ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 248, 2009-12-23 10:00

משה גפני: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: שינויים בתקציב לשנת 2009.

אמנון כהן: רכבת.

אמנון כהן: 2 מיליארד פלוס.

משה גפני: אתמול הגיעה פנייה לוועדה, פנייה מספר 758.

שי חרמש: זאת סובסידיה.

שי חרמש: חשבתי שזאת הרכבת לשדרות.

משה גפני: פנייה על סך 2 מיליארד ו-355,750 מיליון שקלים.

חיים אורון: הרשאה להתחייב.

משה גפני: הרשאה להתחייב.

משה גפני: אני אמרתי שאני לא מוכן לאשר במחי יד סכום כזה שאין עליו הסבר יותר מפורט מאשר העברה רגילה כמו שהיה אתמול, של 35 אלף שקלים.

משה גפני: כאן מדובר על קרוב ל-2.5 מיליארד שקלים, 2.3 מיליארד שקלים ומשהו, ולכן ביקשתי שמנכ"ל הרכבת יבוא להסביר ואני מודה למנכ"ל הרכבת שנעתר לבקשה והגיע לכאן.

משה גפני: הוא גם בוודאי רוצה שנעביר את ההעברה הזאת.

משה גפני: אני מבקש, אדוני המנכ"ל, שתאמר במה מדובר ואם אתה יכול לפרט בעניין.

יצחק הראל: תקציב חברת רכבת ישראל, שהוא בהיקף של מיליארד שקלים בשנה, התקציב השוטף, מורכב מ-70 אחוזים הכנסות מפעילות ו-30 אחוזים סובסידיה כאשר הסובסידיה היא תמריץ לחברה להסיע יותר נוסעים ולהוביל יותר מטענים, קרי, להוריד יותר משאיות מהכבישים.

יצחק הראל: הסכם הסובסידיה בין ממשלת ישראל, מדינת ישראל, וחברת רכבת ישראל, הסתיים בשנת 2008 ובמהלך השנה האחרונה ניהלנו משא ומתן עם נציגי הממשלה, האוצר והתחבורה, על בניית הסכם חדש.

יצחק הראל: מה שמובא לאישורכם זה ההסכם החדש.

אמנון כהן: מה הוא אומר?

יצחק הראל: ההסכם החדש הוא הסכם חדשני והוא בעצם הופך את חברת רכבת ישראל לחברה שפועלת בממדים של חברה עסקית לכל דבר.

יצחק הראל: כפי שבתחבורה הציבורית המפעילים הפרטיים יש להם תמריץ להסיע יותר נוסעים, לנו יש תמריץ בהסכם החדש לפעול ביעילות גדולה יותר כדי להסיע יותר נוסעים ולהוביל יותר מטענים.

יצחק הראל: ההסכם בנוי על בעצם מדדי שירות שעל פיהם פועלת החברה, כאשר הראשון שבהם הוא מדד הדיוק, עד כמה רכבות הנוסעים מדייקות בזמן הנסיעה שלהן, הדבר השני הוא שביעות רצון של הלקוחות, הדבר השלישי הוא בקרה של הממשלה על תפעול החברה בשירות שניתן ללקוחות בתחנות השונות.

יצחק הראל: זה יביא לכך שככל שנסיע יותר נוסעים, כך הסובסידיה תהיה גבוהה יותר.

יצחק הראל: דהיינו, לחברה יהיה יותר כסף לממן את הפעילות השוטפת שלה וכך היא תוכל לפעול ביתר יעילות מכורח התמריצים האלה.

יצחק הראל: כך גם לגבי הובלת מטענים.

יצחק הראל: הסובסידיה להובלת מטענים נועדה לכך שהחברה תפעל להגדיל את היקפי הובלת המטענים, להתחרות בשוק ההובלה בתחום המשאיות ובדרך הזאת להוריד משאיות כאשר בעיקר זה להובלה חוצת מדינה, בין הנמלים לבין הנמלים ודרומה של הארץ.

יצחק הראל: בדרך הזו ההסכם החדש מתבטא בכך שיש תמריצים הן לשיפור השירות והן להובלת מטענים.

יצחק הראל: בדרך הזאת יש קשר ישיר, דבר שלא היה בעבר, כאשר בהסכם הסובסידיה הישן החברה קיבלה סכום קבוע בלי קשר להתייעלות ולפעילות שלה.

יצחק הראל: בהסכם החדש זה קיים.

יצחק הראל: חלוקת הסיכונים בין הממשלה לבין החברה היא בעיקר לאירוע חריג, אירוע של כוח עליון, בו מאיזושהי סיבה תיפסק תנועת הרכבות במדינה ובהסכם יש גיבוי לחברה אם יש אירוע בסדר גודל כזה.

יצחק הראל: הסך הכל מוביל לאותו שינוי שבשנים האחרונות אנחנו פועלים לאורו להסיע יותר ויותר נוסעים ולפרוס את רשת הרכבות במקומות חדשים.

יצחק הראל: בהזדמנות הזו שווה לספר לחברי הוועדה שאנחנו שוקדים על הקמת הקו בין אשקלון, שדרות, נתיבות, אופקים ובאר שבע.

שי חרמש: מה לוח הזמנים?

משה גפני: רגע.

משה גפני: המסילה תהיה כפולה?

יצחק הראל: התשתית למסילה תהיה כפולה.

שי חרמש: כולל הדברים הכבדים?

יצחק הראל: כולל הדברים הכבדים.

יצחק הראל: הנחת המסילה, אם תהיה הנחה של מסילה כפולה, תהיה נגזרת של הביקושים.

משה גפני: מה התכנון עכשיו?

משה גפני: המסילה הכפולה, עד איפה?

יצחק הראל: כרגע אנחנו מקימים תשתית למסילה כפולה עד נתיבות.

משה גפני: זאת אומרת, אתם זורקים את אופקים לכלבים.

יצחק הראל: חס וחלילה.

משה גפני: זה בדיוק כך.

יצחק הראל: לא.

יצחק הראל: לא.

משה גפני: אם תגיע רכבת עם מטענים מהנמל, היא יודעת שעד נתיבות היא יכולה להגיע.

משה גפני: אופקים לא קיימת.

יצחק הראל: לא.

יצחק הראל: לא.

יצחק הראל: אני מבקש להבהיר את העניין.

יצחק הראל: בין באר שבע לאופקים, לנתיבות, לשדרות ואשקלון תהיה רכבת.

יצחק הראל: קודם כל, תהיה רכבת וגם רכבת מטענים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אין כבר מפעל תעסוקה באופקים.

משה גפני: לא נשאר כבר שום דבר ועכשיו כבר לא יהיה בכלל.

יצחק הראל: קודם כל, הרכבת תגיע לשם.

משה גפני: איזו רכבת?

יצחק הראל: הרכבת.

משה גפני: אבל אם לא תהיה מסילה כפולה, מהנמל לא יבואו לאופקים אלא יעצרו בנתיבות.

יצחק הראל: לא.

יצחק הראל: תהיה מסילה ותיסע הרכבת.

משה גפני: שתיסע הרכבת, אני יודע.

יצחק הראל: גם רכבת מטענים.

משה גפני: אז למה צריך מסילה כפולה?

יצחק הראל: מסילה כפולה נועדה במקום שבו התדירות היא גבוהה יותר.

יצחק הראל: כאשר אנחנו נסיים את העבודה, אני מניח שבשלוש השנים הקרובות ועם צעדי הרחבת המסילה ביתר המקומות, כולל בניית קו דרומה מדימונה לכיוון אילת, הביקוש יגדל.

משה גפני: מי קיבל את ההחלטה שהמסילה הכפולה היא כרגע עד נתיבות?

יצחק הראל: שוב, היא תשתית כפולה.

משה גפני: מי קיבל את ההחלטה?

חיים אורון: לבאר שבע עד עכשיו יש מסילה אחת.

שי חרמש: רק עכשיו מרחיבים את השנייה.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: עזוב את באר שבע.

משה גפני: באר שבע היא עיר בירה שמגיעה אליה הרכבת וכאשר יצטרכו מסילה כפולה, לא צריך את הטובות שלך ולא שלי.

משה גפני: כאן יש נושא מאוד מאוד רגיש.

משה גפני: אם אין מסילה כפולה אלא רק עד נתיבות, המשמעות שמבחינת המטענים, מבחינת כל הדברים האלה, נכון שתהיה רכבת, אבל אופקים יוצאת מהעניין.

יצחק הראל: לא.

יצחק הראל: ממש לא.

יצחק הראל: אני אומר לך שאני בא מהפריפריה.

חיים אורון: אני רוצה כבר לראות את המכולות שמגיעות לאופקים.

שי חרמש: אני רוצה לראות את הקטר בשדרות.

משה גפני: אני רוצה לדעת מי קיבל את ההחלטה הזאת.

משה גפני: באיזה פורום ההחלטה הזאת התקבלה?

יצחק הראל: שר התחבורה.

משה גפני: שר התחבורה?

אמנון כהן: ודאי.

אמנון כהן: מי יקבל החלטה?

שי חרמש: עם האוצר.

יצחק הראל: שר התחבורה והאוצר, אבל אני רוצה להבהיר את הנקודה.

יצחק הראל: תהיה רכבת ובעיניי זאת התקדמות דרמטית.

יצחק הראל: אני גדלתי בצפת.

יצחק הראל: צפת של היום, הלוואי שהייתה מגיעה אליה תחבורה ציבורית בתדירות גבוהה.

יצחק הראל: החשוב הוא שתהיה לשם רכבת ותהיה לשם רכבת וגם תהיה רכבת מטענים.

יצחק הראל: אצלנו במדינה יש הרבה מאוד דברים, סיפרו לי שבאת מוועדת החוץ והביטחון ושם הדברים רצים הרבה יותר מהר.

משה גפני: היית צריך לראות מה שם רץ היום.

יצחק הראל: שם הפרוייקטים רצים יותר מהר אבל הפרוייקטים האחרים הולכים הרבה יותר לאט.

משה גפני: משרד הביטחון היום רוצה שנאשר לו בוועדה את מה שמאשרים עכשיו לרכבת, באותם סדרי גודל, ושנעשה זאת מאתמול להיום.

שי חרמש: מה לוח הזמנים לקטר בשדרות?

יצחק הראל: הקטר בשדרות, בעוד שלוש וחצי שנים.

יצחק הראל: העבודות הן כבדות מאוד.

משה גפני: כמה זמן אתה ברכבת?

יצחק הראל: מעל שנתיים.

משה גפני: אם רביב לא יגיע לכאן, אי אפשר להעביר את ההעברה הזאת.

משה גפני: צריך רפרנט לצורך ההעברה ורביב צריך להגיע.

משה גפני: רביב אמר שיבוא להסביר, כי אחרת לא נוכל להעביר את ההעברה הזאת.

יצחק הראל: בואו לביקור ברכבת.

משה גפני: לפני שנכנסת לתפקיד והיום, יש שינויים משמעותיים מבחינת היקף הנסיעות?

משה גפני: מבחינת היקף הנוסעים?

יצחק הראל: אני נכנסתי לתפקיד בנובמבר 2007.

יצחק הראל: בין 2007 ל-2008 צמחנו ב-10 אחוזים בכמות הנסיעות.

משה גפני: תגיד את המספר.

יצחק הראל: את 2008 סיימנו עם 35 מיליון נסיעות ואת 2009 אנחנו נסיים עם 36 מיליון נסיעות.

יצחק הראל: בשנת 2011 ייפתח הקו בין ראשון לציון מערב, שהוא חלק מקו החוף.

שי חרמש: יהיה אפשר להגיע מאשקלון לתל אביב בלי לעבור את שדה התעופה.

יצחק הראל: בדיוק.

יצחק הראל: אז אנחנו מעריכים שהצמיחה תהיה של עוד 6 מיליון נסיעות.

חיים אורון: בשוטף, החברה בגירעון?

יצחק הראל: אני הגעתי לחברה בנובמבר 2007, החברה הייתה בגירעון של 130 מיליון שקלים בשוטף, והיום היא כמעט מאוזנת.

חיים אורון: בהיקף כזה של נוסעים, אתם יכולים לאזן את השוטף.

יצחק הראל: ודאי.

חיים אורון: ומשאירים משהו?

יצחק הראל: בתוך השוטף יש את כל האחזקה והפעילות השוטפת.

יצחק הראל: הפיתוח מאפשר את הרכש של הרכבות ושל הקמת הקווים.

משה גפני: אמר לי אתמול חבר הכנסת אריאל שהרכבת עובדת בשבת, אבל הכחשתי את זה מכל וכל.

יצחק הראל: לא, הרכבת לא עובדת בשבת.

משה גפני: זה ברור.

משה גפני: הוא אמר משהו על הפיקוח ואני אמרתי לו שזה משהו ביטחוני.

משה גפני: זה פיקוח נפש.

יצחק הראל: כן.

יצחק הראל: לפי הנחיות הביטחון.

חיים אורון: אני רוצה להבין למה על כביש באר שבע-תל אביב בשבת נוסעים מאה אלף אנשים, ולא יכולה לנסוע רכבת אחת עם קטר אחד.

חיים אורון: אני שואל אותך עכשיו בתור אדם דתי, הכי דתי.

חיים אורון: אני מבין שמישהו סיפר לכם שאיזה קטר נסע.

חיים אורון: מה האינטרס הכי גדול שלכם היה צריך להיות?

חיים אורון: יש חילול שבת ותחנות דלק פתוחות.

משה גפני: אתה רוצה תשובה?

חיים אורון: כן.

משה גפני: אני אענה לך.

משה גפני: יש הרבה דברים שאפשר לעשות גם מבחינה הגיונית, לא חילונית ולא דתית.

משה גפני: יש המון דברים שאפשר לעשות.

משה גפני: צריך לפתוח את הנושא של נישואים וגירושין.

משה גפני: מי שרוצה דתי, דתי, מי שלא רוצה, שילך לרפורמים ויעשה הצגות.

משה גפני: אפשר לפתוח את התחבורה הציבורית בשבת ומי שרוצה, שייסע, מי שלא רוצה, שלא ייסע.

משה גפני: צריך שאנשים ייסעו במכוניות פרטיות?

משה גפני: יש לי סדרה ענקית של דברים.

משה גפני: הראש שלי הרי הוא ראש חילוני אלא שאני חרדי ואני מתגאה בזה.

משה גפני: מבחינה חילונית, כל המגבלות האלה, אנחנו נמצאים בעידן מודרני ואין בעיה.

משה גפני: אפשר ללכת על ההגיון שלך ובוא נלך אתו.

משה גפני: המשמעות של העניין היא לא זמן רב אלא זמן די קצר – אין לנו מדינה יהודית כאן ואין לנו מדינה בכלל ואני אומר לך מדוע.

משה גפני: קודם כל, הטענה של הערבים צודקת.

משה גפני: הם טוענים שאתה יושב על קרקעות שלהם, כולנו יושבים על קרקעות של הפלשתינאים.

משה גפני: כמו שאתה לא מסכים ביהודה ושומרון, הם גם לא מסכימים בחיפה.

משה גפני: מה אנחנו טוענים?

משה גפני: אנחנו טוענים שזו המדינה של העם היהודי.

משה גפני: זאת מדינה שניתנה לנו אלפי שנים קודם.

משה גפני: אם אנחנו לא מדינה יהודית, אני לא יודע מה יהיה עם הנכדים שלך.

משה גפני: אתה יודע, אני כבר מתחיל לחשוש מה יהיה עם הנכדים שלי.

משה גפני: לא יהיה כאן שום סממן ושום צביון יהודי.

משה גפני: לכן אני בעד לאשר את הפנייה לרכבת.

משה גפני: אנחנו מצביעים.

חיים אורון: גפני, תחשוב בלילה על תשובה יותר טובה.

חיים אורון: יש לך.

חיים אורון: אתה מסוגל לתת תשובה יותר טובה מאשר לשלוח אותי.

משה גפני: אני לא שולח אותך לשום מקום.

משה גפני: מתגברת המגמה לחסל את המדינה הזאת.

חיים אורון: אם היה רב – אני לא רוצה לומר כאן מילה לא יפה – לא לב ולא ראש אלא אבר אחר, שהיה אומר שהוא רוצה מדינה יהודית והוא לא רוצה לשחק את המשחק העקום שעל הכביש מבאר שבע לתל אביב נוסעות מכוניות.

חיים אורון: הוא עוד יבוא פעם הרב הזה.

משה גפני: תסלח לי, עם כל הכבוד, אם אתה מפעיל את הרכבת בשבת, המשמעות של העניין היא מאוד פשוטה: הם צריכים את המוסכים, הם צריכים את התיקונים, הם צריכים את כל הדברים ויש תגובת שרשרת.

משה גפני: המשמעות של העניין היא שאדם ששומר מסורת, אדם ששומר שבת, לא יכול להתקבל לעבודה ואם הוא מתקבל לעבודה, הוא יהיה בדרג מאוד נמוך מכיוון שיצטרכו עובדים שיעבדו בשבת.

משה גפני: אתה פותח את הכל ולא נשאר כאן זכר וסממן לשבת.

חיים אורון: אתם בונים עולם.

חיים אורון: זה בלוף.

משה גפני: אתה צריך גם לחשוב בלילה.

משה גפני: אני אומר לך שהיום הציבור הדתי במקומות רבים, לא רק הציבור הדתי אלא הציבור המסורתי ששומר שבת, שומר שבת ברמה הכי נמוכה של שמירת שבת, לא רוצה לעבוד בשבת, יש לו היום בעיה במקומות רבים להתקבל לעבודה.

חיים אורון: בזה אני שותף לך.

משה גפני: מה אתה שותף?

משה גפני: אתה אומר לי לפתוח גם את הרכבת בשבת.

משה גפני: אתה מכניס עוד סקטור שלם לעניין בגלל שאם הרכבת עובדת בשבת, התחבורה הציבורית עובדת בשבת, הקיוסקים יעבדו בשבת, המוסכים יעבדו בשבת וכולי.

חיים אורון: לא יהיה נוסע אחד פחות.

חיים אורון: תקשיב טוב.

משה גפני: אתה טועה בעניין הזה.

אמנון כהן: בכל העולם ביום ראשון סגורים וכאן סגורים בשבת.

משה גפני: באופקים, בשבת בשעה 4 אחר הצהרים, עמד בתחנה יהודי עם כיפה, ואני מספר לך סיפור מהחיים וזה לא סיפור יחיד שלי.

משה גפני: אני ירדתי אליו מהבית ושאלתי אותו מה הוא עומד.

משה גפני: הוא אמר שאגד נוסע עכשיו, אז כבר לא שבת.

משה גפני: רבותיי, לאחר שקיבלנו הסברים ממנכ"ל הרכבת, אנחנו מצביעים.

משה גפני: ה צ ב ע ה פנייה מספר 758 – אושרה פה אחד אדוני המנכ"ל, אני מודה לך.

משה גפני: פניות מספר 763 ו-764

רביב סובל: במסגרת ההסכם הקואליציוני של סיעת ש"ס נותרו עוד 9 מיליון שקלים שלא חולקו והם מחולקים במסגרת הפנייה הזאת לצרכים שונים בתוך מערכת החינוך – לשעות לימוד למבוקר שאינו רשמי, הן לטובת תוכניות לזהירות בדרכים, לתוכניות לטיפול בפרוייקטים של חינוך מיוחד, תרבות יהודית.

משה גפני: אני רואה שהם נתנו גם לחינוך העצמאי בגלל שיש ברוך גדול בנושא של החינוך המיוחד בחינוך העצמאי.

רביב סובל: אכן.

רביב סובל: מי שמקצה את המשאבים, זה משרד החינוך.

רביב סובל: אנחנו הקפדנו להכניס את זה בהתאם לפרופורציה.

משה גפני: כן, השר נהרי אמר לי.

אמנון כהן: אנחנו תמיד מחלקים לכל המגזרים.

משה גפני: לא, אל תיסחף.

משה גפני: חבר הכנסת אמנון כהן, אל תיסחף בעניין הזה ואל תפתח פצעים.

משה גפני: על כל פנים, אתם עמדתם על זה.

משה גפני: השר נהרי סיפר לי את זה ואני מודה לך ולו על העניין הזה.

משה גפני: זה פותר את הבעיה של החינוך המיוחד?

רביב סובל: אני חושב שכן.

רביב סובל: אלה המספרים שקיבלנו ממשרד החינוך.

משה גפני: התקציב הזה הוא רק ל-2009.

משה גפני: זאת אומרת, הוא לא ל-2010.

רביב סובל: תש"ע.

רביב סובל: לשנת הלימודים תש"ע.

משה גפני: לחינוך העצמאי זה לא יספיק.

רביב סובל: אלה המספרים שקיבלנו ממשרד החינוך.

משה גפני: שאלתי גם את השר נהרי.

משה גפני: החינוך המיוחד עומד בפני קריסה.

משה גפני: אני שאלתי לגבי החינוך העצמאי.

משה גפני: תראה מה סופג ילד בחינוך החרדי.

משה גפני: אמרו לי בחינוך העצמאי שהם מתנגדים להעביר את הכסף הזה מההסכם הקואליציוני.

משה גפני: הרי יש חוק, אלה הרי ילדי שילוב, אלה ילדי חינוך מיוחד.

משה גפני: מה זאת אומרת משרד החינוך לא מתקצב את זה?

משה גפני: אני שאלתי את פינסקי, שאלתי במשרד החינוך, שאלתי אותו לפני חודש, פנו אלי מנהלי בתי ספר וגם עיריות.

משה גפני: הוא אמר שבאמת הם עובדים על העניין הזה.

משה גפני: מה זה עובדים על העניין הזה?

משה גפני: הם מבקשים ממני שאני אדבר אתך.

משה גפני: זאת אומרת, אתה שם לב?

משה גפני: שואלים אותי בחינוך העצמאי למה זה מכסף קואליציוני.

משה גפני: מה זה הדבר הזה?

רביב סובל: השאלה היא לא אם זה לא כסף קואליציוני או לא כסף קואליציוני.

משה גפני: אני מודה לך על העניין הזה.

רביב סובל: לא, אתה לא צריך להודות לי.

רביב סובל: זה כסף של ש"ס.

משה גפני: לא משנה.

משה גפני: אמרתי שאני מודה לשר נהרי ואני מודה ל-ש"ס.

אמנון כהן: לאלי ישי.

משה גפני: הוא אמר לי לומר אלי ישי.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: לאלי ישי.

משה גפני: באמת, למה זה כסף קואליציוני?

רביב סובל: הסוגיה של הקצאת משאבים לחינוך המיוחד היא סוגיה בהחלט סבוכה מאוד כיוון שמצד אחד הצרכים הם תמיד גדולים הרבה יותר מאשר כמות המשאבים שניתן להקצות, כיוון שהקריטריונים הם מאוד מאוד גמישים והנטייה היום היא להשתמש יותר ויותר בפתרונות של חינוך מיוחד.

רביב סובל: לכן למשרד החינוך יש בעיה של, נקרא לזה, התאמה בין כמות המשאבים שהוא יכול להקצות לטובת החינוך המיוחד וזה לא רק במעיין החינוך התורני אלא בכלל במערכת החינוך.

משה גפני: לא.

רביב סובל: כן.

רביב סובל: אתה יכול לבדוק.

רביב סובל: הבעיה הזאת קיימת בכלל.

משה גפני: נכון, אבל כאן היא הרבה יותר חריפה.

רביב סובל: אני לא יודע אם זה יותר חריף או לא כי אין לי את כל הנתונים.

חיים אורון: אם זה יותר חריף, אתה אומר שבלי הכסף הקואליציוני הילדים בחינוך העצמאי מקופחים בחינוך המיוחד.

משה גפני: אם לא כסף שעובר עכשיו, בתוך חודש, ואולי אפילו פחות, מפסיקים את ילדי השילוב.

חיים אורון: אני שואל שאלה אחרת.

חיים אורון: הטענה שלכם שאתם מקופחים, אפשר לקבל על זה נייר?

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אני אתן לך בתוך יום.

חיים אורון: השוואה בין שלושה ילדים בשלושה מקומות.

משה גפני: בבקשה.

חיים אורון: כי אז אני מציע לכם ללכת ישר לבית המשפט.

משה גפני: אבל אנחנו לא נלך.

חיים אורון: למה לא תלכו?

משה גפני: אנחנו לא סומכים על בית המשפט.

חיים אורון: אתם תלכו.

משה גפני: אנחנו לא נלך.

משה גפני: אנחנו נקבל פסיקה של השופט חשין.

משה גפני: קיבלנו פסיקה של השופט חשין שהילד החרדי לא צריך לקבל הזנה בגלל שהוא בחר חינוך אחר.

חיים אורון: פעם אחת אני מכיר עמדה השוואתית כזאת.

משה גפני: אני אומר לחינוך העצמאי לא ללכת לבג"ץ.

חיים אורון: עשה אותה לא אחר מאשר שר המשפטים דהיום נאמן לפני שהיה נהרי של אז והמסמך הזה הוכיח שהם לא מקופחים.

משה גפני: מי זה השר?

חיים אורון: נאמן.

משה גפני: זה שאמר שהישיבות הם גנבים.

משה גפני: תבוא אתי לפעילות יום אחד, ואתה תראה.

משה גפני: תבוא ותראה על מה אנחנו מדברים.

משה גפני: אנחנו המופלים, אפילו עוד לטובה.

חיים אורון: תעבירו את זה כבר.

חיים אורון: תעיז להצביע נגד.

משה גפני: אלי, אני מבקש עד מחר לקבל נייר.

משה גפני: אני רוצה לדעת השוואה בין הילד בחינוך המיוחד, בחינוך הממלכתי, לבין הילד בחינוך העצמאי.

משה גפני: אני רוצה השוואה כספית לראות כי יש טענה בוועדת הכספים שהילד החרדי מקבל יותר.

משה גפני: אני מבקש לקבל נייר עד מחר.

משה גפני: שלום ולהתראות.

שי חרמש: מי זה אלי?

משה גפני: מה איכפת לך?

שי חרמש: אני חבר ועדה.

משה גפני: העוזר של השר נאמן.

משה גפני: אני מכיר גם את הילדים.

משה גפני: אני יודע על מי מדובר.

רביב סובל: אני לא אומר שאתם מופלים לטובה ואני לא אומר שאתם מופלים לרעה.

רביב סובל: אני רוצה רק לומר דבר אחד.

משה גפני: דבר עם משרד החינוך ותשמע.

רביב סובל: בכל מערכת החינוך השמיכה היא קצרה במובן זה שהיכולות לספק את כל מגוון הרצונות בתחום החינוך המיוחד שרק הולכים וגדלים בשנים האחרונות בגלל כל מיני סיבות - יש כאן טרנדים מסוימים ברמה החינוכית - והם מקשים מאוד על משרד החינוך לענות על מכלול הצרכים בכלל מערכת החינוך.

רביב סובל: לכן המשרד לא מסוגל לענות על כל הבקשות שעולות מהשטח במובנים האלה והוא מקצץ בחינוך, למיטב ידיעתי גם בחינוך הרשמי וגם בחינוך העצמאי.

משה גפני: מה שאתה אומר, נכון.

משה גפני: בדקתי את זה ואני בעניין הזה הרבה זמן.

משה גפני: זה נכון.

משה גפני: כאן זה נעשה הרבה יותר גרוע.

רביב סובל: אפשר להביא את אנשי משרד החינוך.

משה גפני: אני יכול גם להסביר את זה.

משה גפני: אתה צריך לבוא אתי לאלי, אתו דיברתי, שהוא מנהל בית ספר בחדרה ואתה תראה את הילדים ואתה תראה מה הוא מקבל.

חיים אורון: אני יכול להראות לך בית ספר אחר בחדרה ולא בזיסר אזרקה, ותשמע ממנהל בית הספר טענות מאוד דומות.

משה גפני: אני יודע.

חיים אורון: יש לכם רוב.

משה גפני: אתה מצביע בעד.

משה גפני: אוי ואבוי אם אתה מצביע נגד.

יצחק וקנין: חיים, אל תצביע נגד.

משה גפני: אתה מצביע נגד?

חיים אורון: תקשיב לי רגע.

חיים אורון: הבעיה הגדולה שלי היא - למה אני אומר את זה ולמה אמרתי את זה אתמול לליצמן שרביב מאוד תומך בו עכשיו – שאתם שותפים לזה שדופקים חלשים בחלשים, כל פעם במקום אחר, כי אתם לא מתייצבים יחד אתנו להגן על כל החלשים ביחד.

חיים אורון: כאשר אנחנו מדברים על חינוך מיוחד, על 100 מיליון שקלים, אתם לא מצביעים כי קונים אתכם ב-7,5 מיליון שקלים.

חיים אורון: אם הייתם אומרים להם אין, בלי תקציבים לחינוך המיוחד כולו, אין תקציב, היה גם לכם וגם לכולם.

משה גפני: אני מסכים.

משה גפני: אתה צודק במאה אחוזים.

אמנון כהן: זה דיון עקרוני.

חיים אורון: מה נשאר לי כאן?

חיים אורון: רק דיונים עקרוניים.

משה גפני: בזה אתה ממש משכנע אותי.

משה גפני: אני הולך בדרך הזאת אבל הם עוצרים אותי בדרך ואומרים לי שאני אדאג לעצמי.

משה גפני: הם אומרים לי את זה.

משה גפני: אני מנסה.

משה גפני: באמת, אתה צודק ואני מסכים אתך במיליון אחוזים.

משה גפני: כך אנחנו צריכים לנהוג.

משה גפני: לאט לאט אני מקבל אומץ, אבל אז בא רביב סובל ומכניס לי נבוט על הראש ומשכיב אותי בחזרה.

משה גפני: אני אצא מזה.

משה גפני: אני מבטיח לך בעזרת השם.

משה גפני: בלי נדר, אני אומר לך שאני יוצא מזה.

משה גפני: אתה צודק מאה אחוזים.

משה גפני: זה מה שצריך לעשות ואז אתם תלמדו.

משה גפני: אנחנו יודעים להילחם.

משה גפני: אנחנו מצביעים.

משה גפני: ה צ ב ע ה פניות מספר 763 ו-764 – אושרו פה אחד תודה רבה.