ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 177, 2009-12-30 09:00

חיים כץ: בוקר טוב, יום רביעי בשבוע, י"ג בטתבת התש"ע, ה-30 בדצמבר 2009.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת וועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: הנושא – הזכות להתארגנות של עובדי מפעל "אקרשטיין".

חיים כץ: יש פה נציגים של הנהלת מפעל "אקרשטיין"?

מיכאל תורג'מן: כן.

חיים כץ: לא של העובדים, של ההנהלה.

חיים כץ: אתה יכול לתת לי סקירה על מבנה החברה?

מיכאל תורג'מן: שמי מיקי תורג'מן, אני סמנכ"ל החברה.

מיכאל תורג'מן: החברה שלנו היא חברה תעשייתית, היא קיימת שמונים שנה, מ-1928.

מיכאל תורג'מן: החברה פעילה בארץ בשלושה אתרי ייצור.

מיכאל תורג'מן: יש אתר בראש-פינה, באזור התעשייה "צחר", יש אתר באשדוד ובירוחם, ויש פעילות תעשייתית גם בקליפורניה ובאריזונה.

מיכאל תורג'מן: סך-הכל עובדים בחברה ארבע-מאות ועשרה עובדים ישירים, כולל מהנדסים, אדריכלים, טכנאים, אלקטרונאים, פועלי ייצור, ומעבר לזה יש עובדים עקיפים ונותני שירותים כמו הובלות וקבלני העסקה, שאינם עובדים שלנו.

חיים כץ: איך הם מפוזרים במפעלים מבחינת כמויות ואופי העבודה?

חיים כץ: ולמה שהעובדים לא יתארגנו?

חיים כץ: יש חוק, כל עובד שירצה להתארגן ואתה לא תיתן לו, אתה צפוי לקנס שבין חמישים למאתיים אלף שקלים.

מיכאל ברקוביץ': יחד עם זה, ההתארגנות צריכה להיות, על פי החוק, על בסיס שליש מהיקף העובדים בחברה.

חיים כץ: עובד יכול לבקש שתוריד מהמשכורת שלו תשלום להסתדרות הכללית, ואתה חייב להוריד לו את הסכום.

חיים כץ: אם עובד מבקש להיות חבר אישית בארגון עובדים כזה או אחר, אתה מחוייב לעשות זאת.

מיכאל תורג'מן: נוצרה סיטואציה של התארגנות עובדים באתר היצור בירוחם, המבקשים דרך ארגון "כוח לעובדים" להכיר בהם כוועד בירוחם.

מיכאל תורג'מן: אני, כחברה אחת, לא יכול לתפקד בסיטואציה שבה יש לאותה חברה כמה וועדי עובדים.

חיים כץ: מדובר על שני נושאים שונים – וועד והתארגנות, ואחד לא דומה למשנהו.

 משה (מוץ) מטלון: אדוני היו"ר, אני רוצה להתייחס לפן העקורני של הדיון.

 משה (מוץ) מטלון: קיבלתי חומרים ובפני יש מכתב של מזכיר הכנסת, במכתב תשובה למכתב של היועצת המשפטית של חברת "אקרשטיין".

 משה (מוץ) מטלון: הנושא נידון בבית המשפט, והטיעונים הנשמעים מפי סמנכ"ל החברה הם טיעונים שהופיעו גם בחומר הנלווה בבית המשפט.

 משה (מוץ) מטלון: אני לא חושב שתפקידנו להחליף את בית-המשפט בעניין זה.

 משה (מוץ) מטלון: אני מכבד את רצונך וזכותך, אתה קובע את סדר היום בוועדה, ויחד עם זאת יש לשאול האם מדובר בדיון עקרוני על התארגנויות או בדיון על "אקרשטיין".

חיים כץ: אם לא היינו מוסמכים לדון בעניין, לא היינו דנים.

אילת גילאון: אני דווקא לא רוצה להתייחס לפן העקרוני.

אילת גילאון: עובדי מפעל "אקרשטיין", דווקא בגלל אופי העבודה, ובגלל שהם מפוזרים לכמה אתרי עבודה, דרושה להם ההתארגנות.

אילת גילאון: החובה מוטלת על הנהלת המפעל לדאוג להתארגנות העובדים.

אילת גילאון: אני דווקא רוצה לדבר באופן ספציפי, ולעסוק בתאונות העבודה וכך להסביר מדוע ההתארגנות חשובה.

אילת גילאון: האם מתרחשות תאונות עבודה וכמה מתרחשות?

אילת גילאון: האם ההנהלה דיווחה לתמ"ת על תאונות?

חיים כץ: האם יש פה נציג עובדי מפעל "אקרשטיין"?

סלומון עוזיאל: שמי מומי עוזיאל ואני מועסק ב-"אקרשטיין" כבר שש-עשרה שנים.

סלומון עוזיאל: היו לי שיחות עם מר תורג'מן על התארגנות העובדים, והוא טען שההתארגנות לא טובה למפעל.

סלומון עוזיאל: אני עובד כבר ארבעים שנים במפעלים בפריפריה, שלכולם יש וועדי עובדים שנותנים רווחים לבעלי המפעל ומקבלים יותר זכויות.

סלומון עוזיאל: ביקשתי ממר תורג'מן להקים וועד, והוא בתשובה אמר שבעל המפעל לא מוכן להקים וועד – ועד היום לא ידוע לי מדוע בעל המפעל מסרב להקים וועד עובדים.

חיים כץ: הרוב גרים בדימונה ובירוחם, התכנסו והחליטו לשים קלפי ולהצביע לוועד, והמפעל לא מכיר בוועד.

סלומון עוזיאל: כן, המפעל לא מכיר בוועד הנבחר.

סלומון עוזיאל: העובדים בחרו יושב ראש וועד - בנצי, זה שקיבל את מספר הקולות הגבוה ביותר.

סלומון עוזיאל: יושב הראש בירר, לפני שנבחר, באינטרנט על הארגון "כוח לעובדים".

סלומון עוזיאל: עם הזמן הצטרפו יותר ויותר אנשים והתחיל המשא והמתן עם ההנהלה.

חיים כץ: כמה עובדים הצטרפו לארגון "כוח לעובדים"?

סבירסקי איתי: שישים ושלושה חברים בארגון "כוח לעובדים", משלמים דמי חבר.

חיים כץ: אדוני הסמנכ"ל, אנחנו יודעים שבירוחם יש מאה וחמישה עובדים, שישים ושמונה מהם עובדי ייצור.

חיים כץ: במפעל גדול ובהסתדרויות במדינת ישראל יש אוטונומיה לאיגודים המקצועיים, כלומר אין בעיות המהנדס כבעיות עובד הייצור.

חיים כץ: יש וועדים סקטוריאלים – ורצונך לא ישנה את שלבי החקיקה במדינת ישראל.

חיים כץ: כמה עובדי יצור יש באשדוד?

מיכאל תורג'מן: אני מתפלא בכלל שאתם מדברים ולא יודעים מהו מפעל.

מיכאל תורג'מן: מפעיל מכונה אינו עובד ייצור?

מיכאל תורג'מן: ומפעיל אריזה אינו עובד ייצור?

מיכאל תורג'מן: אז אלו האנשים עליהם מדובר.

חיים כץ: אני רוצה לדעת כמה בערך עובדי ייצור יש, אנשים שעובדים ליד המכונה.

מיכאל תורג'מן: יכול להיות המספר שציינת.

מיכאל תורג'מן: וגם בראש פינה פחות או יותר אותו מספר.

מיכאל תורג'מן: אבל אני לא מבין את ההגדרה של "מנהל".

מיכאל תורג'מן: האם מישהו שהוא בקר איכות הוא מנהל?

חיים כץ: בדיוק, מי שאינו ליד המכונה הוא אינו עובד ייצור.

חיים כץ: אם היה וועד אחד של עובדי ייצור היית מסכים לכך?

מיכאל תורג'מן: לא.

שלומית גוטרמן: אני עו"ד המייצגת את מפעל "אקרשטיין" בהליך המשפטי שאתם מודעים אליו כבר.

שלומית גוטרמן: כל העובדות שהוצגו על ידי סלומון עוזיאל הוכחשו באופן חד משמעי על ידי מר תורג'מן, ומבחינתנו זה מכריע.

שלומית גוטרמן: אבל לשאלתך, אדוני, ארגון "כוח לעובדים" אינו טוען שהוא מייצג אך ורק את הפועלים, אלא את כל עובדי מפעל ירוחם.

שלומית גוטרמן: יש שאלה סקטוריאלית מקצועית, חלוקה גיאוגרפית שעד עכשיו אין לה עיגון בפסיקה ובחוק.

שלומית גוטרמן: בארגון "כוח לעובדים" בצורה ברורה אומרים שהם רוצים לשנות את ההלכה כי הם ארגון פורץ.

שלומית גוטרמן: אבל צריך להסתכל גם על האינטרס של המעסיק, שאינו יכול לנהל משא ומתן עם שלושה ארגונים במקביל.

שלומית גוטרמן: אין דין מקום עבודה שיש בו ארבע מאות ועשרה עובדים כדין מקום עבודה עם אלפי עובדים וחלוקה סקטוריאלית.

חיים כץ: גם בתעשייה אווירית, שם יש כשבעה-עשר אלף עובדים, ביקשו ארבעה-עשר טייסים להתאגד שלא תחת ארגון העובדים – והותרתי להם זאת.

חיים כץ: הם בחרו וועד בו חמישה ענאשים המייצגים ארבעה-עשר.

חיים כץ: וכל זה רק בחודש שעבר.

חיים אמסלם: אני באופן אישי חושב שהם מחלישים את עצמם.

חיים כץ: זוהי בכלל אופרה אחרת.

חיים כץ: תנו להם קודם כל להתארגן, ליצור וועד.

שלומית גוטרמן: אנחנו לא הפרענו להם לעשות כך.

שלומית גוטרמן: דרך אגב, יש עובדים שהם חברים בהסתדרות והם מעבירים דמי טיפול להסתדרות.

שלומית גוטרמן: כשנקבל הוראה של ניכוי שכר לארגון "כוח לעובדים", נעשה זאת.

שלומית גוטרמן: השאלה המשפטית היא מהי יחידת המיקוח, ואנחנו מאמינים שבית הדין האזורי לעבודה יגיע להחלטה תוך חודש.

חיים כץ: ואז יש אפשרות של הגשת ערעור לארצי וכולי, ונגיע להחלטה רק עוד חמש שנים.

שלומית גוטרמן: יש תקדימים של ערעור שלקח שבועיים וחצי.

שלומית גוטרמן: אבל העניין הוא שיש בקשה מפורשת לשנות את ההלכה, וחברת "ארקשטיין" מבקשת להמשיך לפעול כפי שפעה עד עכשיו.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להצטרף לדבריך ולהמשיך מהנקודה שבה עצרת.

דב חנין: זהו דיון עקרוני, שעוסק בשאלות שחשוב שהוועדה הזו תעסוק בהם.

דב חנין: הסוגיות הללו לא נוגעות רק לפרשת "אקרשטיין", בוועדה לא נקבע מהו מעמד עובד זה או אחר, לכן בואו נוריד את הנושא הזה מעל הפרק.

דב חנין: יחד עם זאת, יש שאלות עקרוניות ממדרגה ראשונה שזכותנו וחובתנו, כגוף שמייצג את הציבור הישראלי, להביע את דעתנו בעניין.

דב חנין: אחרי שסיכמנו על דבר זה, ישנם מקומות עבודה וחברות בהם אנשים עובדים במקומות שונים.

דב חנין: אותם עובדים מירוחם לא נמצאים בקשר שוטף עם העובדים בראש פינה, לא מתנהל ביניהם קשר שמתיר התאגדות משותפת.

דב חנין: המצב כרגע הוא שהעובדים מפוצלים ולכן לא ניתן לדרוש התארגנות משותפת בין שני צדדים שאין ביניהם עדיין קשר.

דב חנין: האינטרס של העובדים הוא להתארגן לוועד ארצי, אבל הדרך להתארגנות מתחילה בהתארגנות מפוצלת, ואז יצירת קשר בין הוועדים ליצירת וועד ארצי כולל.

דב חנין: לכן אני מנצל את ההזדמנות של ישיבת הוועדה הזו, ופונה אל נציגי המפעל – לא מדובר בשאלות משפטיות אלא שאלות עקרוניות שיש לשים לב אליהן.

דב חנין: הציפייה שלנו היא שמפעל "אקרשטיין" יתנהג בהתאם לערכים המצופים.

איתי סבירסקי: אני עו"ד איתי סבירסקי, מארגון "כוח לעובדים" ומהקליניקה לזכויות עובדים מאוניברסיטת תל-אביב.

איתי סבירסקי: כמו שנאמר, בשלב זה אין ייצוג של סקטורים אלא כל עובדי ירוחם, מאה וחמישה עובדים כיחידה אחת.

חיים כץ: כמה מהנדסים נרשמו אצלכם עד עכשיו?

איתי סבירסקי: בשלב זה, אף לא אחד.

איתי סבירסקי: מבחינת ראייה כללית הספירה היא של כל עובדי המפעל.

איתי סבירסקי: משם נתקדם לאט לאט.

איתי סבירסקי: יש הצהרות של החברה שהם מכבדים את זכות ההתארגנות, ובו בזמן, בידי חוזה בין חברת "ארקשטיין" לבין עובדים רבים במפעל, בו יש סעיף – "העובד מתחייב כי במהלך תקופת ההסכם לא ישתתף בעצמו ו/או יתמוך בדרך כלשהי בהתאגדות העובדים אם כוועד עובדים ואם בכל צורה אחרת.

איתי סבירסקי: זהו חוזה עבודה של עובדים במפעל ירוחם משנת אלפיים.

אילת גילאון: הסמנכ"ל יודע שזה קיים?

איתי סבירסקי: החוזים הוחתמו ברחבי המפעל בעקבות נסיון התאגדות קודם בשנת 1994, שהתגובה אליו הייתה מברקי פיטורין לעובדים האחראים, שבסופו של דבר הוחזרו לעבודה לאחר שוויתרו על ההתאגדות.

איתי סבירסקי: כלומר זוהי ההיסטוריה של המפעל שמכבד את זכות ההתארגנות.

איתי סבירסקי: לצערנו זה מתרחש, ואנחנו רוצים לעבוד ביחד ולנהל יחסי עבודה אמיתיים תתוך כבוד אחד לשני.

איתי סבירסקי: כרגע ניראים מאמצים למנוע את המשך מהלך ההתארגנות, בצורות שצוינו קודם על ידי מר סולומון עוזיאל.

איתי סבירסקי: למשל במקרים בהם עובדים הגישו תלונות על השכר, שבמשך שנים לא טופלו, וכיום נציגים של החברה מהרצליה פיתוח מגיעים למפעל בירוחם ומתנים טיפול בטענות בכך שהעובד יפרוש ממהלך ההתאגדות.

 משה (מוץ) מטלון: באילו דרכים הם עושים זאת?

איתי סבירסקי: יש נפנוף בניהול רשימות פורשים, שנתונים אלה לא נמצאים בידנו.

איתי סבירסקי: אני חושב שמעסיק נאור לא צריך להתעסק בעניינים כאלו בעצמו.

איתי סבירסקי: בנוסף, יש מהלך צמצום שעות העבודה במפעל לראשונה מזה עשרים שנים.

איתי סבירסקי: המפעל בדרך - כלל עובד עשרים וארבע שעות ביממה, והחל מלפני שלושה שבועות היקף העבודה צומצם לשתיים עשרה שעות בלבד.

איתי סבירסקי: לכאורה נאמר שהצמצום הוא עקב הקטנת היקף ההזמנות, לעובדים אין דרך להוכיח זאת, אבל מוזר שלפתע מצמצמים שעות עבודה כיש רצון להתאגדות.

 משה (מוץ) מטלון: אבל לא פיטרו עובדים?

איתי סבירסקי: היה ניסיון לפטר חבר וועד.

 משה (מוץ) מטלון: יש לזכור שהחלופה בעניינים כאלה היא פיטורים, כך שאולי ניסו למנוע פיטורי עובדים עקב צמצום היקף העבודה.

איתי סבירסקי: אני רוצה להתייחס לנקודה האחרונה אליה התייחס חבר הכנסת דב חנין, באשר ליחידות המיקוח.

איתי סבירסקי: הנושא אכן נידון בבית הדין, ובית הדין יתן הכרעתו בקרוב.

איתי סבירסקי: אבל כפי שציין היושב ראש וחבר הכנסת חנין, אנחנו חושבים שעל מנת לממש את זכות ההתארגנות באופן אפקטיבי ואמיתי, לא ייתכן שההנלת המפעל תדרוש מהעובדים בירוחם להתארגן רק באופן ארצי, שכולל שליש מעובדי שלושת המפעלים המרוחקים מאוד אחד מהשני.

חיים כץ: חבר הכנסת חיים אמסלם, זכות הדיבור שלך.

חיים אמסלם: אני רוצה להתייחס לנושא בצורה כללית ולא ספציפית לנושא חברת "אקרשטיין".

חיים אמסלם: הרבה פעמים אנחנו דנים בנושאים בהם קיים דיון בבתי משפט, וחובתנו להביע את דעתנו גם במקרים כאלה.

חיים אמסלם: הדעה אולי לא משפיעה על בתי הדין אבל היא נלקחת בחשבון.

חיים אמסלם: האמירות שקוראות לפסילת ישיבת הוועדה בגלל דיון בבתי משפט, מטרתם לעקר את הדיון בוועדות השונות, והן חוזרות אחת לשלוש ישיבות.

גבריאל דובינר: שמי פיצ'י דובינר, אני עובד בהסתדרות עובדי הבניין והעץ החדשה.

גבריאל דובינר: מתוך שלוש מאות עובדי ייצור במפעלי "אקרשטיין", אצלנו רשומים מאה שבעים ותשעה חברים משלמים.

גבריאל דובינר: שישים עובדים מהמפעל בירוחם רשומים אצלנו.

גבריאל דובינר: לפני שנתיים השתנה יושב ראש ההסתדרות שלנו וגם של ההסתדרות הכללית.

גבריאל דובינר: במשך שנים נעשתה טעות שלא היה בכל מקום וועד משלו מפני שהעובדים הרשומים מפוזרים במקומות שונים, ולאחרונה התחלנו בתיקון הטעות.

גבריאל דובינר: אנחנו נעשה בחירות בכל חברת "אקרשטיין".

חיים כץ: זה לא אפשרי מפני שהעובדים בירוחם לא מכירים את העובדים בראש פינה.

חיים כץ: מתי אתם עושים בחירות להסתדרות החדשה ולוועדים?

גבריאל דובינר: מרגע שההליך יסתיים בבית הדין, תוך שבועיים יהיה תאריך לבחירות.

חיים כץ: אני בעבר הייתי חלק מסיעה שהיא עשרים אחוזים מתוך כלל הההסתדרות ואני יודע שכשהם רוצים באמת, הם יכולים תוך יום לערוך בחירות.

ליאת טמנג: שמי ליאת טמנג, רכזת אזור השפלה של "כוח לעובדים", אני מלווה את ההתארגנות של החברים כל יום.

ליאת טמנג: כל יום שעובר, דווקא בגלל שיש דיון משפטי, שדרך אגב אנחנו יזמנו אותו ולא הנהלת המפעל, נעשות פעולות במטרה לפרק את ההתארגנות.

ליאת טמנג: לדוגמה, לעובד בדואי שביקש מקדמה לחג נאמר שהנהלת המפעל קיבלה הוראה "לייבש" את מפעל ירוחם.

ליאת טמנג: ממידע שהגיע דרך נהגים ועובדים אחרים, במפעלים אחרים נעשים צעדים להחתמת העובדים על חוזים האוסרים הצטרפות לארגון "כוח לעובדים".

ליאת טמנג: צעדים נוספים של הסתה נגד הארגון מתבצעים על ידי חלוקת פלאיירים של המפלגה הקומוניסטית שיצרו רושם שארגון "כוח לעובדים" ממומן על ידי המפלגה הקומוניסטית, מה שיצר הפחדה ועזיבת הארגון על ידי שני עובדים.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: חבר הכנסת אילן גילאון.

אילת גילאון: רציתי להציע לאדוני היושב - ראש, להגיע למסקנה שעל חברת "אקרשטיין" חובה לקבל, באופן חד – צדדי ומפנים לשורת הדין, מסקנה שמקלה על התארגנות העובדים במפעלי "אקרשטיין".

אורי אורבך: אני מבין שיש חברות אחרות שיש להן מפעלים המפוזרים בארץ, ודווקא יש אצלהם התארגנות.

אורי אורבך: הבעיה מתחילה לא מכך שאין ייצור משותף בין המפעלים, אלא בכך שמקפחים את העובדים.

אורי אורבך: זוהי זכות העובד להתארגן, והלחץ להתארגן אפילו יותר גדול כאשר יש בעיות וקיפוח שהעובדים רוצים לפתור.

אורי אורבך: כשאין בעיות, אין לחץ להתארגן.

חיים כץ: חבר הכנסת אורי אורבך, הנושא שאנחנו עוסקים בו אינו הסיבות לחוסר ההתארגנות או מדוע יש להתארגן, אלא הנושא הוא מציאת פתרון, שיכול לכלול קנסות להנהלת החברה על כל עובד שמנעו ממנו התארגנות.

אורי אורבך: אבל בגלל הקנסות הללו, הנהלת החברה נאחזת בדברים פורמליים כדי למנוע את ההתאגדות.

אורי אורבך: הם מנסים להתחמק בדרכים שונות, כדי למנוע מהעובדים להתארגן וכדי להימנע מקבלת קנסות.

אורי אורבך: הנהלת "ארקשטיין", אין לכם סיכוי לנצח בעניין אלא אם תגיעו לפשרה עם העובדים.

אבי ברק: אני מהתאחדות התעשייניים, ואני רוצה לעסוק בשלושה נושאים.

אבי ברק: ראשית, בעניין העקרוני, יש חוק ותיקונים לחוק שנעשו כבר בשנת 2001.

אבי ברק: תיקון מספר שש הכניס את חופש ההתארגנות ואת העונשים, שאגב הוחמרו השנה בתיקוני המושב הזה.

אבי ברק: כלומר, אין וויכוח על כך שאין להתנגד לחופש ההתארגנות, אלא באמצעים שהחוק מאפשר.

חיים כץ: אדון ברק, אני לא רוצה להיכנס לעניין.

חיים כץ: אין קשר בין בחירות לוועד ובין ההתארגנות בארגונים השונים.

אבי ברק: בסופו של דבר הוויכוח הוא משפטי, ההלכה הקיימת רואה ביחידת המיקוח יחידה של כל המפעל, לפעמים יש פסיקות אחרות ועל זה יחליט בית הדין.

אבי ברק: עם זאת, יש לאזן בין זכויות העובדים לבין זכות הניהול של החברה.

אבי ברק: חברה שיש בה שלושה מפעלים ששונים רק במיקומם הגיאוגרפי, יש בה וויכוח בין נציגויות עובדים, וויכוח בתוך מפעל מסוים האם כל העובדים חברים בארגון והאם הם משלמים לארגון או לא.

אבי ברק: כל אלו מקשים על הניהול של החברה.

אבי ברק: לכן, הוויכוח הוא לא פורמליסטי על יחידת המיקוח.

אבי ברק: דעתי היא שיש להשאיר זאת לידי בית הדין, ואז הכנסת יכולה לשנות את ההחלטה בתיקון לחוק, כפי שנעשה בחוק ההסכמים הקיבוציים כשבית הדין פסק פסיקה בעניין זכות ההתארגנות הראשונית.

מירב הלוי: שמי מירב הלוי, עורכת דין ליחסי עבודה במשרד התמ"ת.

מירב הלוי: אני רוצה לומר כמה מילים בקשר למעורבותנו בנושא, בקידום הסכמים קיבוציים והענקת סיוע בחתימתם.

מירב הלוי: יש להבהיר שיש כאן מקרה שלא ניתן להתקדם בו לפני הכרעה, הוויכוח לגבי יחידת המיקוח אינו וויכוח סרק אלא אמיתי.

מירב הלוי: כשמארגנים בהסכם קיבוצי מפעל אחד בלבד ולא כל מפעלי החברה עולות שאלות גדולות.

מירב הלוי: אני חושבת שזה דבר נכון לחזור ולהתרות במעסיקים שלא יפריעו להתארגנות גם לא בדרכים עקלקלות של פיתוי עובדים וכולי.

שלומית גוטרמן: שמי שלומית גוטרמן ואני כאן מטעם הנהלת חברת "אקרשטיין".

שלומית גוטרמן: רציתי להשיב בקצרה על הדברים שנאמרו על ידי העובדים.

שלומית גוטרמן: אלו היו דברים שנאמרו והוכחשו על ידי חברת "אקרשטיין" בבית הדין, גם אותו בדואי קיבל את המקדמה שביקש.

שלומית גוטרמן: לחבר הכנסת אורבך אני מבקשת להשיב שהעובדים לא מקופחים, השכר הממוצע של עובדי היצור עומד של שמונת אלפים ומאתיים שקלים, שכולל יותר משמונה שעות עבודה.

חיים כץ: כל השעות מעבר לשמונה שעות עבודה, הן פנסיוניות?

שלומית גוטרמן: לפי הכללים שיש, אבל יש גם פרמיה.

שלומית גוטרמן: הן לא רק שעות נוספות.

חיים כץ: יש לי שאלה נוספת.

חיים כץ: כאשר אתם מפטרים עובד, אתם מעניקים לי פיצויים גם על פי השעות הנוספות שהוא עבד?

חיים כץ: אז מדוע את סופרת את השעות הנוספות שהוא מרוויח?

חיים כץ: כמה שעות עבודה הן הממוצע בחודש?

חיים כץ: בערך מאה שישים שעות.

חיים כץ: כמה שעות הם עובדים בפעלים?

חיים כץ: שלוש מאות?

חיים כץ: איך את מבצעת חשבון משמרות?

שלומית גוטרמן: ניתנת תוספת על משמרות.

חיים כץ: המשמרת נכנסת לפנסיה?

סלומון עוזיאל: אולי אצלכם, לא אצלנו.

אורי אורבך: מה שהם מנסים להגדיר, זה ששמונת אלפים ומאתיים שקלים אינם שכר ממוצע לחודש, אלא הכנסה.

שלומית גוטרמן: אני אעבור הלאה.

שלומית גוטרמן: עמדת הנהלת חברת "אקרשטיין" היא מהותית, ויש להבין שלעמדה שמתגבשת כאן בוועדה יש השלכה רצינית לגבי מעבידים ארציים.

שלומית גוטרמן: המשמעות היא שכל סניף של בנק היא יחידת מיקוח נפרדת, כי ניתן להגיד גם על סניף בנק באילת שעובדיו אינם מכירים את עובדי סניף הבנק בקריית שמונה.

שלומית גוטרמן: הנתון הגיאוגרפי עד היום לא היה רלוונטי.

שלומית גוטרמן: לכן, ההנהלה אינה מתכחשת לזכויות העובדים אבל יש לזכור שגם להנהלה יש זכות, והיא שיהיה להנהלה שותף אחד שפועל על פי החוק.

חיים כץ: זה לא נוגע לעניין.

חיים כץ: אני מבקש שתדברי לגופו של עניין.

שלומית גוטרמן: לגופו של עניין מדובר במעביד אחד ובארבע מאות ועשה אובדים, והמחלוקת אמיתית.

שלומית גוטרמן: מאחר שזה לא נושא הדיון היום, אני לא אגיב.

שלומית גוטרמן: החברה שומרת על כל הכללים המחייבים בעניין.

חיים כץ: לסיכום הדיון, אני רוצה שיהיה ברור שאף עובד אינו מעוניין ביצירת בעיות.

חיים כץ: כל אחד מהם רוצה לעבוד ולהתפרנס בכבוד, ולחזור הביתה בשלום.

חיים כץ: העובדים שומרים על מקום הפרנסה שלהם יותר משהמנהלים שומרים עליו, וזאת מפני שאין לעובדים הרבה אופציות לפרנסה.

חיים כץ: לעובדים לא מפריע שאתם תרוויחו, והחשש שלכם פן הם ימנעו מכם להרוויח אינו אמיתי, ויוצר דורסניות כלפי העובדים.

חיים כץ: חברת "אקרשטיין" היא מוצלחת, ולכן אתם יכולים להתיר לעובדים להתארגן.

חיים כץ: בסופו של דבר, העובדים יבינו לבדם שעדיף להם שיהיה וועד סקטוריאלי אחד בלבד, ויבצעו זאת בעצמם.

חיים כץ: אתם לא תחליטו זאת בשבילם.

חיים כץ: וועדת העבודה והרווחה תובעת מחברת "אקרשטיין" לכבד את זכות ההתארגנות, כפי שנאמר על ידי נציג לשכת התעשיינים אבי ברק, ולאפשר בשלב ראשוני לכל אחד מהמפעלים שרוצה, להקים וועד עובדים, ללא קשר לכמות הנפקדים בהתסדרות.

חיים כץ: ברגע שהעובדים יהיו בוועדים, עם הזמן הם יבינו שכדאי להתארגן לוועד אחד.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.