מאד, גם ממנכ"ל משרד התקשורת, גם ממני.

יוסי ורשבסקי: אני מציע שנתקדם.

יוסי ורשבסקי: בואו נעבור לסעיף (7).

נורית דאבוש: יש לנו הצעה לסדר.

נורית דאבוש: לאור העובדה שהחוק הזה – המעבר של החוק הזה לקריאה שניה ושלישית הוא בעצם תלוי אישור מועצה, אז אם אפשר פשוט להקדים ולדון בסעיפים שקשורים למחויבויות התוכן, קולנוע והוראת השעה, ואז הם יוכלו להגיש לנו את התכנית, נוכל לבדוק אותה ואכן ב-17 לחודש נקבל החלטה.

נורית דאבוש: היו"ר אופיר אקוניס: לדלג על המחלוקות הכספיות.

נורית דאבוש: טוב, תקראי את (7).

ליאת גלזר: (קוראת את סעיף 7): "(7) בעל הזיכיון שילם את החוב שאינו ניתן לפריסה כהגדרתו בסעיף 102א1(א)

ליאת גלזר: בתוך 14 ימים מיום תחילתו של תיקון מס' 32...." – כאן אנחנו נבקש להוסיף את העניין של ה- 27 לינואר –

קריאות: - --

אופיר אקוניס: תן לה לקרוא את הסעיף עד הסוף ואז נשמע את ההערות.

ליאת גלזר: "...

ליאת גלזר: וכן שילם, בתוך התקופה האמורה, את יתרת החוב הכולל כמשמעותה בסעיף 102א1(ג) או שמועד תשלום יתרת החוב הכולל נדחה בהתאם להוראות הסעיף כאמור".

אתי בנדלר: תסבירי במה מדובר, בשתי מילים.

ליאת גלזר: בסעיפים המוזכרים מדובר על החובות הכספיים ולגביהם יש סכום מסוים שחייבים לשלם אותו – מה שאנחנו התכוונו באופן מיידי, וכאן זה נכתב – בתוך 14 ימים, ויתרת סכום שניתן לדחות אותה ולפרוס את התשלום עד לסוף שנת 2012.

ליאת גלזר: בהתאם לסעיף הזה נדרש בעל הזיכיון את אותו חלק שלא ניתן בפריסה לשלם באופן מיידי, תוך 14 ימים, וכן להסדיר את הפריסה או לשלם את כל החוב הנפרס, גם – באופן מיידי.

ליאת גלזר: כמו שאמרתי בסעיף הקודם שעורר מחלוקת, לעניין הערבויות, הרעיון הוא שההיבטים האלו יוסדרו לפני הארכת הזיכיון ולכן, מכיוון שהליכי החקיקה התארכו, אנחנו רוצים בעצם להגיד שהמועד האחרון שבו הוא יכול לשלם את אותו חלק שלא ניתן, בפריסה, הוא יום לפני פקיעת הזיכיון, ולא אחר כך.

אתי בנדלר: מדובר - - בדמי זיכיון ותמלוגים?

ליאת גלזר: כן.

יוסי ורשבסקי: אני מבקש להיצמד למה שכתבתם.

יוסי ורשבסקי: 14 יום, רבותיי.

יוסי ורשבסקי: אני רוצה להסביר - סכומים כאלה לא נמצאים בכיס של אף אחד.

מנשה סמירה: אני אתנגד לכל ניסיון לשנות כאן את מועדי התשלום.

יוסי ורשבסקי: לא רוצה לשנות.

יוסי ורשבסקי: לא רוצה לשנות אפילו דקה.

יוסי ורשבסקי: 14 יום היה כתוב.

מנשה סמירה: אנחנו מגלים סבלנות רבה מאד בגלל הימשכות התהליך.

מנשה סמירה: הסיטואציה היא כזו שהתשלומים חייבים להימסר לתפעול השוטף.

מנשה סמירה: זה גם של הרשות השניה, זה גם משפיע על הזכיינים האחרים.

מנשה סמירה: אני, בעניין הזה, אומר כך: אני אמליץ, חד משמעית, אני אוציא מסמך קטגורי שאומר שכל דחייה מעבר לתקופת הזיכיון היא בעינינו - -

יוסי ורשבסקי: אז בוא תקדם את החוק שיהיה 14 יום - -

מנשה סמירה: אם לא נערכת לעניין הזה- אין שום משמעות לשום התחייבות שאתה אומר פה, על השולחן הזה.

יוסי ורשבסקי: אתה לא מתבייש?

יוסי ורשבסקי: תתבייש, תתבייש לך.

יוסי ורשבסקי: (הישיבה נפסקה והתחדשה לאחר 10 דקות)

אופיר אקוניס: אני מחדש את הישיבה.

אופיר אקוניס: יוסי, אתה רוצה שנצביע על סעיף (7).

יוסי ורשבסקי: אני ביקשתי שמנשה סמירה ייכנס.

יוסי ורשבסקי: אני מבין שפגעתי, אז אני מתנצל על ההתנפלות.

יוסי ורשבסקי: אנחנו נעמוד בסעיף (7) כמו שאתם מבקשים.

לאה ורון: המועד יהיה לא יאוחר מ- 27 בינואר, 2010.

אופיר אקוניס: אני מאשר את סעיף (7).

ליאת גלזר: את 37 צריך לסיים.

אתי בנדלר: אז זו הפיסקה היחידה שאושרה, אם כך.

אתי בנדלר: אם כן – במקום "בתוך 14 ימים" זה יהיה -

אופיר אקוניס: "לא יאוחר מ- 27 בינואר".

אתי בנדלר: אני חושבת שאפשר לכתוב "ולא יאוחר מ- 27 בינואר" כי בכל מקרה התחילה תהיה אחרי ה- 27 בינואר.

אופיר אקוניס: הלאה.

אופיר אקוניס: או.קיי.

אופיר אקוניס: אישרנו את זה.

אתי בנדלר: מה שאני מנסה לומר שמה שאושר הוא לא ריאלי ואני מבקשת לשנות את ההחלטה.

אתי בנדלר: זה יהיה רק: "לא יאוחר מ- 27 בינואר".

אתי בנדלר: אין טעם באופציה של "בתוך 14 ימים".

ליאת גלזר: (ממשיכה בקריאה): "(א2) כללה התכנית להשלמת הוצאה לקולנוע שלבי השלמת הוצאה לתקופה שמיום ו' בטבת התשע"ב (1 בינואר, 2012) עד יום ט' בטבת, התשע"ה (31 בדצמבר, 2014) (בסעיף קטן זה – יתרת ההוצאה) יממסור בעל זיכיון שזיכיונו הוארך לפי סעיף קטן (א1) פיקדון כספי או ערבות בנקאית עד ליום ד' בכסלו, התשע"ב (30 בנובמבר, 2011) בסכום יתרת ההוצאה, להבטחת ביצועה של יתרת ההוצאה, בנוסף על הפיקדון הכספי או הערבות הבנקאית לפי סעיף קטן (א1)(6) ובנוסף על הערבויות שהמציא לרשות לפי סעיף 33(ב)(3)'; המנהל יורה לבעל הזיכיון על תנאי הפיקדון הכספי או נוסח הערבות הבנקאית, לפי סעיף קטן זה, לפי העניין;".

אופיר אקוניס: יש הערות?

אופיר אקוניס: אין.

אופיר אקוניס: הסעיף אושר.

ליאת גלזר: ממשיכה בקריאה: "(א3) לא עמד בעל הזיכיון בהוראות התכנית להשלמת סוגה עלית, בהוראות התכנית להשלמת הוצאה לקולנוע או בהוראות סעיף (א2) יראו בכך הפרה של תנאי מהותי בזיכיון, לעניין סעיף 37(א)(4).

אופיר אקוניס: הערות?

אופיר אקוניס: אין.

אופיר אקוניס: הסעיף אושר.

ליאת גלזר: ממשיכה בקריאה: "(א4) אין בהתחייבויות ובתנאים החלים על בעל הזיכיון בתקופת ההארכה הראשונה, לפי תיקון מס' 32, כדי לגרוע מההתחייבויות והתנאים שחלו עליו ערב תחילתו של תיקון מס' 32, לפי חוק זה, כללי המועצה או תנאי הזיכיון, אלא אם כן נקבע אחרת לפי התיקון האמור;"

אופיר אקוניס: אין הערות.

אופיר אקוניס: הסעיף אושר.

ליאת גלזר: ממשיכה בקריאה: "(2) בסעיף קטן (ג) – (א) ברישה, במקום "כאמור בסעיפים קטנים (א) או (ב), לפי העניין" יבוא "כאמור בסעיף קטן (ב)"; (ב) בפסקה (1) במקום "במהלך תקופת הזיכיון או במהלך תקופת ההארכה הראשונה, לפי העניין" יבוא "במהלך תקופת ההארכה הראשונה", והסיפה החל במלים "לרבות תנאים" – תימחק;".

אתי בנדלר: את רוצה להסביר?

ליאת גלזר: סעיף קטן (ג) בעצם מתווה את שיקול הדעת של המועצה בבואה להאריך את הזיכיון של בעל הזיכיון, כיוון שלעניין תקופת ההארכה הראשונה אנחנו עשינו הסדר מיוחד בחוק, שעניינו התנאים להארכת הזיכיון, אז מתבצעת בסעיף (ג) התאמה, שהנוסח הקודם שלו יהיה רלבנטי לשיקולי המועצה בהארכה לתקופת הזיכיון הבאה.

אופיר אקוניס: הערות?

אופיר אקוניס: אין.

אופיר אקוניס: הסעיף אושר.

ליאת גלזר: "(3) בסעיף קטן (ד)- (א) ברישה, במקום "לכל אחת מתקופות ההארכה האמורות בסעיפים קטנים (א) ו- (ב)" יבוא "לתקופת ההארכה השניה"; (ב) בפסקה (1), במקום "בשנת הזיכיון השמינית או בשנת הזיכיון העשירית, לפי העניין, יחולו עליו גם בתקופת ההארכה הראשונה או בתקופת ההארכה השניה, בהתאמה" יבוא "בשנת הזיכיון העשירית יחולו עליו גם בתקופת ההארכה השניה".

ליאת גלזר: זה שוב, התאמה שנדרשת לאור מה שעשינו - -

אופיר אקוניס: אישרתי את סעיף (3).

אופיר אקוניס: אנחנו מדלגים ועוברים לעמוד 20.

גדעון קורן: לא נדונה בקשתנו לכאן או לכאן – העניין של הטיפול בדמי הזיכיון כתנאי מוקדם.

אופיר אקוניס: הם ענו על זה.

אופיר אקוניס: קיבלנו את עמדו של אסי מסינג שנדון בזה בהמשך.

אתי בנדלר: אני מציעה, יש עדיין עוד סעיף שמדבר על דמי הזיכיון, ומתייחס בפירוש למי שהיה בעל זיכיון בשנים 2003 עד 2006 - -אני חושבת ששם - -

גדעון קורן: אנחנו ביקשנו שזה יהיה תנאי מוקדם.

גדעון קורן: אם ההחלטה היא נגדנו – בסדר.

גדעון קורן: רשמנו.

גדעון קורן: אנחנו ביקשנו שזה יהיה אחד מהתנאים.

אופיר אקוניס: הלאה, לסעיפי התוכן, מסעיף 8- תיקון התוספת השניה.

נגה רובינשטיין: הדיון על דמי זיכיון עוד לא הסתיים.

נגה רובינשטיין: יש פרק שלם, אפרופו הערתך.

גדעון קורן: אנחנו ביקשנו שזה יהיה תנאי מוקדם להארכת הזיכיון.

גדעון קורן: שאחד התנאים המוקדמים בסעיף 2 יהיה גם זה.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים לסעיף 8.

ליאת גלזר: "תיקון התוספת השניה 8.

ליאת גלזר: בתוספת השניה לחוק העיקרי – 1 בסעיף 5, בסופו יבוא: "(ג) על אף הוראות סעיפים קטנים (א) ו- (ב), בשנות הזיכיון השמינית והתשיעית של בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ השלישי יחולו לגביו הוראות אלה: (1) הסכום שבעל הזיכיון יוציא לשם הפקת תכניות סוגה עילית שישודרו בשנות הזיכיון השמינית והתשיעית, לא יפחת מ – 39.4 מיליון שקלים חדשים לשנת הזיכיון השמינית ו- 43.3 מיליון שקלים חדשים לשנת הזיכיון התשיעית;" (2) בנוסף על הסכומים האמורים בפסקה (1), יוציא בעל הזיכיון לשם הפקת תכניות סוגה עלית לפי התכנית להשלמת סוגה עלית שהוגשה ואושרה לפי סעיף 37ג(א1)(1) ו – (5) לחוק, סכום של 41 מיליון שקלים חדשים בשנת הזיכיון השמינית ו- 21.5 מיליון שקלים חדשים בשנת הזיכיון התשיעית; (3) ההוצאות שיוציא בעל הזיכיון, בשנות הזיכיון השמינית והתשיעית, עבור מחקר ופיתוח לצרכי הפקת תכניות מסוגה עלית שהן הפקות מקומיות קנויות העומדות בכללי המועצה שנקבעו לפי סעיף 60 לחוק, עד לסכום של 2 מיליון שקלים חדשים לשנה, יוכרו כחלק מן ההוצאה להשלמת סוגה עלית כאמור בפסקה (2); לעניין זה, "מחקר ופיתוח" – פיתוח תכניות, כתיבת תסריטים ופיתוח תבניות (פורמטים) לשידור, לרבות לתכניות שלא הגיעו לשלב הפקה ושידור; (4) (היקף השעות האמור בסעיף 5(ב) יגדל בהתאם ליחס שבין סכום ההוצאה השנתי לפי סעיף קטן (א) לבין סכום ההוצאה השנתי לפי פסקאות (1) עד (3), כפי שתקבע המועצה" אנחנו רוצים להציע פה איזשהו עדכון לנוסח.

דורון אבני: מה שאנחנו מבקשים בפסקה (4), כדי שזה יהיה באותו נוסח כמו שהיום 5ב' מנוסח – שייכתב קטן: "היקף השעות שכתוב בסעיף 5ב יגדל...." – ומכאן אני מתקן: "...

דורון אבני: באופן יחסי לגידול בהיקף ההוצאה לפי פסקאות (1) עד (3) כפי שתקבע המועצה".

אסף אמיר: לעניין סעיף (3) אם אפשר להעיר הערה – אנחנו בסך הכל בעד פיתוח, 2 מיליון לצורך סוגה עלית אבל בסוף כתוב: " פיתוח תכניות, כתיבת תסריטים" ואז כתוב: "ופיתוח תבניות פורמטים לשידור,.

אסף אמיר: תבניות פורמטים לידור מבחינה מקצועית – לא יכול להיות סוגה עלית.

אסף אמיר: זה בעצם פורמטים, שעשועונים או ריאליטי.

אסף אמיר: אני לא חושב שמישהו התכוון –

אופיר אקוניס: הוא מתכוון שיכולים לפתח תכניות כמו "הכספת", שזו לא סוגה עלית.

אסף אמיר: נכון.

אסף אמיר: גם תכניות כמו "בטיפול", תכנית שנמכרה לחו"ל – היא לא פורמט באמת, אבל היא הפכה לפורמט אחרי שהיא נעשתה, היא נכתבה כסוגה עלית, כדרמה לכל דבר.

אסף אמיר: אז הדבר הזה פותח פתח שכל הכסף הזה יילך בעצם לפתח דברים שהם נוגדים לחלוטין סוגה עלית.

אסף אמיר: אני מציע למחוק "פיתוח תבניות פורמטים".

אסף אמיר: זו לא סוגה עלית.

דבורה קמחי: אין בינינו ויכוח שהכסף אמור להיות מושקע בפיתוח תכניות של סוגה עלית.

דבורה קמחי: אבל יכולים אולי להיות מקרים - -שהם פורמטים - -

אופיר אקוניס: אז זה, אולי – בכללים של הרשות השניה.

אסף אמיר: תבנית, פורמט – איננה סוגה עלית.

אסף אמיר: זו טעות מקצועית.

אופיר אקוניס: אני לא רואה בעיה למחוק את המילים מהמילה "ופיתוח, עד המילה "לשידור",, כולל המילה "פורמטים".

מנשה סמירה: אבל היום זה מופיע כך, בכללים.

אופיר אקוניס: אז תעשה את זה אצלך.

אסף אמיר: מי שרוצה לפתח שעשועונים ש - -

אופיר אקוניס: בסדר, זה בכללים.

אופיר אקוניס: זה לא כזה מז'ורי, זה לא מה שיעצור, כרגע.

אסף אמיר: אין פורמט של סוגה עלית, לא קיים.

מנשה סמירה: זה מילה שיוצר לא יכול להגיד, כי ביצירה הכל אפשרי.

קריאות: - -

שאול מגנזי: אני רוצה להתייחס לסעיף שמדבר על היקף ההוצאה לסוגה שלטעמנו הוא בסדר, אלא מאי?

שאול מגנזי: שפה, ב 3-4 דיונים קודמים שנערכו בעניין דובר על שוויון.

שאול מגנזי: אנחנו תמכנו בהסדר של ערוץ 10 ותומכים בו בכל לב, ורוצים שיעזרו לו, וזה בסדר גמור.

שאול מגנזי: אבל אנחנו עדיין עומדים על כך שיישמר השוויון, ובסעיף הזה אין שוויון.

שאול מגנזי: בפעם הקודמת אמרתי את זה בסוף הדיון.

שאול מגנזי: קפצו עלי כאן.

שאול מגנזי: עובדתית – בשנת 2010 יש כאן הפחתה בהיקף המחויבות, וזה בסדר, וזה נכון, כי הסך הכל המצרפי שלו הוא גבוה.

שאול מגנזי: אבל יחד עם זאת, הבעיות הכלכליות שלנו לא פחתו ולא הצטמצמו, ואנחנו עדיין במשבר גדול וקשה.

שאול מגנזי: אני מקווה שלא נהיה באותה סיטואציה בעוד מספר שבועות, כאן, בשולחן או בחדר הזה.

שאול מגנזי: אני אומר את זה.

שאול מגנזי: היוצרים היו אצלנו בפגישה, גם ראו את זה פיזית – את המספרים.

שאול מגנזי: הראנו להם את המספרים.

שאול מגנזי: כך, שהפחתה כאן, שהיא בהיקף של 30% מהמחויבות בשנת 2010 היא הפחתה ראויה, רק צריך להשית אותה גם על ערוץ 2.

מנשה סמירה: עם כל האמפתיה שיש לנו לקושי ולמשבר הכלכלי, ויש – ערוץ 2 יודע, והזכייניות של ערוץ 2 יודעות שבמהלך השנה נעשו ההתאמות הנדרשות כמתחייב.

מנשה סמירה: ההתאמות הללו כבר ניתנו לערוץ 2, בין אם אנחנו מדברים על "עופרת יצוקה" ובין אם על המשבר הכלכלי.

מנשה סמירה: לישראל 10 לא היה ניתן לבצע את ההתאמות ללא אישורה של ועדת הכלכלה וללא שינוי בחוק.

מנשה סמירה: לכן אנחנו מבצעים את זה עכשיו, במסגרת החוק.

מנשה סמירה: כלומר, עד היום לא יכולנו לתת להם את הדבר הזה ללא אישור ועדת הכלכלה.

מנשה סמירה: אתם – כבר קיבלתם.

מנשה סמירה: לכן לא יהיה נכון – וזה מזכיר לי את המשל שכל פעם אוכלים את הגבינה מכאן ומכאן כדי לאזן.

מנשה סמירה: אם אנחנו ניתן, נצטרך לאזן פעם נוספת גם לצד השני.

מנשה סמירה: זה יוצר את האיזון.

מנשה סמירה: הסברנו את זה וזה מופיע בכל המסמכים שהגשנו.

שאול מגנזי: אנחנו לא מקבלים את זה.

אופיר אקוניס: אז מה אתה מציע?

שאול מגנזי: לבצע הפחתה דומה גם לערוץ 2.

אתי בנדלר: אבל ניתן שההפחתה הזו בוצעה בפועל.

שאול מגנזי: לא בוצע.

שאול מגנזי: בוצע - - רגולציה, ולזה הוא קורא - -אני לא מדבר על 2009.

שאול מגנזי: 2009 היא בסדר, לא אמרתי עליה כלום.

שאול מגנזי: דיברתי רק על 2010, לא על 2009.

מנשה סמירה: אנחנו הצגנו שקף לפי בקשת ועדת הכלכלה, לפני 3-4 ישיבות.

מנשה סמירה: נכון שחלף זמן וכולנו שכחנו.

אופיר אקוניס: ממש לא.

אופיר אקוניס: אלה לא ישיבות שאפשר לשכוח.

אופיר אקוניס: אלה ישיבות שייחרטו בזיכרוננו עוד שנים רבות.

מנשה סמירה: בכל אופן, אנחנו מדברים על התאמות שנעשות סביב הנושאים הבאים: מלחמת לבנון השניה – הנושא הזה כבר טופל.

מנשה סמירה: בשנתיים האחרונות לא נעשו התאמות לישראל 10ונאמר שהדברים הללו יטופלו במסגרת הדיון לגבי הארכת הזיכיון, אם יטופלו.

מנשה סמירה: לעומת זאת, לגבי ערוץ 2 – בגלל שהיה צורך לתקן זאת בוועדת הכלכלה, על ידי תיקון החוק, תיקון התוספת.

מנשה סמירה: מלחמת לבנון השניה טופלה בערוץ 2.

מנשה סמירה: מבצע "עופרת יצוקה" – כבר ניתנה ההפחתה לערוץ 2, כ- 12 מיליון, כ- 13 מיליון – מלחמת לבנון השניה.

מנשה סמירה: המשבר הכלכלי – העדכון ניתן, 15%, כך שאלה הדברים שנעשו בהתאמה, ולכן המספרים הם קטנים יותר, כי שם אנחנו מדברים על 50 מיליון שקל לסוגה עלית – ואצלכם דובר על 150 מיליון שקל, ולכן האחוז היה גבוה יותר.

מנשה סמירה: המספרים הנומינליים היו גבוהים יותר.

מנשה סמירה: על זה הלין ישראל 10 והסברנו לו שזה עניין אחוזי, ולכן – אלה המספרים וזו תמונת המצב שאותה הסברנו.

מנשה סמירה: אם תרצו – נקרין את השקף עוד פעם, נסביר כל סעיף וסעיף.

מנשה סמירה: דרך אגב- מיקוד הרגולציה הוא לא הפחתה ולא הקלה.

מנשה סמירה: מיקוד הרגולציה זה התאמת הכללים למציאות מקצועית שהשתנתה לאחר שימוע.

מנשה סמירה: מי שיגיע לדרגה השניה והשלישית, יוכל לקבל את אותו חופש תמרון שמאפשר לו לעשות את ההתאמות.

מנשה סמירה: אז אני מתפלא שמישהו עוד פעם חוזר ומציג את זה - -

אתי בנדלר: יש חילוקי דעות על מה כולל מיקוד הרגולציה,אבל כיוון שזה לא נושא הדיון אני לא אתייחס.

אתי בנדלר: אני רק רוצה לשים את זה על השולחן כדי שלא ייראה כאילו יש הסכמה לדבריך.

מנשה סמירה: מה זה חילוקי דעות?

מנשה סמירה: זה עניין של אינטרסנטים.

מנשה סמירה: כדאי לשאול את בעל הסמכות המקצועית שעשה את זה.

מנשה סמירה: התוצאה של זה, שמישהו יכול להרוויח מזה – זה לא נורא, כי אנחנו עושים את זה בשביל העיקרון, לא בשביל שמישהו ירוויח.

נגה רובינשטיין: אני רוצה להגיד מה הכלל שהנחה אותנו בהצעת החוק- הכלל שהנחה אותנו בהצעת החוק כולה, והוא רלבנטי גםלדיון שיתפתח כאן עוד מעט לעניין הסעיפים הספציפיים שלכל הפחתה יש סיבה, מסיבה רלבנטית, שנבדקה על ידנו, כאשר במקומות שלגביהם אין הצדקה אין מקום לבצע הפחתות מהחובות הקיימים.

נגה רובינשטיין: גם העניין הזה- הרשות השניה קיבלה החלטות שרלבנטיות להפחתות בעלויות שמושתות על ערוץ 2, ובהתאם נעשו הפחתות אצל ערוץ 10, רק שאצל ערוץ 10 זה באמת, כמו שנאמר כאן, תמיד חייב להיעשות בחוק מכוח העובדה שכל ההסדר שלו נמצא בתוספת.

דבורה קמחי: בסעיף קטן (1) – אנחנו מבקשים להעמיד את סכום המינימום של השנה השמינית על 30 מיליון שקלים במקום 39 מיליון שקלים.

דבורה קמחי: זה הסכום שהתגבש בהסדר המינהלי בינינו לבין הרשות השניה, שהתבסס על ניתוחים כלכליים, התבסס על נתונים שערוץ 10 סיפק.

דבורה קמחי: זה גם הסכום שביצענו אותו ביחד עם הסכום שמופיע בסעיף 2.

דבורה קמחי: אנחנו, בשנת 2009, שהסתיימה כבר, השקענו 72 מיליון שקלים בתכניות סוגה עלית, בהתבסס על הסכום שנקבע בהסדר.

דבורה קמחי: אני זימנתי לכאן את עורך הדין דרור שטרום שהיה שותף אתנו לקביעת הסכומים האלה, כדי שייתן לכם - --

אופיר אקוניס: איך הממשלה קבעה את הסכומים האלה?

נגה רובינשטיין: בדיוק אמרתי את מה שאמרתי על כך שלכל הפחתה צריך לטעם והצדקה לקראת האמירה הזו, של ערוץ 10.

אופיר אקוניס: לקראת ההפחתה הבאה שאולי תהיה.

נגה רובינשטיין: שאולי תהיה ואולי לא תהיה, אבל אני רוצה להשמיע כאן את עמדת הממשלה.

נגה רובינשטיין: אני מבינה שערוץ 10 הגיע להסדר עם הרשות השניה בדבר הפחתה של 8 מיליון - -

דורון אבני: לא.

דורון אבני: שם לא היתה הפחתה.

דורון אבני: היתה הקפאה.

נגה רובינשטיין: או.

נגה רובינשטיין: קיי.

נגה רובינשטיין: הקפאה של 8 מיליון.

נגה רובינשטיין: אנחנו נשמע את ההסבר - -אני מניחה שטרם קבלת החלטה - -בדבר הפחתה, הקפאה או מה שלא יהיה, הוועדה תשמע הסברים למה יש מקום להפחית 8 מיליון, או 16 מיליון, כאשר ייתכן שכאשר הרשות השניה קיבלה את ההחלטה על הקפאה או דחייה, היה לזה טעם רלבנטי באותה נקודת זמן.

נגה רובינשטיין: כשאנחנו נמצאים בנקודת הזמן הזו לא הובא בפנינו שום טעם שנראה לנו רלבנטי ומוצדק, לנקודת הזמן הזו, שמצדיק הקפאה של 8 מיליון.

נגה רובינשטיין: בדיון הראשון אנחנו נשאלנו, גם על ידי אדוני, האם סתם קבענו מספרים להפחתה.

נגה רובינשטיין: מה שהשבנו – שכל מספר שנמצא כאן, בפני הוועדה, אנחנו יכולים לעמוד ולהצדיק אותו.

נגה רובינשטיין: תקבלו אותו או לא תקבלו אותו – אבל יש לנו טעם.

נגה רובינשטיין: לעניין ה- 8 מיליון, אנחנו לא מצאנו שום טעם שאנחנו יכולים לעמוד מאחוריו ולהגיד שאנחנו חושבים שהעמדה הזו היא עמדה סבירה.

קריאות: - - -

דבורה קמחי: אני רק רוצה להזכיר לכולם שהמספר החדש של ה – 39 מיליון הסתבר לנו רק בחודש נובמבר, 2009.

דבורה קמחי: תכניות סוגה עלית הן תכניות שיש להיערך להפקתן מבעוד מועד.

דבורה קמחי: אנחנו, ב- 2009, קיימנו את כל התכניות שהתחייבנו לקיים, על פי ההסדר המנהלי שהיה בינינו לבין הרשות השניה.

דבורה קמחי: עכשיו אנחנו מדברים כאן על הפחתה ועל קביעת סכום מינימום ולא על הקפאה או דחייה.

דבורה קמחי: אני מבקשת שתשמעו את הטיעונים - -

אופיר אקוניס: אז - - ומה לגבי השנה - - זה נשאר?

דבורה קמחי: כן.

דרור שטרום: אם אפשר במשפט אחד, כי כמו שאמרתי בדיונים קודמים – אני לא חושב שזה מקומה של הוועדה להיכנס לפרטים הקטנים, אבל לעצם העיקרון.

דרור שטרום: אם מותר לי רק לדייק את דבריה של היועצת המשפטית של משרד התקשורת, אני לא חושב שאני טענתי בפניה פעם אחת, אז אני לא יודע על שום מה נדחיתי עוד בטרם טענתי.

דרור שטרום: טענתי בפני הרשות השניה, ועד כמה שאני זוכר הם קיבלו את הטענה הזו, ואני תכף אסביר אותה, כי בסך הכל מדובר בטענה בדיוק של שני משפטים וחצי.

דרור שטרום: כאשר בודקים כמה צריך להוריד עקב משבר כלכלי, אכן צריך לנהוג מידה של שוויון, כפי שנאמר כאן, בין הזכיינים השונים.

דרור שטרום: אבל השוויון – הן לפי משפטנים והן לפי כלכלנים, חייב להיות שוויון מהותי ולא שוויון פורמאלי.

דרור שטרום: ובמלים פשוטות: כאשר אנחנו בוחנים מה היא הירידה עקב המשבר, אצל כל אחד מהזכיינים, חייבים לתת משקל סגולי לעומק הפגיעה הספציפית שנבעה כלפיו.

דרור שטרום: וכאשר אנחנו בודקים את נתוני ה - share המסחרי, וזה אומר – נתח הצפייה של כל אחד מהזכיינים, אנחנו מגלים תופעה שהיא לא מפתיעה אף אחד, משום שכל מי שהיה פה ב-5-7 השנים הקודמות וזוכר את הרגל שמשך ערוץ 10 בכניסה, מבין שכאשר יש זמן של משבר, השחקן החלש יותר נפגע בצורה הרבה יותר משמעותית מאשר השחקנים החזקים.

דרור שטרום: אין תלונות על כך, זה מצב השוק, כך קורה, אלה נתונים בדוקים של הרשות השניה עצמה.

דרור שטרום: אף אחד לא המציא אותם.

דרור שטרום: אני הבאתי אותם, כללתי אותם בחוות הדעת הראשונה, בחוות הדעת השניה, ואם העיקרון מקובל אני חושב שצריך פשוט למדוד את עומק הפגיעה של הזכיין, וללכת לפי עיקרון – לשם שינוי, אריתמטי, ולא בתור כלל אצבע ששמים אותו, וזהו.

דרור שטרום: אז בעצם, המשקל הסגולי של הפגיעה הוא זה שמכתיב את ההורדה הזו.

דרור שטרום: אגב, לא מדובר בבקשה חדשה להורדת סכום חדש.

דרור שטרום: כמו שנאמר כאן קודם, בהסדר מול הרשות השניה זה היה הסכום שעליו דובר.

דורון אבני: אני רק רוצה לחדד את הנקודה הזו, כפי שנגה רובינשטיין ציינה, הרשות השניה תיקפה א המספרים שמופיעים פה בהצעת החוק, ואלה הנתונים שהעברנו.

דורון אבני: רציתי רק לחדד, להתייחס לדבריו של עורך הדין שטרום, שההבחנה הזו בין ערוץ חלש לבין ערוץ חזק כבר באה לידי ביטוי בתוך המספרים שהביאו את הנתונים שבפני הוועדה.

דורון אבני: כלומר, ההפחתה שבוצעה לערוץ 10 בשנת 2009 עומדת על 25% בעוד שההפחתה שבוצעה לערוץ 2 עומדת על 15%, וזאת בדיוק מהטעמים שציין עורך הדין שטרום.

דרור שטרום: אם ככה , אולי אפשר רק להסביר לוועדה איך, כאשר נתוני הפגיעה מדברים על למעלה מ – 33% בוצעה הפחתה של 25%.

דורון אבני: זה לא הנתונים.

דבורה קמחי: סליחה, לא ברור לי – האם הרשות השניה תומכת בבקשה שלנו?

מנשה סמירה: אני אסביר: את כל ההפחתות הנדרשות כבר קיימנו, לרבות הדברים שעורך הדין שטרום התייחס אליהם, וכן החלטנו להעמיד את זה על 15, ולכן הפחתנו 14 מיליון ב- 2009.

מנשה סמירה: הסוגיה שעומדת כאן, על הפרק, זו המלצה שלנו שגם היתה בהסדר המנהלי, להחיל את הסדר הוראת השעה סביב המשבר הכלכלי גם על ישראל 10.

מנשה סמירה: ההצעה הזו אמרה – והיא בוצעה, דרך אגב, בערוץ 2 –ההצעה הזו היא מעבר למספרים שמופיעים כאן, והיקפה כ- 8 מיליון ₪, כשניתנה, בעצם הזדמנות לישראל 10.

מנשה סמירה: זה מעבר למספרים המופיעים כאן.

מנשה סמירה: כל המספרים שמופיעים כבר הוכנסו ושולבו בהצעת החוק.

מנשה סמירה: ה- 8 מיליון, מבחינתנו, ואנחנו עומדים מאחורי ההצעה הזו, אם ישראל 10- זו החלטת מועצה שהיתה, להוראת השעה שאפשרה לזכיינים להתמודד עם המשבר הכלכלי –מה עניינה?

מנשה סמירה: – הקדמת תשלומים, הפקות לשנים העתידיות.

מנשה סמירה: מדובר על שנת 2010.

מנשה סמירה: אנחנו מדברים על אזור החודשים אפריל עד יולי.

מנשה סמירה: לישראל 10 אופשר עד 8 מיליון, להקדים, ובתמורה – יוקפאו להם ביצוע של 8 מיליון בגלל ההקדמה.

מנשה סמירה: ההחלטה האם ההקפאה תהפוך להיות הצננה, כדבריו של עורך הדין קורן, או שהם יחויבו להחזיר אותה, או לדחות, או לבצע – תתקבל במרוצת 2010, כדי שנראה את תוצאותיו של המשבר הכלכלי איפה שהם נמצאים.

מנשה סמירה: ביוני 2010.

מנשה סמירה: יש החלטת מועצה כזו.

מנשה סמירה: לכן, לדידנו זה כן אפשרי, אני אומר את זה לעורכת הדין רובינשטיין – אם הם ימציאו שמעבר ל – 72 מיליון ביצוע שהם מחויבים - -

נגה רובינשטיין: אבל זה מעבר ל – 82, אם כבר.

מנשה סמירה: כן.

מנשה סמירה: מה זה 82?

מנשה סמירה: מבחינתנו, אם נוכל לראות הוצאות בחודשים אפריל-יולי בהיקף של 8.5 מיליון השקעה עבור תכניות של שנת 2010 ניתן יהיה להעמיד את המחויבות בשנת 2009 כפי שהם מבקשים, על 72.

מנשה סמירה: ב-2010 הם יצטרכו, בהתאם להחלטה שתהיה על הפשרת ההקפאה או מה שזה לא יהיה – לפעול בהתאם.

מנשה סמירה: הבקשה של ישראל 10 למחיקה מעולם לא היתה.

מנשה סמירה: היא בלתי אפשרית.

אתי בנדלר: מדובר על הקדמת השקעות, לא על מחילה של 8 מיליון.

אתי בנדלר: נכון?

אתי בנדלר: אז זאת אומרת שצריכים מעבר למחויבויות השוטפות להוסיף את ה- 8 מיליון שקל - - -

מנשה סמירה: בהבדל אחד – את השוטף הם חייבים לשדר.

מנשה סמירה: הם צריכים לבצע כרגע 82 משודר.

מנשה סמירה: אם הם יעשו 8 השקעה על חשבון 2010 זה ירד ל – 72, ואז היא תוכל לקבל את מה שהיא רוצה.

מנשה סמירה: את ההחלטה על ה- 8 נצטרך לקבל ביוני, 2010.

נגה רובינשטיין: אני אסביר לך את הקושי, מבחינתנו, בטיעון.

נגה רובינשטיין: כאשר המועצה קיבלה את החלטתה בחודש פברואר או חודש מרץ, אני מבינה את הרציונאל שאומר:

נגה רובינשטיין: בוא נעודד בשנת 2009 הוצאה כי יש משבר כלכלי, כדי שיוציאו כספים.

נגה רובינשטיין: קשה לי בחודש ינואר, 2010 לקבל א הטיעון שכיום אנחנו מכירים בכספים לגבי החלטה שעדיין לא יצאה לפועל, ובהחלטת המועצה נאמר במפורש, שהיא כפופה לתיקון התוספת.

מנשה סמירה: אבל אם הם ימציאו הוכחות שהם הוציאו את הכסף - -

נגה רובינשטיין: אבל ההחלטה שלכם היתה כפופה, ואתם ציינתם את זה במפורש, בתיקון התוספת.

נגה רובינשטיין: זאת אומרת, שההחלטה שלכם לא נכנסה לתוקף.

נגה רובינשטיין: תראה, מנכ"ל ערוץ 10 -העובדה שאתם פעלתם על סמך החלטה שלא נכנסה לתוקף, אני מבינה את הקושי בדבר.

נגה רובינשטיין: לעומת זאת היום, לבוא בינואר 2010 ולומר שאנחנו עכשיו מפחיתים לכם 8 מיליון על סמך זה שב- 2009 רצינו לעודד אתכם בהוצאת כספים, למה זה מאד קשה ברמה ההגיונית להסביר את זה ולתמוך בזה?

נגה רובינשטיין: אני חושבת שזה מובן.

נגה רובינשטיין: הרי במצב המשפטי הנכון - קודם באה הנורמה ואחר כך באה ההתנהגות.

נגה רובינשטיין: אתם קודם התנהגתם ועכשיו אתם רוצים, בנורמה, לאשר את ההתנהגות.

דרור שטרום: אבל מה זה קשור?

דרור שטרום: יש בסיס שוויוני למשבר הזה בין כל הזכיינים, והבסיס הטוטלי בסוף - -

נגה רובינשטיין: המשבר נמצא במקום אחר.

דרור שטרום: מה זה חשוב- הטכנוקרטיה הזאת.

דרור שטרום: יש משבר כלכלי.

נגה רובינשטיין: נו, באמת, להגיד "טכנוקרטיה" כאשר בינואר 2010 הכנסת נותנת תמריץ היום, לערוץ 10 להוציא את הכספים של 2009 - - -

דרור שטרום: ומה רע בזה?

דרור שטרום: זה בדיוק מה שאנחנו מבקשים.

קריאות: - -

נורית דאבוש: אני חוזרת לאמירה של חבר הכנסת זבולון אורלב שאמר שיש מציאות בשטח.

נורית דאבוש: אנחנו, בהוראת השעה גילינו מציאות שבה חלק גדול מעולם היצירה, ודאי אלפי אנשים שעובדים בעולם הזה, נקלעו לסיטואציה כלכלית בלתי אפשרית, והזכיינים כולם – גם 2 וגם 10 – הקפיאו את ההפקות, ודאי הפקות של סוגה עלית.

נורית דאבוש: עולם היצירה נקלע למשבר, ועל אף העובדה שהיתה על זה גם מחלוקת עם היוצרים, קיבלנו החלטה שאנחנו רוצים לעודד יצירה, כאן ועכשיו, ולצורך העניין הזה נוסחה הוראת השעה.

נורית דאבוש: הוראת השעה, משמעותה היתה מאד ברורה- אנחנו לא מוחקים, אנחנו מקפיאים, כאשר אנחנו רוצים לבחון את הדברים ביוני 2010.

נורית דאבוש: גם אם טעינו לגבי ערוץ 10 – זאת היתה האמירה שלנו כמועצה ציבורית.

נורית דאבוש: אנחנו שלחנו אותם לבצע את ההפקות האלה, אנחנו שלחנו אותם - -

דורון אבני: הכפפנו את זה לתיקון התוספת, כמובן, כי תכף עורכת הדין בנדלר תאמר – זה כך נכתב בהחלטה, הכל כפוך לתיקון התוספת בידי הוועדה.

נורית דאבוש: ודאי זו האמירה של היועץ המשפטי, ואני אומרת לכם שאנחנו, כמועצה ציבורית, ביקשנו מאנשי ערוץ 10 לבצע את הוראת השעה, עודדנו אותם לבצע את הוראת השעה, ביקשנו מהם להשקיע כאן ועכשיו את הכספים האלה.

נורית דאבוש: אף אחד לא מבקש כרגע למחוק את העניין הזה, אלא מבקש להקפיא את זה ולהשוות את זה לבחינה שנעשה ביוני 2010 ובעיניי זו החלטה מדתית מאד, היא משמעותית מאד, ודאי כשמועצה ציבורית, גם אם היא טעתה, היא קיבלה את ההחלטה הזו.

נורית דאבוש: אנחנו שלחנו אותה.

נורית דאבוש: מבחינת היושרה- זה מה שאמרנו להם.

דורון אבני: בכפוף לתיקון.

קריאות: - -

נגה רובינשטיין: אמרו לכם – בכפוף לתיקון התוספת.

דרור שטרום: אז אמרו לנו.

דרור שטרום: אז זרקנו מיליונים לפח, בגלל שאמרו לנו.

דרור שטרום: זו בדיוק האמירה שנאמרת כאן.

דרור שטרום: אומרת המועצה הציבורית – שלחו אותנו לבצע השקעות.

דרור שטרום: אין מחלוקת שבוצעו ההשקעות האלה, ואנחנו מוכנים להראות כל חשבונית.

דרור שטרום: עכשיו באים אלינו עם העניין - - אין נימוק אחד למה ה- - הזה לא יינתן.

נגה רובינשטיין: חלפה שנה מאז החלטת המועצה.

דרור שטרום: ומה השתנה?

דרור שטרום: מה השתנה בשנה הזו?

נגה רובינשטיין: המועצה לא פנתה לתיקון התוספת במהלך השנה הזאת.

דרור שטרום: מה השתנה בשטח?

דרור שטרום: בכלכלה?

דרור שטרום: במשבר?

דרור שטרום: בשוק?

נגה רובינשטיין: אנחנו, היום, בינואר, 2009 נותנים לכם תמריץ להוציא כספים ב- 2010.

נגה רובינשטיין: לי זה נשמע מופרך.

נורית דאבוש: זה לא נכון, זה פשוט לא נכון.

נורית דאבוש: אם הם מגישים את החשבוניות על החודשים של הוראת השעה אז אנחנו לא באים ואומרים שזה משהו - -

נגה רובינשטיין: נעמיד דברים על דיוקם – זו לא הקפאה.

נגה רובינשטיין: יש - - למועצה לבטל את החוב הזה.

נורית דאבוש: הוראת השעה קצובה בזמן.

אמיר רוזנברג: שתי הערות – אחת לעניין של ה- 8 מיליון ואחת לעניין השוויון.

אמיר רוזנברג: בנושא של ה- 8 מיליון אנחנו קודם כל נאמנים להסכמה שיש לנו עם ערוץ 10 שאם הם יצליחו להגיע להבנה עם הרשות השניה, אנחנו לא נתנגד לזה.

אמיר רוזנברג: אנחנו סומכים על שיקול הדעת של הרשות השניה ועל ההסדר ביניהם.

אמיר רוזנברג: לגופו של עניין אפשר להוסיף, אדוני היושב ראש, שבפעם הקודמת שדפקת על הפטיש וסגרת את הישיבה ושלחת את כולם לעשות שיעורי בית, לא היו 20מיליון שקל לקולנוע, והיה לערוץ 10 בעקבות הפטיש הזה –הוא הביא בסופו של יום את ה – 20 מיליון שקל, תוך זה שהוא לוקח בחשבון את הנושא הזה של ההסכמה הזו, וההיסטוריה שלו עם הרשות השניה.

אמיר רוזנברג: נדמה לי שבסיטואציה הזו, כשיצאנו מפה ועשינו את כל הדברים האלה, ובסופו של דבר גם הביאו את הכסף, אנחנו גם נאמנים להסכמה וגם, לגופו של עניין, חושבים שזה נכון.

אמיר רוזנברג: הגיעו להסכמה עם הרשות השניה, היא הגוף הממונה, היא תחליט מה לעשות עם ההקפאה הזו בשנה הבאה, ואני חושב שזה הגיוני.

אמיר רוזנברג: לגבי עקרון השוויון – הערה חשובה מאד, גם לעורכת הדין בנדלר, שתהיה - - לנו יש הערה עקרונית לנושא.

אמיר רוזנברג: לא רק העובדה שאם מסתכלים על השוויון – לא רק ששויוןן אמור להתייחס לסיטואציה, היינו, כמו שכתוב בהצעת החוק שערוץ שנמצא במשבר, ערוץ שמבקש הארכה של זיכיון - ערוץ 2 עוד לא נמצא בסיטואציה הזו, וממילא לא ניתן להחיל עליו מראש.

אמיר רוזנברג: אני רוצה להפנות למשהו שהוא מאד חשוב דווקא להתחייבות של "רשת" ו "קשת" בזיכיון שלהם.

אמיר רוזנברג: אני חושב שזה חשוב, וזה בא בעקבות ישיבה שהיתה פה פעם קודמת.

אמיר רוזנברג: אני חושב שזה חשוב מאד שזה יהיה לנגד עיניכם.

אמיר רוזנברג: אני - - מ "רשת" ל "קשת" יש את אותו הדבר בהתחייבות במכרז שלהם: "הרשות תעמוד...." – זה העיקרון הבסיסי של השוויון – "...

אמיר רוזנברג: על עיקרון השמירה של תחרות הוגנת בין בעלי הזיכיונות, ובין ערוץ 2 וערוץ 10 תוך שמירה, במידת האפשר, על עיקרון השוויון, בהתחשב בנסיבות השונות שעניינן שני ערוצים בעלי ...."

שאול מגנזי: אולי נסיים את זה, באמת?

שאול מגנזי: תעביר את חברת החדשות לירושלים.

שאול מגנזי: איפה השוויון?

אמיר רוזנברג: שאול מגנזי יודע בדיוק למה הוא הפסיק אותי עכשיו, כי הוא חתום על הסעיף הבא: "עם זאת, ההקלות שיינתנו לבעל זיכיון או לערוץ כלשהו, לא יחולו בהכרח על בעל זיכיון אחר או על הערוץ האחר והמועצה תדון בכל בעל זיכיון וכל ערוץ לגופו".

אמיר רוזנברג: יש לסעיף הזה חשיבות רבה.

אמיר רוזנברג: מעבר להיבט החוזי שהם מחויבים והם לא זכאים מהותית לבוא ולדרוש שוויון, אנחנו צריכים לחשוב גם שנים קדימה.

אמיר רוזנברג: אם יהיה בעל רייון – חמישה רייונות נניח שיהיו כאן, מה יקרה אם - - נניח שנגיע למשטר של רישיונות, תיראו איזה תקדים הם מנסים ליצור.

אמיר רוזנברג: יהיו חמישה ואחד יהיה בקשיים.

אמיר רוזנברג: ואז, אם נחיל את העיקרון אוטומטית שכאשר נותנים לאחד הקלה מייד זה חל על כולם, אז ברור שכל דבר מכפילים בחמש.

אמיר רוזנברג: את זה התכוונו למנוע, כבר במכרז.

אמיר רוזנברג: לכן צריך לצאת מהטענה הזו שכל מה שנותנים לאחד נותנים לשני באופן אוטומטי.

אמיר רוזנברג: אין להם זכות חוזית כזו ואין להם זכות מהותית כזו, גם במחשבה לטווח ארוך.

אמיר רוזנברג: תודה.

אופיר אקוניס: אנחנו חייבים לסיים.

אופיר אקוניס: לא נצביע על זה.

אופיר אקוניס: נחשוב על הדברים.

אופיר אקוניס: אנחנו סוגרים את הישיבה ונחשוב על ישיבת המשך שגם תסיים את הדברים, אני מקווה, בשבוע הבא.

אופיר אקוניס: אני מודה לכם, הישיבה נעולה.