ועדת המשנה לתקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 11, 2009-12-22 12:30

אילן גילאון: צהרים טובים.

אילן גילאון: שיא אחרי שיא נשבר בוועדת הרווחה.

אילן גילאון: אתמול היה יום היסטורי וסוף סוף אושרו תקנות ועדת אור נוי אחרי עשר שנים וגם היום אנחנו מסכמים פרק בנושא של מבני מגורים.

אילן גילאון: אנחנו עושים את השיפוצים האחרונים כרגע ובעוד חצי שעה הדבר הזה יצא אל העולם וזוהי בהחלט ברכה ומהפכה.

אילן גילאון: עוד הודעה חשובה מאוד ומעודדת היא שבנק הפועלים החזיר את קופת דן חסכן, אם שמתם לב, בצבע אדום.

אילן גילאון: אני רק מקווה שהגבייה עבור מניית המטבעות לא תהיה יותר יקרה מאשר המטבעות שבקופה ואז נוכל באמת לחזור למצב יותר שפוי ותקין.

אילן גילאון: חברים, אנחנו עכשיו עושים את זה במהירות, מסיימים והולכים, ואחרי כן נפגשים שוב בשעה 13:00.

אילן גילאון: אנחנו לא נפרדים.

אילן גילאון: לאחר מכן יש עוד חצי שעה כינוס של המליאה של הוועדה, אז נאשר את כל מה שעבדנו עליו עד עכשיו בנושא של בניין ואחרי כן אנחנו ממשיכים בענייננו בתקנות השירות.

אבי סלומה: למה נמצא כאן רק חבר כנסת אחד?

אילן גילאון: זאת ועדת משנה.

אילן גילאון: לוועדת משנה לא באים חברי כנסת אלא מי שמנהל את ועדת המשנה.

אילן גילאון: למליאה יבואו חברי הכנסת כדי לאשר את העבודה הזאת.

אילן גילאון: חברים, אל תשפכו תמיד את הפוליטיקה כי לא כולם אותו הדבר.

אילן גילאון: אנחנו ממשיכים.

ג'ודי וסרמן: התקנות המונחות כאן אלה התקנות אחרי ההערות האחרונות של כל הגופים והן כוללות גם את ההסכמות לעניין ארבע נקודות שנשארו פתוחות בישיבה האחרונה וזה סימון מדרגות חוץ, תיבות הדואר, מעליות ושילוט מחוץ לבניין.

ג'ודי וסרמן: אם אתה רוצה, אפשר לעבור על כל התקנות.

ג'ודי וסרמן: כולם ראו את כל התקנות.

אילן גילאון: אני לא חושב שיש טעם.

אילן גילאון: אני לא מתכוון לעשות כל שינוי במה שהיה אלא במה שנשאר במחלוקת.

אילן גילאון: כאן אני מבין שיש לנו איזושהי הצעה לגבי התיקון החדש.

ג'ודי וסרמן: כן.

ג'ודי וסרמן: הכל מופיע בתוך התקנות.

אילן גילאון: ניגע רק בדברים שהיו במחלוקת.

אילן גילאון: סימון מדרגות בחוץ, תיבות דואר, מעליות ושילוט.

אילן גילאון: כולם להצטייד בפשרנות וברוח טובה.

ג'ודי וסרמן: עמוד 3, סעיף 8.261.

אייל לב ארי: 8.

אייל לב ארי: 261 דרך נגישה בשטחי חוץ של בניין מגורים חדש בדרך נגישה בשטחי חוץ של בניית מגורים חדש יחולו הוראות פרטים 8.54, 8.55 ו-8.56 וכן הוראות ת"י 1918 חלק 1 בסעיף הדן בפני הדרך והמכשולים בדרך, ובחלק 2 בסעיפים הדנים בפני הדרך, רוחב הדרך, שיפוע הדרך, מכשולים בדרך וכבש.

אילן גילאון: כולם מבינים במה מדובר.

שירה ברנד: סעיפים קטנים (א) ו-(ב) רשומים כאן כאילו הם בפנים, אבל הם בעצם נמחקו.

אייל לב ארי: הם נמחקו.

שירה ברנד: נכון, אבל בנוסח שחולק לנו הם נמצאים.

אייל לב ארי: בגלל שזה בהדפסה, את לא רואה את העקוב אחר שינויים.

אייל לב ארי: זה היה אמור להיות מחוק.

שירה ברנד: זה צריך להיות ברור לנוכחים.

שירה ברנד: גם אצלי הוא מחוק, אבל בנוסח שחולק הוא לא מחוק.

ג'ודי וסרמן: סעיפים קטנים (א) ו-(ב) מחוקים.

אייל לב ארי: עמוד 11, סעיפים (3) ו-(4) וה-(3) שאחריו מחוקים ובעצם קוראים את פסקה (3) התחתונה.

אייל לב ארי: פסקה (2) נשארת כפי שהיא, פסקה (3) נמחקת, פסקה (4) נמחקה, פסקה (3) לאחר מכן מחוקה ועכשיו אנחנו בפסקה (3) בתחתית העמוד.

אייל לב ארי: (1) זיהוי החלק הפעיל של הלחצנים.

אייל לב ארי: (3) לחיצים לקומת היציאה מהבניין.

אייל לב ארי: (5) סמל.

אייל לב ארי: (7) מרחק בין חלקים פעילים של לחיצים.

אייל לב ארי: (5) על מעלית עם פיקוד יעדים יחולו הוראות פרט 8.124.

אייל לב ארי: הסיפא בפסקה (א) שמתחילה ב"ולמעט" עד הסוף – מחוקה.

אייל לב ארי: (ג) בשלח המדרגה הראשונה והמדרגה האחרונה בכל מהלך מדרגות בתוך בניין מגורים חדש יהיה סימון לפי הוראות ת"י 1918 חלק 3.1 בסעיף הדן באמצעי אזהרה למדרגות.

אייל לב ארי: הוראות אלה לא יחולו על המדרגה הראשונה במהלך המדרגות העולה הראשון במפלס הכניסה.

קריאה: אתה יכול לחזור על מה שנמחק ומה נשאר?

קריאה: זה קצת לא ברור.

אייל לב ארי: 8.290, פסקה (א), הסיפא שמתחילה במילה "ולמעט" עד הסוף, נמחקת.

אייל לב ארי: פסקה (ד), תתווסף.

ליאורה זיידמן: אני מבקשת להוסיף בסעיפים (ב) ו-(ג) החדשים ולכתוב "לפחות בשלח המדרגה הראשונה והמדרגה האחרונה".

ליאורה זיידמן: אם מישהו רוצה לעשות סימנים בכל מדרגה או להחמיר, שתהיה את האפשרות הזאת.

אילן גילאון: אנחנו כאן לא מוסיפים שום דבר ואני אומר גם למה.

אילן גילאון: ישבתם כדי להגיע להסכמות וכל דיכפין יכול היה לגשת ולומר את הדברים.

אילן גילאון: כאן הייתה המחלוקת והיה גם זמן.

קריאה: זאת לא דרישה נוספת אלא זה לאפשר חופש בתכנון.

קריאה: לאפשר למי שרוצה לעשות יותר, שיעשה.

אילן גילאון: לאפשר, אפשר לאפשר הכל.

אילן גילאון: אני לא עושה שינויים ותיקונים כאן.

אילן גילאון: כל המנגיש, הרי זה משובח.

שירה ברנד: אנחנו רואים את התקנות האלה כתקנות מינימום.

שירה ברנד: תמיד אפשר לתת יותר.

שירה ברנד: חשוב שזה ייאמר לפרוטוקול, אם אנחנו רושמים בגוף התקנות.

שירה ברנד: לנו כמובן אין שום התנגדות, ואני לא מניחה שלמישהו כאן יש התנגדות, לכך שיוסיפו מעבר למה שכתוב כאן.

שירה ברנד: אין שום מניעה להוסיף את הסימון הזה על כל המדרגות.

אילן גילאון: אם מישהו רוצה לעשות, שיעשה ובלבד שזה לא מפריע.

ג'ודי וסרמן: לא מוסיפים.

ג'ודי וסרמן: ברור שכל הנגשה מעבר להנגשה הזאת היא מבורכת והיא מותרת.

ג'ודי וסרמן: היא לא אסורה.

אייל לב ארי: עמוד 13, לגבי תיבות דואר בבניין מגורים חדש, הנוסח השתנה.

אייל לב ארי: 8.291 תיבות דואר בבניין מגורים חדש לתיבות מכתבים כאמור בחלק י"ג, תיווסף תיבת מכתבים אחת נגישה ומיקומה יתאים לדרישות ת"י 1918 חלק 1 בסעיף הדן בטווח הגעה לחזית ובטווח הגעה לצד, לפי העניין.

גבריאלה עילם: השאלה אם מהניסוח הזה ברור שאפשר גם לשים יותר מתיבה אחת.

ג'ודי וסרמן: תמיד אפשר יותר.

גבריאלה עילם: אני הייתי אומרת לפחות.

אילן גילאון: כאשר יש הסכמה עם יתר הדיירים.

ג'ודי וסרמן: תמיד אפשר לשים יותר תיבות מונגשות ויותר מדרגות מונגשות והנגשות יותר ממה שנדרש בתקנות.

ג'ודי וסרמן: אלה דרישות החובה.

ג'ודי וסרמן: מעבר לזה, תמיד אפשר לעשות יותר.

גבריאלה עילם: אני רוצה להסביר למה אני שואלת.

גבריאלה עילם: אחד הדיונים שעולים במכון התקנים הוא האם צריך – זה היה בנושא של תו נגישות – לבחור את החמור מבין התקנות והתקן.

גבריאלה עילם: לא תמיד יודעים להבחין מה יותר חמור.

גבריאלה עילם: למשל, בנושא של משטח אזהרה בכבש שבוטל כאן, בתקן הוא עדיין קיים.

גבריאלה עילם: הסיבה שזה בוטל כי זה מפריע לאנשים אחרים.

גבריאלה עילם: אז העניין של מה יותר חמור, מה להוסיף, מה יותר טוב, הוא לא תמיד ברור.

ג'ודי וסרמן: מה שמחייב הוא לא מה שיותר חמור.

ג'ודי וסרמן: מה שמחייב זה מה שמופיע בתקנות.

ג'ודי וסרמן: אם יש דרישה א' בתקנות ודרישה ב' בתקן, מה שמחייב אלה הן התקנות.

ג'ודי וסרמן: אם התקנות מאמצות את התקן, התקן הוא המחייב.

ג'ודי וסרמן: זה לא עניין של חמור.

גבריאלה עילם: אני שואלת את זה לגבי המקומות.

גבריאלה עילם: זאת בדיוק ההערה שהעירה ליאורה ואני מעירה את זה.

גבריאלה עילם: האם כאשר לא כתוב "לפחות" אפשר להבין שחייבים לשים אחת ואם תשים שתיים, תעבור על החוק?

ג'ודי וסרמן: לא.

ג'ודי וסרמן: אתה לא עובר על החוק אם אתה שם יותר.

ג'ודי וסרמן: אלא אם כן זה פוגע בנגישות של האחד.

ג'ודי וסרמן: אם התוספת מורידה מהנגישות, בוודאי שזה אסור.

אבי סלומה: שאלה לגבי האינטרקום.

אילן גילאון: כאן מדובר על תיבת הדואר ולא על האינטרקום.

אילן גילאון: שאלתך נכונה.

אילן גילאון: יש שעת שאלות ותשובות.

יעקב עילם: SMS דרך הטלפון הסלולרי.

אילן גילאון: אנחנו לא דנים בזה עכשיו.

אילן גילאון: שאלה טובה אבל לא במקומה.

ג'ודי וסרמן: יש לנו תשובה למערכת האינטרקום.

ג'ודי וסרמן: יש נורית חיווי.

יעקב עילם: הוא מתכוון ליותר מזה.

יעקב עילם: הוא מתכוון ל-SMS של הטלפון.

קריאה: לא לכל אחד יש טלפון.

אילן גילאון: כן השאלות נכונות וצודקות, אבל אנחנו לא דנים בזה כרגע.

אייל לב ארי: עוד עניין שעלה בפעם הקודמת הוא עניין השילוט מחוץ לבניין.

אייל לב ארי: זה נמצא בסוף עמוד 13 וזה אמור להיות מחוק.

אייל לב ארי: הוסכם שהנושא הזה ייכנס בתקנות נגישות הדרכים.

אילן גילאון: נאמר כאן ש"גובלים ברשות הציבורית".

אילן גילאון: לזה הכוונה?

אייל לב ארי: כן.

אייל לב ארי: הוסכם שבעצם הנושא הזה ייכנס לתקנות נגישות הדרכים ולא יהיה בתקנות כאן.

ג'ודי וסרמן: הפסקה האחרונה בעמוד 13 אמורה להיות מחוקה.

אילן גילאון: היא עוברת למקום אחר.

אייל לב ארי: עוד נקודה אחת שקצת השתנתה.

אייל לב ארי: בעמוד 17, לעניין הגדרת העלות.

אייל לב ארי: בעקבות הערה של הנציבות וזה מוסכם על משרד הפנים, הדגשנו, כיוון שיש שתי התייחסויות לעלות כאשר עלות אחת היא עלות התאמת נגישות והעלות השנייה היא עניין עלות הפרוייקט.

אייל לב ארי: בעקבות ההערה של הנציבות ציינו שבעצם העלות היא עלות הקמת הבניין או הפרוייקט כהגדרה, כדי שלא תהיה אי הבנה לגבי איזו עלות מתייחסים כאן בחישוב.

אילן גילאון: חברים, אנחנו לא נודה אחד לשני משום שאנחנו כולנו שותפים לאותו עניין.

אילן גילאון: אני חושב שלאט לאט מתחילים להתרחש דברים.

אילן גילאון: בפרק זמן זה היו כבר קבצים שהיו קודם, וזה קובץ בהחלט חשוב.

אילן גילאון: היה לי העונג והכבוד להיות השבוע בכנס של נגישות ישראל שהיה כנס בהחלט חשוב.

אילן גילאון: השתתפתי יחד עם חברי כנסת נוספים, עם סגנית שר התעשייה והנציב ועוד הרבה מאוד אנשים.

אילן גילאון: דובר שם בדברים מרתקים.

אילן גילאון: אני חושב שרובכם הייתם.

אילן גילאון: לאחר מכן נפגשנו עם מי שממונה.

אילן גילאון: לא הבנתי בדיוק, גבי, מה תוארו.

אילן גילאון: הוא צ'רמן או נשיא של משהו.

גבריאלה עילם: צ'רמן של ה-אקסס בורד.

גבריאלה עילם: ה-אקסס בורד הוא הארגון הפדרלי שעושה את התקינה.

אילן גילאון: זאת רשות.

גבריאלה עילם: כן.

גבריאלה עילם: זאת רשות.

אילן גילאון: בארצות הברית רשויות הן לפעמים חזקות יותר מאשר המיניסטריון.

אילן גילאון: החלפנו אתו קצת דעות.

אילן גילאון: מסתבר ששם הרשות הזאת מסונפת למשרד ההגנה ויכול להיות שגם זה רעיון שכולנו ניקח את עצמנו למשרד הביטחון, שם יש הרבה מאוד כסף.

אילן גילאון: בסך הכל אני חושב שבסופו של דבר נשיג את המטרה בפרק זמן קריב.

אילן גילאון: שמוליק, אמרתי שאני לא מודה, אבל אתם בכל אופן טרחתם והכנתם לנו את החומר בו עסקנו.

אילן גילאון: אני מודה על האמת, שמחתי מאוד באנשים שכאן כי כל אחד הוא בעל מקצוע בעצמו.

אילן גילאון: אני אישית לא יודע יותר מאשר להפעיל מכסחת דשא אבל אני מבין שחשוב להפעיל את הנושא ולכן השתדלתי מאוד שלא להפריע לדיון.

אילן גילאון: כמו שאמרתי בדיון הראשון שלנו, נצמצם את עצמנו לנקודה קטנטנה כאשר אנחנו לא מבינים כדי לא להטריד ממלכות גדולות.

אילן גילאון: אני רוצה להעביר אליך את רשות הדיבור.

שמואל חיימוביץ: אני לא אאריך.

שמואל חיימוביץ: קודם כל, תודה רבה לאילן גילאון ולכל המכובדים שנמצאים כאן, שטרחו לכל אורך הדרך וסייעו בגיבוש התקנות האלה.

שמואל חיימוביץ: אני רואה בהן פריצת דרך מאוד מאוד משמעותית שמשפיעה מאוד על המציאות הישראלית, בעיקר צופה פני עתיד.

שמואל חיימוביץ: אני מתכוון לכך שיותר ויותר דירות ובכמות מאוד משמעותית יהיו נגישות באופן בסיסי בבנייה החדשה.

שמואל חיימוביץ: אנחנו מנסחים תקנות וחוקים מתוך ראייה לטווח רחוק ואנחנו לקראת תקופה בה המציאות תאפשר לאנשים עם מוגבלות לחיות כחלק שווה בתוך החברה גם בבניינים משותפים.

שמואל חיימוביץ: היא תאפשר לאנשים עם מוגבלות זמנית להמשיך עם איכות חיים מתאימה, היא תאפשר התאמות דיור למי שנקלע למצוקה בחלוף זמן ופתאום באמצע חייו קורה לו משהו והוא לא יצטרך להחליף מקום מגורים, זה יאפשר קשרים חברתיים, אנשים יוכלו לבקר האחד אצל השני, גם לבקר אנשים עם מוגבלות וגם שאנשים עם מוגבלות יבקרו אצל בני משפחה וחברים אחרים.

שמואל חיימוביץ: זה פותח אפשרויות רבות מאוד שבעבר נחסמו בפני אנשים עם מוגבלות.

שמואל חיימוביץ: אני שמח שבתקנות האלה נתנו את הדעת למוגבלויות שונות ולא רק למוגבלות הפיזית.

שמואל חיימוביץ: אנחנו צריכים לקחת בחשבון שהרפואה ברוך השם מצליחה להאריך חיים ותוחלת החיים עולה.

שמואל חיימוביץ: חלק מהאנשים, מטבע הדברים, בערוב ימיהם חווים מוגבלות כזו או אחרת והפתח להמשך חיים בקהילה נפתח בצורה יותר משמעותית עם בנייה יותר ויותר נרחבת של דירות נגישות ושל מקומות נגישים.

שמואל חיימוביץ: היום אני בכלל ממליץ, לא שתמיד זה ריאלי אבל בהרבה מקרים, במקום לעשות התאמות דיור ולהשקיע הרבה מאוד כסף בהתאמות של מקום בו גרים, בגלל סיבות כאלה ואחרות, הרבה פעמים יותר נוח ויותר נכון פשוט לעבור למקום חדש שייבנה כבר לפי התקנות החדשות שלנו.

שמואל חיימוביץ: אני מודע לכך שיש בעיה של נדידה חברתית ולפעמים לסביבה לא מוכרת, חדשה וכולי וגם את זה צריך לקחת בחשבון, אבל בסופו של דבר נפתחות אופציות חדשות, אופקים חדשים ואת כל זה צריך לראות בברכה גדולה.

שמואל חיימוביץ: שוב אני רוצה להודות.

שמואל חיימוביץ: אני מקווה שמליאת הוועדה תאשר את התקנות ונוכל לצאת עם הבשורה לציבור.

אילן גילאון: היא תאשר.

אבי סלומה: הוועדה לא נתנה את דעתה על החדרים המוגנים.

שמואל חיימוביץ: ברשותך, יש לי תשובה לזה.

אילן גילאון: גם כאשר מדובר ביציקת בטון, ובמקרה הזה מדובר תרתי משמע, גם אלה דברים שבהמשך עוד יזוזו.

אילן גילאון: אנחנו בסך הכל שיפוצניקים קטנים של העולם ומשפצים אותו כל הזמן.

אילן גילאון: לכן ועדת הנגישות תהיה לעולם ועד.

אבי סלומה: לא ענית לי.

אבי סלומה: האם זה נכון או לא?

אילן גילאון: יענו לך, אבל יכול להיות שיש דברים שעוד לא נגענו בהם.

שמואל חיימוביץ: אני מבקש לענות.

שמואל חיימוביץ: קודם כל, חוק השוויון דיבר על נגישות במגורים עד לפתח הדירה, כולל הפתח עצמו.

שמואל חיימוביץ: יש לנו בעיה אמיתית עם מה שקורה בתוך הדירות, כולל המרחבים המוגנים.

שמואל חיימוביץ: במגעים שיש לנו עם פיקוד העורף, תיקונים שהם יעשו לתקנות ההתגוננות האזרחית, והתקנות האלה עוד יבואו לפתחו של המקום המכובד הזה, אנחנו ביקשנו להתייחס.

שמואל חיימוביץ: אני אודה לך אם תקשיב עד הסוף לדבריי כי יכול להיות שיש משמעות לדבריי ואני גם אודה גם על תשומת לבו של חבר הכנסת גילאון כי אני חושב שתהיה לו השפעה על מה יקרה עם הדבר הזה.

שמואל חיימוביץ: אנחנו הצענו בתהליך של תיקון התקנות להתגוננות אזרחית שייקחו בחשבון שהמרחב המוגן ייבנה באופן כזה שיאפשר נגישות לתוך המרחב המוגן מראש, כי להרוס קירות בטון ולהרחיב פתחים בתוך מקום שהוא יציקת בטון, זה לא דבר פשוט.

שמואל חיימוביץ: אפשר בקלות להשפיע על העניין הזה דרך תקנות.

שמואל חיימוביץ: זה לא בתחום הסמכות על פי החוק כפי שהוא כרגע בנוי.

שמואל חיימוביץ: זאת בעיה רצינית.

שמואל חיימוביץ: הבעיה הכי גדולה שם היא לא להרחיב את הפתח מ-70 ל-80.

שמואל חיימוביץ: יכול להיות שעם זה עוד אפשר לשכנע, אבל הבעיה היא קיר המגן מפני הדף שאמור להיות במרחק מסוים מאותה דלת.

שמואל חיימוביץ: המרחק בתקנות הוא קצר והוא לא גדול והוא לא מאפשר נגישות טובה לפתח של הדלת.

שמואל חיימוביץ: אנחנו הצענו שאם יש אלמנט בטון, שקשה לשנות אותו, יהיה במרחק מסוים שיאפשר נגישות.

שמואל חיימוביץ: יש לנו מחלוקת על זה עם פיקוד העורף ואני מקווה שכאשר נבוא לכנסת, נפתור את הבעיה.

אילן גילאון: אבי, אני יכול להבטיח לך ששום דבר לא יסתיים.

אילן גילאון: אני מעריך את זה שאתה דואג לדברים.

אילן גילאון: בואו ניכנס לפרופורציות, עוד לא תיקנו את כל העולם.

אבי סלומה: תודה רבה למר חיימוביץ.

שירה ברנד: אני רוצה להסביר שהתקנות שעוסקות בממ"דים הן לא התקנות האלה.

שירה ברנד: אנחנו עכשיו בתקנות התכנון והבנייה, כך שאלה לא התקנות האלה.

שירה ברנד: אי אפשר לסיים את הכל ביום אחד.

אילן גילאון: התייחסתי באופן כולל לגבי תחושות ועם תחושות לא מתווכחים.

אילן גילאון: יש אנשים שאומרים שחסר להם.

אילן גילאון: אני אומר, בסדר, לאט לאט.

שירה ברנד: הוא צודק אבל אני אומרת שזה לדיון בתקנות אחרות.

שירה ברנד: גם בנגישות עוד לא סיימנו לעסוק.

אילן גילאון: בואו נראה שמחה בחלקנו על מה שהספקנו.

אילן גילאון: את הרוב עוד לא הספקנו.

ערן: אנחנו דיברנו על דברים מאוד ספציפיים – עמדת מודיעין, בריכת שחייה ומקום לקיום אירועים.

ערן: אנחנו עשינו את זה בכוונה משום שלא רציתם ליצור פונקציה ולומר כל מקום שיש בו משהו שהוא נותן שירות.

ערן: לכן ההנחה היא שזאת רשימה סגורה שיכולים להיות עליה עוד דברים שאנחנו אפילו לא חשבנו עליהם.

ערן: ההנחה היא שמעל 100 יחידות דיור, מן הסתם יש עוד דברים בתוך השטח המשותף שנותנים סוג של שירות.

ערן: דרך אגב, זאת החלטה של הוועדה.

ליאורה זיידמן: הממשלה מובילה מהלך לרפורמה בתכנון בנייה לקיצור הליכי הרישוי.

ליאורה זיידמן: בהינף יד אחד באותה נשימה, אנחנו ככה מוסיפים בירוקרטיה של חתימות.

ערן: זאת החלטה שהתקבלה.

חיים כץ: הנימוק הזה תופס כמו פתיחת מרפסת.

שמואל חיימוביץ: להפך, אנחנו עם כל התקנות שכתבנו, מרגע שנתנו אפשרות שמורשה נגישות יחתום ויביא את ההצהרה שלו ביחד עם מתכנן, אין כאן עניין של בירוקרטיה נוספת.

ליאורה זיידמן: אתה אבל צריך לפנות אליו.

שמואל חיימוביץ: לא ביקשנו שיבואו אלינו לחתימה.

אילן גילאון: אני לא יודע במציאות איפה אנחנו נתקלים בסוג כזה של בניין של מאה יחידות דיור.

ליאורה זיידמן: בכל הבנייה הרוויה.

ליאורה זיידמן: באזורי ביקוש.

שמואל חיימוביץ: בהונג קונג.

אילן גילאון: מאה יחידות דיור, זאת כבר שכונה.

ליאורה זיידמן: כל מרכזי הערים.

שירה ברנד: ערן, אין לנו ויכוח אם יש כאן את כל האלמנטים האלה.

ערן: לא כתבת משהו אחר אלא כתבת משהו מאוד מצומצם.

שירה ברנד: לא, זה לא מצומצם.

אילן גילאון: אני מודיע לך שאני לא מפחד מזה.

אילן גילאון: בשבילי זה מקצוע עתידי.

אילן גילאון: אני רוצה שישתמשו בו.

שמואל חיימוביץ: אולי בעוד עשר שנים יחליטו שהבניינים מקימים חדר יוגה.

אילן גילאון: מאיפה הפחד שלכם?

שירה ברנד: כתבנו בכל מקום שמיועד להתכנסות של יותר משישים אנשים.

שירה ברנד: מה הבעיה?

ליאורה זיידמן: כל אישור כזה זה לחפש.

אילן גילאון: זה בו בעת.

אילן גילאון: למה כל אישור?

אילן גילאון: זה תלוי איך תוציאו את האישורים.

ליאורה זיידמן: אין ויכוח לגבי הצורך בהתאמה.

שמואל חיימוביץ: זה במקרים בודדים.

אילן גילאון: זה הנוסח.

שמואל חיימוביץ: משרדי תכנון כאלה שמתכננים בגודל כזה, יהיה להם את מורשה הנגישות הצמוד שלהם.

ליאורה זיידמן: לא נגישות שירות.

שמואל חיימוביץ: יהיה צמוד להם גם מורשה נגישות.

ליאורה זיידמן: מחפשים כאן להאריך את הבירוקרטיה.