ועדת העבודה הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 165, 2009-12-21 12:15

חיים כץ: שלום לכולם, יום שני ד' בטבת התש"ע, 21 לדצמבר 2009, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה והרווחה והבריאות בנושא תקנות הביטוח הלאומי, הגשת תביעה לגמלה ואופן תשלומה, תיקון, התש"ע-2009, בהשתתפות שר הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת יצחק בוז'י הרצוג.

חיים כץ: אנחנו הולכים לדון בתקנות שחיכינו להם הרבה מאד זמן, יחד עם זאת, אני חושב שהדיון מיותר כי אמרו כבר על כל במה שזה אושר.

חיים כץ: מנכ"לית הביטוח הלאומי, בדיווחים שקיבלתי אתמול, הודיעה שהתקנות אושרו.

יצחק הרצוג: זה לא על זה, זה על נוהל של פניות של ילדים בוועדות הרפואיות.

חיים כץ: לפני חמש דקות היה דיון בבקשה של האוצר על רביזיה על הצעת חוק שאושרה בוועדה לקריאה שנייה ושלישית והם לא היו נוכחים.

חיים כץ: אמרנו שאנחנו מייתרים את העניין ושלחנו אותם על זה שהם לא היו נוכחים, זה לא מקובל שזמנם של חברי הכנסת מיותר.

יצחק הרצוג: מדובר על, "לא ידרשו להתייצב בוועדות רפואיות מידי שנה", זה לא נוגע כלל לתקנות האלה.

יצחק הרצוג: זה גם דבר מבורך.

חיים כץ: בכל אופן אדוני השר, בגלל רגישותך החברתית ושזה חשוב לך ואמרת לי שבוועדה שלי לא מאיצים את הדברים, התחלתי להבין שאנחנו לא עובדים מספיק מהר, מהבוקר אנחנו דנים בנושאים אחד אחרי השני, דנים ומאשרים ואני רוצה להודות לך ולמנכ"לית הביטוח הלאומי, בין אם אמרה שאושר או לא אושר, על העבודה שעשיתם.

חיים כץ: אני יודע שזה לא מספיק, שיהיו קבוצות שיגידו פה שזה לא מספיק, הורידו מזה ולקחו מזה, אבל נעשה פה מהלך.

חיים כץ: כמי שבא ממקום שנלחם על זכויות של עובדים יודע ומבין שאי אפשר להביא את הכול בבת אחת, הלוואי והיינו יכולים לרצות את כולם.

חיים כץ: לצערי אנחנו לא יכולים לרצות את כולם ביום אחד בו זמנית, עשינו סדק בקיר ועם הזמן נפרוץ אותו.

חיים כץ: אם לא היינו עושים סדק אז היינו דופקים את הראש בקיר והראש היה מתפוצץ ולא היינו מגיעים לכלום.

חיים כץ: כל דבר כזה שאנחנו מטיבים עם אלה שהגורל פגע בהם, ולו במקצת, תבורכו.

חיים כץ: בבקשה אדוני השר.

יצחק הרצוג: תודה רבה לך אדוני היושב ראש, אני רוצה להודות לך על הרגישות שלך, המעורבות שלך ועל התפוקות המדהימות של הוועדה בראשותך, זה לא דבר של מה בכך, יש עומסים רבים.

יצחק הרצוג: לכן היה חשוב לנו להבהיר שהוועדה היא הריבונית, מקבלת את ההחלטה ולא יצאו דברים לפני שההחלטה מתקבלת, אלא בדברים הקשורים בשיפור השירות בכלל שהם חיוניים לכולנו וכולנו מברכים עליהם.

יצחק הרצוג: היום אנחנו מביאים תקנות שמבחינתי זה עוד רגע היסטורי.

יצחק הרצוג: עשר שנים מחכות משפחות, ילדים נכים והורים לרגע הזה, זה מבוסס על דוח של ועדה בראשותו של פרופ' אשר אור נוי מגדולי המומחים בישראל, שהוכנסה להקפאה עמוקה ובחירוק שיניים ובעבודה מאד קשה של הרבה גופים, אנחנו מביאים היום את התקנות הללו.

יצחק הרצוג: התקנות הללו הן תוצאה של הסכמות שהגענו אליהם עם משרד האוצר, עבודה משותפת של משרד הרווחה שתורם את חלקו בהרבה כסף והמוסד לביטוח לאומי שתורם את חלקו בהרבה כסף, וזה בפירוש לראשונה פרצה בגדר כמו שאמרת, במובן מאד משמעותי.

יצחק הרצוג: אני רוצה לציין שיחד עם הקיפאון שהיה ביישום דוח ועדת אור נוי הייתה גם עתירה של הורים של ילדים אוטיסטיים באלו"ט, בעקבות העתירה הזו מיניתי ועדה בראשותו של פרופסור אברהם שטיינברג שהמליצה על הסדר ולכן חלק מסוים מהילדים שהיו אז ללא מענה נכללו בהסדר אבל היום התקנות לראשונה מיישרות קו לכולם.

יצחק הרצוג: הבג"ץ קיבל את דוח ועדת שטיינברג, הושג הסכם מחוץ לכותלי בית המשפט, דוח ועדת שטיינברג מופעל אבל בפועל התקנות האלה מישירות את זה ברמה של מדיניות של תחיקת משנה, כמו שצריך להיות.

יצחק הרצוג: כמובן שאותה עתירה לא פתרה את בעייתם של אלפי ילדים אחרים.

יצחק הרצוג: בשעה טובה ומוצלחת אנחנו מביאים כאן לאישור הוועדה חבילה משמעותית מאד שתקל על כאבם ותקנה זכאות כמתחייב וכנדרש על פי כל עקרונות הצדק של הקצבאות הנדרשות של ביטוח לאומי וכמובן הזיקה למעונות יום שיקומיים.

יצחק הרצוג: אני מבקש מהוועדה לאשר את הבשורה הגדולה הזו, ואני אומר כמו שאמר היושב ראש, תפסת מרובה לא תפסת, לא כל דבר ניתן לפתור, מבחינתי זה המסד, את הנושאים הנוספים נשמח לעשות והוכחנו שהרבה מאד דברים שאמרנו בעבר עשינו מדרגה ונביא את הפתרון לשלב הבא, הבאנו.

יצחק הרצוג: גם פה אם יישארו דברים לא מושלמים ולא גמורים אנחנו בודאי נילחם ביחד כדי להביא אותם בהמשך.

אסתר דומיניסיני: קודם כל אני מוכרחה לומר שלא נהוג שמנכ"ל צריך לשבח את השר אבל אני מרשה לעצמי לחרוג מהעניין.

אסתר דומיניסיני: בביטוח הלאומי שנים התמודדנו עם פניות של הורים שלא יכולנו לתת להם מענה עד דוח פרופסור אור נוי, שעשה עבודה מצוינת עם אנשי המוסד לביטוח לאומי, ותודה לו, בסופו של יום הצלחנו להגיע להסכמות ולהביא את זה לוועדה.

אסתר דומיניסיני: דבריך אדוני היושב ראש יפים מאד לענייננו, התקנות המבואות פה היום מוסיפות 2500 ילדים למצבת הילדים שזכאים כבר היום לסיוע מהמדינה, בנושא הטיפול בהם לסוגיו.

אסתר דומיניסיני: אני בהחלט ערה לזה, ובמוסד לביטוח לאומי ערים לזה שאין פה פתרון מוחלט ומלא, יש לזכור שהרפואה משתנה האבחון משתנה ומעת לעת אנחנו נמשיך ונעקוב אחרי ההתפתחויות וההחלטה שאם תתקבל היום אינה סגירת דלת לדברים עתידיים שייבחנו בהמשך.

אסתר דומיניסיני: בנוסף, אנחנו נעקוב אחרי המשמעויות וההשלכות של התקנות האלה אם יש להם השפעות מסוימות שיכול שיהיה, אם יש קטגוריה שרואה את עצמה נפגעת מהתקנות האלה, ישבנו עם ארגון הגב שמייצג את כל הארגונים של ילד נכה וסיכמנו אתם שנעקוב אחרי הדברים האלה.

אסתר דומיניסיני: צריך לזכור שיש צדק חלוקתי ובסופו של יום, כשהמשאבים מוגבלים ולא בלתי סופיים צריך לחלק את המשאבים האלה בצורה הכי שוויונית והגונה.

אסתר דומיניסיני: התוספת של 2,500, גם במחיר המועט הזה של אוכלוסיה מסוימת, הורדנו 20% רק לעתידיים, כל אלה שנמצאים היום במערכת ימשיכו לקבל ארבע שנים את מלוא התשלומים שקיבלו עד היום כי אנחנו סבורים שהתקנות תאזנה את הדברים האלה והתחייבנו בפני הארגונים לעקוב אחריהם.

אסתר דומיניסיני: בסופו של דבר, עם כל הקושי של ההורים להתמודד עם הגידול של הילדים האלה , אני חושבת שזה צעד גדול וחשוב ואני באמת רוצה להודות לפרופסור אור נוי, לסמנכ"לית גמלאות אילנה שריימן ולכל שותפי התהליך, אני מקווה שהפורום הזה ימצא לנכון לאשר את התקנות שאנחנו מביאים היום.

יצחק הרצוג: רציתי להוסיף שידעו כולם באיזה רמת תיקון היסטורי אנחנו מטפלים, מדובר בילדים עם הפרעות התפתחותיות קשות מאד שלא היה להם מענה עד היום, זה כולל ילדים שסובלים מתסמונת פראדר-ווילי שהיא תסמונת עם דחף אכילה כפייתי בלתי נשלט, ילדים הסובלים מסוכרת קשה, ילדים הסובלים מבעיות תפקודי ושמיעה קשות וילדים שזקוקים לטיפול רפואי מיוחד כמו עירויים, טיפול אימונו סופרסיבי וחוסר תפקוד של גפיים.

יצחק הרצוג: אני מזכיר פרשה מאד גדולה של ילדה שלא קיבלה קצבה בגלל חוסר תפקוד של גפיים, זה ללא ספק מהפכה במובן של התייחסות התכולה של קצבאות הנכות לילדים מקום המדינה ועד היום.

חיים כץ: מתכונת העבודה תהיה כזו, יצחק קדמן ידבר, נקריא את התקנות, מי שירצה לדבר ידבר ואחרי כן נצביע על התקנות.

אילן גילאון: איזה תוספת של משתתפים מדובר?

יצחק הרצוג: 2,500 ילדים כאשר בנוסף לכך התווספה כמות דומה בעקבות הבג"ץ של ילדי אלו"ט.

יצחק הרצוג: התקנות כרגע מוסיפות עוד 2,500 למצב המשפטי הקיים.

חיים כץ: הוא רוצה לשאול כמה עדיין לא מקבלים?

יצחק הרצוג: תמיד יהיו כאלה...

חיים כץ: אני יודע לאן אילן רוצה להגיע, הוא רוצה לעזור לכל ילד נזקק במדינת ישראל ללא כחל וסרק.

אילן גילאון: אני רוצה להנשים את דוח אור נוי שקובעת לפי בחינה תפקודית של ילדים ולא לפי שם משפחה.

אילן גילאון: זה לא מונע ממני לברך אתכם, אני חושב שבאמת קורים פה דברים טובים, זה לא בציניות.

חיים כץ: אתה שותף לזה שקורים דברים.

יצחק קדמן: אני רוצה לחלק את דברי לשניים והחלק הראשון בלתי תלוי בחלק השני, לא יבוא אחרי החלק הראשון "אבל".

יצחק קדמן: אני רוצה לברך אותך אדוני היושב ראש, נפלה בידיך הזדמנות, אני לא יכול לספור כמה ראשי ועדה קודמים דנו בנושא הזה ללא הצלחה.

יצחק קדמן: גם שר הרווחה.

חיים כץ: אתה יודע כמה פעמים זה קורה שאומרים לי כמה ראשי ועדה דנו ולא קיבלו החלטות, למשל הנושא של אלמנות צה"ל, העברנו את זה בקריאה שנייה ושלישית.

יצחק קדמן: אני רוצה להזכיר שהייתי חבר בוועדת אור נוי, אני זוכר כמה קשה ישבנו ופרופסור אור נוי ריסן אותי ואמר אם תלך יותר מידי רחוק זה לא ילך.

יצחק קדמן: בסוף הוא לא הלך רחוק וזה גם לא הלך.

יצחק קדמן: במשך עשר שנים שכבו ההמלצות שלו, אני רוצה לברך אותו, עד שאני כבר מפרגן.

יצחק קדמן: .

יצחק קדמן: זה באמת מעשה היסטורי, אני זוכר עוד בבניין הקודם הגיעה ילדה מטבריה, קטועת שתי רגלים לוועדה, כולם בכו כשהיא ספרה איך היא פנתה לביטוח לאומי כדי לקבל קצבת ילד נכה ואמרו לה שהיא לא נכה לפי ההגדרות שהיו קיימות אז ועדיין קיימות היום בביטוח לאומי, כי היא אכלה לבד בכפית והצליחה לרכוס את הכפתור בחולצה לבד.

יצחק קדמן: הדברים האלה היו בסיסי דוח ועדת אור נוי שיצר מהפכה בחשיבה אחרת, למרבה הצער במשך עשר שנים לא נתנו לנגוע בהמלצות האלה.

יצחק קדמן: ניסינו בחקיקה, ניסינו בתקנות לא הלך, זה כבר אושר כמה פעמים במועצת הביטוח הלאומי שתמכה בהמלצות ועדת אור נוי.

יצחק קדמן: לכן זה יום היסטורי.

יצחק הרצוג: בוועדה הקודמת זה בא ושר האוצר בכוח הוציא מכתב בו הוא הודיע שאני עובר על כללי התקציב של האוצר.

אסתר דומיניסיני: אבל אדוני השר, צריך לשבח פה גם את האוצר, הוא שותף לעניין, נתן את הסכמתו ואני חושבת שמגיעה גם מילה טובה לאוצר.

יצחק קדמן: אני לא מציע לברך את האוצר, לפחות לא בזכות הדיבור שלי, יחשבו עוד שאני עשיתי את זה.

יצחק קדמן: זה יום גדול וצריך לקדם את הדברים האלה במהירות, לאשר אותם, מפני שאנחנו נותנים לעוד 2,500 ילדים נכים קצת עזרה.

חיים כץ: את החלק השני תאמר אחר כך.

יצחק קדמן: שני משפטים, דבר ראשון, פרופורציות לחבר הכנסת גילאון, יש בישראל 310,000 ילדים שסובלים ממחלות כרוניות או נכויות, לא כולם קשות.

יצחק קדמן: מתוכם כ- 208,000 נכויות או מחלות כרוניות שמשפיעות על התפקוד היומיומי.

יצחק קדמן: אנחנו מדברים על מספרים קטנים בהרבה שלא נחשוב שאנחנו פותרים את מכלול הבעיה, זה רגל בדלת אבל הבעיה הגדולה עוד לפנינו.

יואב קריים: גם הנתונים האלה הם מלפני שמונה שנים.

יצחק קדמן: זה עדכני.

יצחק קדמן: אני מקבל במלואה את ההנחה של השר ואת ההנחה שלך, תפסת מרובה לא תפסת, אבל יש בתקנות האלה פגיעה שמסיגה לאחור חלק מההישגים שכבר הושגו.

יצחק קדמן: המענק לתשלום של 40% - - -

חיים כץ: אתה נכנס לגופו של עניין.

יצחק קדמן: אני מוותר על גופו של עניין.

יצחק קדמן: יש כמה דברים פה שמסיגים לאחור דברים שכבר היו קיימים, עם החלק הזה, אסור להשלים.

חיים כץ: נקריא את התקנות ולפני שנצביע תאמר את מה שיש לך להגיד, נשאר את השר ואת מנכ"לית הביטוח הלאומי, אולי הם יפתיעו אותנו וילכו לקראתנו, בבקשה נקריא את התקנות.

אור רוזנמן: תקנות הביטוח הלאומי (ילד נכה), התש"ע – 2009 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 221, 222, 222 א', 297, 317 ו – 400 לחוק הביטוח הלאומי (נוסח משולב), התשנ"ה – 1995 (להלן החוק), לאחר שנועצתי במועצת המוסד לפי סעיף 12 לחוק, באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת ולעניין סעיף 222 גם לאחר התייעצות עם שר האוצר, אני מתקין תקנות אלה: 1.

אור רוזנמן: הגדרות בתקנות אלה- .

אור רוזנמן: "ילד" -.

אור רוזנמן: ילדו של מבוטח או של מי שהיה מבוטח ונפטר כתושב ישראל, לרבות ילדו החורג או המאומץ שטרם מלאו לו 18 שנים; "ילד הזקוק לטיפול רפואי מיוחד"-.

אור רוזנמן: ילד שמלאו לו 90 ימים, אשר רופא מומחה ברפואת ילדים, שהמוסד הסמיכו לכך, קבע כי בשל מחלה כרונית קשה הוא זקוק לטיפול רפואי כמפורט בתוספת הראשונה; "ילד התלוי בעזרת הזולת"- ילד שמלאו לו 3 שנים ואשר כתוצאה מליקוי גופני שכלי או נפשי הנובע ממחלה, תסמונת, תאונה או מום מלידה (להלן- ליקוי) הוא תלוי בעזרת הזולת באופן החורג במידה ניכרת מהרגיל אצל בני גילו בביצוע פעולות יום יום תקופה של 90 ימים רצופים לפחות, אף אם תקופה זו או חלק ממנה, חלים בתכוף לפני הגיעו לגיל 3 והוא אחד מאלה: (1) תלוי במידה רבה בעזרת הזולת ברוב שעות היממה (להלן- ילד התלוי בעזרת הזולת במידה רבה); (2) תלוי לחלוטין בעזרת הזולת בכל שעות היממה (להלן- ילד התלוי לחלוטין בעזרת הזולת); "ילד עם ליקוי מיוחד"- ילד אשר רופא מומחה ברפואת ילדים, אשר המוסד הסמיכו לכך, קבע כי מתקיים בו אחד הליקויים המנויים בתוספת השניה; "ילד נכה" - כל אחד מאלה: (1)

אור רוזנמן: ילד הזקוק לטיפול רפואי מיוחד; (2)

אור רוזנמן: ילד התלוי בעזרת הזולת; (3)ילד עם ליקוי מיוחד; "פעולות יומיום" -כל אחת מאלה והקשור בהן: (1)

אור רוזנמן: לבישה; (2)אכילה; (3)

אור רוזנמן: רחצה; (4)

אור רוזנמן: הגיינה אישית; (5)ניידות עצמית בבית.

אור רוזנמן: "קצבת יחיד מלאה"- כמשמעותה בסעיף 200 (ב) לחוק.

אור רוזנמן: 2.

אור רוזנמן: גמלה לסידורים מיוחדים.

אור רוזנמן: גמלה חודשית להשתתפות המוסד בהוצאות לסידורים מיוחדים, תשולם בסכומים המפורטים להלן: סכום השווה ל – 30% מקצבת יחיד מלאה, בעד ילד כאמור בפרט (3), (4)(ב) ו- (7) בתוספת השניה, ובעד ילד התלוי בעזרת הזולת במידה רבה; סכום השווה ל – 50% מקצבת יחיד מלאה בעד ילד כאמור בפרט (12)(ב) בתוספת הראשונה; סכום השווה ל – 80% מקצבת יחיד מלאה בעד ילד כאמור בפרטים (1), (2), (4)(א), (5) ו – (6) בתוספת השניה וכן בעד ילד התלוי לחלוטין בעזרת הזולת; סכום השווה ל – 100% מקצבת יחיד מלאה, בעד ילד הזקוק לטיפול רפואי מיוחד, למעט טיפול לפי פרט 12(ב) בתוספת הראשונה; סכום השווה ל – 17% מקצבת יחיד מלאה, בעד ילד שמשתלמת בעדו גמלה לפי פסקאות (3) ו- (4) (להלן – גמלה מיוחדת).

אור רוזנמן: 3.

אור רוזנמן: גמלה לעזרה בטיפול ובלימודים.

אור רוזנמן: בעד ילד התלוי בעזרת הזולת ובעד ילד עם ליקוי מיוחד, למעט ילד הזכאי לגמלה לפי תקנה 2(2), תשולם גמלה חודשית לעזרה בטיפול ובלימודים בשיעור של 20% מקצבת יחיד מלאה, אם מתקיים בו אחד מאלה: (1) הוא לומד במוסד חינוכי רשמי או מוכר, כמשמעותו בחוק חינוך ממלכתי, התשי"ג – 1953, או שועדת השמה כמשמעותה בחוק חינוך מיוחד, התשמ"ח- 1988, לא מצאה לו מסגרת הולמת;

נועה בן שבת: לגבי הגמלה לסידורים מיוחדים בתקנה 2 ובתקנה 3 על הגמלה לעזרה בטיפול ובלימודים, שתי הגמלאות האלה היו גם בתקנות הקודמות.

נועה בן שבת: השיעורים נשארו דומים למעט אוכלוסיה של ילדים מעל גיל 14 שבעבר קילו תוספת מיוחדת משמעותית לגמלה ולמעשה, לפי דוח ועדת אור נוי התוספת הזו ירדה ואפשרה להכניס קבוצות נוספות של ילדים לתוך מערך מקבלי הגמלאות.

נועה בן שבת: לגבי תקנה 3, יש תיקון נוסח אחד שנדרש, המילים "למעט ילד הזכאי לגמלה לפי תקנה 2(2)" צריכות להימחק מכיוון שהוא לא ילד עם ליקוי מיוחד הוא ילד שזקוק לטיפול רפואי מיוחד, לכן זו בעיה ניסוחית וצריך למחוק את המילים האלה.

רועי קרת: ההערה נכונה, יש משפט שצריך למחוק אותו.

חיים כץ: תתקני בהתאם, הוא יקריא את הנוסח המתוקן ונצביע על הנוסח המתוקן.

נועה בן שבת: הערה נוספת שמתייחסת לסעיף, למעשה הגמלה לעזרה בטיפול ובלימודים נועדה במקורה לעודד את שליחת הילדים למסגרות וכך הם זוכים בתוספת של ה- 20% הנוספים.

נועה בן שבת: , אנחנו חושבים שהניסוח שמדובר על מוסד חינוכי רשמי ומוכר כמשמעותו בחוק חינוך ממלכתי מתייחסת למצב שקדם, והיא קצת ארכאית, כי כשמדברים על מוסד חינוך רשמי ומוכר לפי חוק חינוך חובה או לפי חוק חינוך מיוחד, אנחנו לא בטוחים שיש מצב שיש בו ועדת השמה שלא מוצאת מסגרת הולמת, אולי צריך לדבר על ילד שלא נמצאה לו מסגרת הולמת ולא לתלות את זה בוועדת השמה.

יצחק הרצוג: אני חושב שהניסוח מצוין.

יצחק הרצוג: "מוסד חינוכי רשמי ומוכר" זה מה שיש במערכת החינוך, ו"ועדת השמה" זה מה שיש לילדים.

יצחק הרצוג: אין מצבים בלי ועדת השמה.

נועה בן שבת: דברנו עם אנשי משרד החינוך שאומרים, ועדת השמה מחליטה האם הילד זכאי לחינוך מיוחד או לא זכאי, אבל היא לא עושה את ההשמה.

יצחק הרצוג: היא מקור הסמכות.

23631: ועדת ההשמה לא מוצאות מסגרות הן רק אומרות אם יש זכאות לחינוך מיוחד או לא.

23631: מי שקובע את זה זו ועדת שיבוץ.

יצחק הרצוג: זו צריכה להיות ועדת שיבוץ של משרד החינוך.

נועה בן שבת: או שבאופן סביל לא נמצאה לו מסגרת הולמת ואז מדברים על משהו יותר רחב.

רועי קרת: אין ויכוח על המהות, שמענו אתמול יחד עם הוועדה את הערות משרד החינוך, אני רק רומה להבהיר, כיוון שהנוסח בידיכם הוא הנוסח שכבר אושר על ידי משרד המשפטים, כל תיקון שנעשה פה היום, אם נבקש להחליף אותו לתיקוני נוסח, יש נסחים במשרד המשפטים.

יצחק הרצוג: אתה מוכן לכתוב "לא נמצאה לו מסגרת"?

רועי קרת: כן.

רועי קרת: עלו כמה הערות שאנחנו מקבלים אותן, אני רוצה להבהיר שנמצאת פה נציגה של משרד המשפטים שאני מבקש שהוועדה תסמיך את היועצת המשפטית של הוועדה לתיקונים טכניים של נוסח, כדי שלא תהיה לנו אחר כך בעיה.

חיים כץ: הוועדה מסמיכה את היועצת המשפטית לזה.

נועה בן שבת: יש עוד חוקים אחרים שצריך לראות אם הם נכנסים או לא.

חיים כץ: גם לאחר שנאשר את התקנות, באופן הניסוח, שלא ייווצר מצב שאנחנו מאשרים תקנות, כוונותינו וכוונותיכם טהורות, ובגלל ניסוחים מישהו ייפול בין הכיסאות, תשבו על תיקוני נוסח שלא עולים כסף.

נועה בן שבת: אני אסביר את הדברים בראשי פרקים.

נועה בן שבת: כדי שלא נעשה על דעתנו דברים שהוועדה לא הייתה מודעת להם, גם הנושא של ילד המטופל בגין בעיות תפקודיות הנובעות מהליקוי לפי תכנית שאישר המנהל החינוכי לא ברור לאיזה מסגרת נבחר, כי נאמר לנו שהמסגרות שנמצאות היום לפי אותו ניסוח, נמצאות היום בתוספת השלישית, הם כולם מוסדות מוכרים על ידי משרד החינוך, לכן צריך לראות האם מדובר על מסגרות בבתי החולים, האם מדובר על חוק חינוך חינם לילדים חולים, או שאולי מודבר במסגרות אחרות.

יצחק הרצוג: יש ילדים כאלה, למשל במוסד אילן יש ילדים כאלה, זה בהגדרה.

נועה בן שבת: הערה נוספת, יש ילדים, גם ילדים שמתחת לגיל 3, למשל ילד עם עיכוב התפתחותי, מדובר על ילד מ- 90 ימים עד שלוש שנים, הם בוודאי לא שייכים למוסדות המוכרים או הרשמיים, הם הולכים או למעונות יום או למוענות יום שיקומיים אז צריך להתייחס גם אליהם.

חיים כץ: מה מצבם היום?

חיים כץ: הם מחוץ למשחק?

נועה בן שבת: הם מקבלים את הגמלה הנוספת.

רועי קרת: זה פסקה 2 "מטופל בגין בעיות תפקודיות לפי תכנית שאישור המנהל החינוכי".

נועה בן שבת: אם מזכירים מסגרות אולי אפשר להחליף את זה.

רועי קרת: אלה המסגרות, לא מוציאים החוצה ילדים שנמצאים בתוך התקנות.

רועי קרת: רוב הנוסח שבפניכם, לרבות מה שנועה הקריאה וביקשה לתקן, זה נוסח התקנות הקיימות זה לא משהו חדש שבעקבותיו יצאו אנשים החוצה, זה חלק שלא תוקן פשוט מועתק.

רועי קרת: מהתקנות שקיימות היום.

חיים כץ: אם צריך לתקן, נתקן.

נועה בן שבת: הערה אחרונה לא ניסוחית אלא מהותית, הסעיף המסמיך בחוק הביטוח הלאומי מדבר על ילד שנמצא במסגרת לימודים או הכשרה מקצועית.

נועה בן שבת: הכשרה מקצועית איננה נמצאת פה , נמצאים רק מוסדות לימודים, נמסר לי שזה דבר שהוועדה עצמה כיוונה אליו, אז אם אפשר לקבל הבהרה מדוע הכשרה מקצועית אינה בתוך המסגרות האלה, אם אפשר לבקש מהוועדה לברר את הנושא.

אור נוי: אין סיבה שלא, אנחנו לא קבענו שלא.

חיים כץ: נמשיך לקרוא, תשאלי את השאלה הזו לאחר מכן.

אור רוזנמן: 4.

אור רוזנמן: תנאים לקבלת גמלאות .

אור רוזנמן: (א) גמלאות לפי תקנות אלה ישולמו כל עוד מתקיימים כל אלה: (1) הילד נמצא בישראל, או נמצא עם הורהו בשליחות מטעם המדינה, מחוץ לגבולות ישראל; (2) הילד הנכה אינו מוחזק כלל בתנאי פנימיה במוסד שבו ניתנים שירותי רפואה, שרותי סיעוד או שירותי שיקום, ואינו מוחזק בידי משפחת אמנה.

אור רוזנמן: (ב) על אף האמור בתקנת משנה (א) (1), יצא הילד הנכה את ישראל ובתכוף לפני יציאתו שולמה בעדו גמלה לפי תקנות אלה במשך 2 חודשים רצופים לפחות – יימשך תשלום הגמלה לתקופה נוספת של 3 חדשים, מהחודש שבו יצא את ישראל; המוסד רשאי, לפי שיקול דעתו, להאריך את התקופה האמורה אם נתקיים בילד אחד מאלה: (1) הוא יצא את ישראל לצורך טיפול רפואי וטרם חלפו 24 חודשים מיום שיצא כאמור;

אור רוזנמן: (ג) על אף האמור בתקנת משנה (א) (2), תשולם גמלה לפי תקנות אלה, בעד ילד נכה אם מתקיים אחד מאלה: הילד נמצא בבית חולים לשם ריפוי או שיקום רפואי, בשל ליקוי גופני, והורהו או מי שמקבל גמלה בעדו נמצא עמו ונוטל חלק בטיפול בו; הילד הנכה מוחזק במוסד כאמור והוריו נושאים בכל הוצאות אחזקתו במוסד.

אור רוזנמן: תקופת התשלום גמלה לפי תקנות אלה תשולם בעד תקופה המתחילה ב – 1 בחודש שבו הוגשה התביעה לגמלה; ראה המוסד כי נתקיימו בילד התנאים המזכים בגמלה גם בתקופה שקדמה להגשת התביעה, תשולם הגמלה בעד התקופה האמורה ובלבד שלא תשולם גמלה בעד- (1) ילד עם ליקוי מיוחד כאמור בפרט (1) בתוספת השניה – בעד תקופה העולה על 6 חודשים שבתכוף לפני הגשת התביעה; (2) כל ילד אחר- בעד תקופה העולה על 12 חודשים שבתכוף לפני הגשת התביעה.

אור רוזנמן: (ג) על אף האמור בתקנת משנה (ב), לא יקדם מועד תשלום הגמלה למוקדם מבין אלה- (1) המועד בו תועדו לראשונה תסמינים הכרוכים בליקוי האמור, ברשומה רפואית כמשמעה בסעיף 17 בחוק זכויות החולה, התשנ"ו- 1996; (2) המועד שבו, לדעת רופא ילדים שהמוסד הסמיכו לכך, החל הליקוי המזכה בגמלה להטיל עומס טיפולי כבד ביותר.

אור רוזנמן: (ד) ילד נכה ששולמה בעדו גמלה לפני תקנות אלה עד שמלאו לו 18 שנים, ימשך תשלום הגמלה בעד 90 ימים נוספים לאחר היום שבו מלאו לו 18 שנים ובלבד שתשלום גמלה לפי תקנה 3 יימשך רק אם הילד ממשיך ללמוד או לקבל טיפול כאמור בתקנה 3.

אורלי לוי אבקסיס: למה ילד שבמשפחת אומנה שסובל מלקויות לא יהיה זכאי?

יצחק הרצוג: אנחנו משלמים לילדי אומנה ולמשפחות אומנה, זה קבוע בתקנות.

יצחק הרצוג: עולם האומנה נפרד לחלוטין.

אורלי לוי אבקסיס: משלמים לא לפי הצרכים המיוחדים שלו?

יצחק הרצוג: בודאי.

אורלי לוי אבקסיס: אז למה לא להכניס אותו דרך התקנות האלה.

יצחק הרצוג: כי אנחנו כבר משלמים, זה כפל תשלום.

אור רוזנמן: 6.

אור רוזנמן: החלטה לזמן מוגבל המוסד רשאי ליתן גמלה לפי תקנות אלה לזמן מוגבל, אם לדעתו קיימות נסיבות העשויות להשפיע על הזכאות לגמלה או על שיעורה.

אור רוזנמן: 7.

אור רוזנמן: בדיקה מחדש חלפו 6 חודשים לפחות מיום שניתנה ההחלטה שלפיה משתלמת גמלה לפי תקנות אלה:

אור רוזנמן: (1) המוסד רשאי לבדוק מחדש את הזכאות לגמלה ואת שיעורה; (2) המוסד יבדוק ויקבע מחדש את הזכאות לגמלה ואת שיעורה, אם הגיש הזכאי לגמלה בקשה לבדיקה מחדש והמציא אישור מרופא כי חלה החמרה במצבו של הילד; המוסד רשאי לבדוק ולקבוע מחדש את הזכאות לגמלה ואת שיעורה אף אם טרם חלפו 6 חודשים מיום שניתנה ההחלטה שלפיה משתלמת הגמלה, אם התגלו עובדות שלדעת המוסד לא היו ידועות בעת מתן ההחלטה שלפיה משתלמת הגמלה, או אם נוצרו עובדות חדשות, והכל אם לדעת המוסד יש בעובדות שנוצרו או נתגלו כאמור, כדי להשפיע על הזכאות לגמלה, או על שיעורה.

אור רוזנמן: תחילתה של החלטה בבדיקה מחדש לפי תקנה משנה (א)(1), ב – 1 בחודש שבו התקבלה ההחלטה.

אור רוזנמן: תחילתה של החלטה בבדיקה מחדש לפי תקנת משנה (א)(2), ב – 1 בחודש שבו חלה ההחמרה, ותחילתה של החלטה בבדיקה מחדש לפי תקנת משנה (ב), ב- 1 בחודש שבו נוצרו או נתגלו העובדות כאמור בה, ובלבד שלא תשולם גמלה לפי החלטה כאמור בעד - (1) ילד עם ליקוי מיוחד כאמור בפרט (1) בתוספת השניה-בעד תקופה העולה על 6 חודשים שבתכוף לפני קבלת ההחלטה; (2) כל ילד אחר – בעד תקופה העולה על 12 חודש שבתכוף לפני קבלת ההחלטה.

אור רוזנמן: .

אור רוזנמן: נדחתה תביעה לגמלה לפי תקנות אלה, רשאי התובע להגיש תביעה חדשה, ובלבד שחלפו 6 חודשים מיום שבו נדחתה באחרונה תביעתו לגמלה.

אור רוזנמן: לתביעה חדשה כאמור יצרף התובע אישור רפואי בדבר החמרה שחלה במצבו של הילד.

אור רוזנמן: החלטה בתביעה לפי תקנות משנה (א) ו – (ב), תחילתה כאמור בתקנה 7(ד) ולענין זה יראו את מועד הגשת התביעה כמועד קבלת ההחלטה והכל בלבד שמועד התחילה כאמור לא יקדם למועדים המפורטים להלן, לפי הענין-

אור רוזנמן: (2) לגבי החלטה לפי תקנת משנה (ב) – ה- 1 בחודש שבו נוצרו העובדות.

נועה בן שבת: שאלה לנוסח, לא למהות "יראו את מועד הגשת התביעה כמועד קבלת ההחלטה" האם זה מקדים את המועד או שזה מאחר את זה?

רועי קרת: זה מקדים את המועד, כדי שמשך הטיפול עד קבלת ההחלטה לא יעכב את התשלום.

אור רוזנמן: 9.

אור רוזנמן: חובת הודעה למוסד

נועה בן שבת: הערת נוסח, זה צריך להיות סעיף 4(א)(2) ולא 4(ב).

אור רוזנמן: 10.

אור רוזנמן: מניעת גמלאות כפל.

אור רוזנמן: הסכום הכולל של הגמלאות המשולמות לפי התקנות 2 ו – 3, בעד אותו ילד ובעד אותה תקופה, לא יעלה על סכום השווה ל – 117% מקצבת יחיד מלאה.

אור רוזנמן: (1) להורהו שני ילדים נכים או ילד נכה וילד מוגבל בניידות כמשמעו בהסכם;

אור רוזנמן: 11.

אור רוזנמן: ביטול תקנות

אור רוזנמן: 12.

אור רוזנמן: תחילה ותחולה תחילתן של תקנות אלה ביום פרסומן (להלן-יום התחילה), והן יחולו, על גמלה שתביעה לקבלתה הוגשה ביום התחילה או לאחריו; לענין זה, "תביעה" – לרבות תביעה לבדיקה מחדש לפי תקנה 7 או תביעה חדשה לפי תקנה 8, שהוגשה ביום התחילה או לאחריו, ואולם, המוסד רשאי לשלם את הגמלאות לפי תקנות אלו בתום 6 חודשים מיום התחילה, בעד התקופה שמיום התחילה ואילך.

נועה בן שבת: אתם מבקשים להאריך את המועד?

רועי קרת: אנחנו מבקשים להאריך מששה חודשים לתשעה חודשים לפי המבנה, בכל מקרה הסכום ישולם, הוא ישולם רטרואקטיבית

אור רוזנמן: 13.

אור רוזנמן: הוראות מעבר על אף האמור בתקנה 12, מי שערב יום התחילה השתלמה לו גמלה לפי התקנות הקודמות, לא תפקע זכותו לגמלה כל עוד מתקיימים בו התנאים שהיו מזכים בגמלה על פי התקנות הקודמות ובלבד שטרם חלפו 48 חודשים מיום תחילתן של תקנות אלה.

איה דביר: לגבי הוראת המעבר, נשארה קבוצה מסוימת בחוץ, אנחנו רוצים לבדוק אם אפשר להכניס אותה פנימה חזרה.

איה דביר: ההוראה מדברת על מי שהגיש תביעה לגמלה מיום שהתקנות החדשות נכנסות לתוקף והוראת המעבר מדברת על מי שכבר מקבל גמלה על פי התקנות הקודמות, אבל יש את כל הקבוצה של האנשים שהגישו תביעה לגמלה לפני התקנות החדשות אבל התביעה עדיין לא התבררה וגם אם הם זכאים, הם עדיין לא מקבלים תשלום.

רועי קרת: אני מבקש להכניס במסגרת ההסדר.

רועי קרת: אנחנו חושבים שהוא בפנים אבל אם אפשר להגדיר את זה בנוסח.

חיים כץ: אנחנו תומכים בבקשתך וגם הביטוח הלאומי מסכים.

איה דביר: שאלה נוספת, הסיפא של סעיף 13 שמדבר על תקופה של 48 החודשים, הבנו שזה מתייחס לקבוצה של ילדים שהתחילו לפני גיל 14 ולאחר גיל 14, אבל אנחנו חוששים שזה יכול להשפיע גם על זכויות של ילדים קטנים יותר ולא מתוך כוונה כזו.

נועה בן שבת: זה נותן להם זכאות לעוד 4 שנים, לכל קבוצות הילדים, לא רק לילדים מעל גיל 14.

איה דביר: יסביר המוסד לביטוח לאומי מה הייתה כוונתו, אני הבנתי שהכוונה הייתה לא לפגוע בכלל בכל מי שמקבל גמלאות גם כאלה שהם הרבה לפני גיל 14, החשש שלי שכרגע קיימת פגיעה.

יצחק הרצוג: איפה זה כתוב אחרת?

רועי קרת: אני אסביר, היחידים שיכולים להיפגע לפי הבנתנו הם בני 14 ומעלה, משרד המשפטים חושש שיש אפשרות תיאורטית לפגיעה בילדים יותר צעירים.

רועי קרת: לא מצאנו ילדים כאלה ולכן אין מענה לילדים כאלה כי פה נותנים המשך תשלום של ארבע שנים ולא יותר, לא התכוונו להחיל על ילדים יותר צעירים.

נועה בן שבת: אם הבנתי נכון מדברי מנכ"לית הביטוח הלאומי, אתם מתכוונים לעקוב במשך ארבעת השנים האלה ולראות שאם קבוצה נפגעת אתם מתכוונים לתקן את המצב.

אסתר דומיניסיני: היות ואנחנו משנים את עניין הזכאות רק מגיל 14, ברור שאנשים לפני גיל 14 לא יכולים להיפגע.

אסתר דומיניסיני: הדבר השני שאמרנו, אנחנו סבורים שלא תהיה פגיעה, נעקוב אחרי כל המקרים שבכל זאת היו במערכת ואולי נפלטים, נראה במי מדובר כי אנחנו לא חשובים שזה יקרה, ונתקן את הדברים, זה יכול להיות מינורי

יצחק הרצוג: אי אפשר להעלות חשש תיאורטי, לא מצאנו.

חיים כץ: אנחנו ממשיכים להקריא את התוספת הראשונה, לא מצביעים עדיין, כאן נלך סעיף סעיף נשמע הערות עליו ונצביע.

אור רוזנמן: [תקנות 1 ו- 2]ילד הזקוק לטיפול רפואי מיוחד (1) ילד הזקוק אחת לחודש, לפחות, לעירוי של אחד מאלה: דם, מוצרי דם, תחליפי דם, תכשירים נוגדי זיהום, ועירויים אחרים למטרות טיפול ממושך.

חיים כץ: נא להצביע.

חיים כץ: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 אושר

אור רוזנמן: (2)

אור רוזנמן: ילד המקבל טיפול קבוע בדיאליזה או הזקוק באופן קבוע לצנתור שלפוחית השתן פעמיים ביום לפחות.

חיים כץ: אם אין הערות נא להצביע הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין סעיף 2 אושר

אור רוזנמן: (3) ילד המקבל טיפול אימונוסופרסיבי קבוע ויומיומי לאחר השתלת איבר או מח עצמות, והכל לתקופה שלא תעלה על 3 שנים ממועד ההשתלה ובתקופה שבה סובל הילד ממחלה משנית ממושכת וקשה כתוצאה מהטיפול האמור.

חיים כץ: מי בעד?

חיים כץ: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין סעיף 3 אושר

אילן גילאון: יש גריעה בכמה דברים

אור רוזנמן: (4) ילד הזקוק פעם בחודש לפחות לעירוי של תכשירים ציטוטוקסיים או המקבל טיפול בקרינה מייננת לפני או אחרי טיפול כירורגי בשל גידול ממאיר, והכול במשך תקופת הטיפול כאמור ובחצי השנה שלאחריה, וכן בתקופה שבה סובל הילד ממחלה ממושכת קבועה וקשה שנוצרה כתוצאה מטיפול כאמור.

אור רוזנמן: (5) ילד הזקוק להזנה תוך ורידית או להזנה בזונדה טיפתית, או שבשל ליקוי גופני חמור כל האכלה שלו דרך הפה או בכל דרך אחרת נמשכת שעה אחת לפחות.

אור רוזנמן: (6) ילד אשר בשל ליקוי גופני חמור יש לו אורטרוסטמיה, גסטרסוטומיה, גגונוסטומיה, קולוסטומיה או ציסטסטומיה ואשר רופא שהמוסד הסמיכו לכך קבע כי הוא זקוק לטיפול כאמור במשך שנה לפחות.

אור רוזנמן: (7) ילד שיש לו דחף בלתי נשלט לאכילה, העוסק באופן כפייתי ומתמיד בחיפוש אחר מזון ללא אבחנה או התייחסות לטיב האוכל, והכול כתוצאה מהפרעה אורגנית מרכזית ברורה, עם ליקוי כרומוזומלי מוכח.

אור רוזנמן: (8) ילד המקבל טיפול בחמצן ברוב שעות היממה או הסובל מטרכאוסטומיה.

אור רוזנמן: (9)

אור רוזנמן: ילד הזקוק באופן קבוע, במשך חצי שנה לפחות, לשלושה מבין אלה: א.

אור רוזנמן: טיפול באינה

אור רוזנמן: לציות או משאפים פעמיים ביום לפחות; ב.

אור רוזנמן: טיפול יומיומי באנטיביוטיקה או בקרדיוטונים או במשתנים או בנוגדי-פירכוסים או באימונוסופרסיה או במייצבי לחץ דם; ג.

אור רוזנמן: פיזיוטרפיה יומיומית, בשל ליקוי גופני, לפי הוראת הרופא; ד.

אור רוזנמן: מעקב במרפאת מומחים (תת-התמחות מתאימה למחלתו הכרונית של הילד), פעם אחת לפחות, בתקופה האמורה; ה.

אור רוזנמן: אשפוז במוסד רפואי לרבות אשפוז יום ואשפוז בית (כאשר רופא או אחות מבקרים את הילד מדי יום), בשל ליקוי גופני, והכול למעט אשפוז בחדר מיון; לעניין זה, "אשפוז" – אשפוז במשך 30 ימים לפחות בחצי השנה שקדמה להגשת התביעה ובכל חצי שנה שלאחריה או אשפוז במשך 45 ימים בשנה; ו.

אור רוזנמן: החלפת תחבושות וטיפול מקומי פעמיים ביום לפחות או שימוש בחליפת לחץ כאשר השטח הפגוע מהווה חמישית לפחות משטח הגוף; ז.

אור רוזנמן: ילד הזקוק לנוכחות מתמדת, כמשמעו בפריט (2) בתוספת השנייה.

אור רוזנמן: (10) ילד הזקוק לטיפול והשגחה, בשל שבירות עצמות פתולוגיות או בשל דלקות כרוניות קשות בעצמות, שבעטיין חל איסור לבצע טיפול פזיותרפי או טיפול שיקומי אחר.

אור רוזנמן: (11) ילד אשר בשל חוסר תפקוד מלא של שתי גפיים או בשל העדר של שתי גפיים זקוק באופן קבוע לשימוש במכשיר עזר.

אור רוזנמן: ענבל דגן: יש לי הערה

חיים כץ: משאירים את סעיף 11, נמשיך לקרוא.

חיים כץ: אור רוזנמן (12) (א) ילד אשר על פי הוראת רופא, זקוק לבדיקות דם שלא ניתן לבצען בבית, בתכיפות של אחת לשבוע במשך חצי שנה לפחות; (ב) ילד הנזקק באופן קבוע על פי הוראת רופא לבדיקות דם לפחות פעמיים ביום- 1.

חיים כץ: במהלך השנה הראשונה מהיום שבו אובחנה המחלה בשלה הוא נזדקק לבדיקות כאמור, וזאת במטרה לסייע לילד ולמשפחתו בהסתגלות לטיפול; 2.

חיים כץ: לאחר תום השנה הראשונה כאמור, אם הוא נכנס למצבי סכנה קיצוניים עקב חוסר איזון מטבולי מתמשך הגורם לחמצת או לאיבוד הכרה בשל חוסר יכולתו לזהות סימני הזהרה מקדימים כתוצאה משינויים ברמות ריכוז הרכיבים בדם.

חיים כץ: (13) ילד, שמנהל השירותים הרפואיים במוסד או רופא שהוא הסמיכו לכך, קבע בהתייעצות עם מומחים בתחום, כי הוא זקוק לטיפול מיוחד, בשל מחלה או תסמונות נדירות וקשות, במידה המטילה עומס כבד ביותר על המשפחה.

חיים כץ: לענין זה "מחלה או תסמונת נדירה" – מחלה או תסמונת הקיימות ביחס של אחד, לכל היותר, בכל מאה אלף לידות חי.

חיים כץ: הערה גם על 13.

חיים כץ: נצביע על סעיפים 1- 10 ו- 12 , מוציאים מההצבעה את סעיפים 11 ו- 13 מי בעד סעיפים 1 עד 10 ו- 12 ירים את ידו.

חיים כץ: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1 -10 ו- סעיף 12 אושרו

ענבל דגן: ענבל מהפורום למען ילדים עם מוגבלות, לגבי סעיף 11, הוא מתייחס לילדים עם בעיה בתפקוד בשתי הגפיים, אנחנו סבורים שגם היעדר גפה אחת וחוסר תפקוד של גפה אחת שזקוק למכשיר עזר או לטיפול שיקומי מתמשך זכאי וצריך את הגמלה.

אסתר דומיניסיני: אמרנו את זה בתחילת דברינו ואמרה את זה ועדת אור נוי, אנחנו רשמנו, אתם יכולים לראות איזה עילות קשות ונוראיות שלא היו ברשימות הקודמות שלנו.

חיים כץ: כמה ילדים כאלה יש?

אסתר דומיניסיני: אין לנו נתונים כרגע.

אסתר דומיניסיני: אולי פרופסור אור נוי יוכל להשיב.

אילן גילאון: אני רוצה לצרף שאלה לפרופ הר-נוי, הדיוט כמוני שקורא את הדברים חושב כאילו זה מכסה את כל העולם אבל אני בטוח שיש תסמונות ללא כתובת ושם והם לא מוכרים, יכול להיות שזה אחד במינו ויכול להיות שמבחינת התפקוד האובייקטיבי של הבן אדם, זה אותו דבר כמו אד שבתוך הרשימה.

אסתר דומיניסיני: אחד במינו זה סעיף 13

אילן גילאון: האם כל מי שעונה על כל הדרישות הללו זכאי לקצבת ילד נכה?

אילן גילאון: זה מה שמעניין, האם כל אלה מכוסים, והאם כל אלה שאנחנו לא קוראים להם בשם איפה הם נופלים.

אילן גילאון: מי שיש לו גפה אחת יכול להגיד את האמת על רגל אחת את כל האמת.

אילן גילאון: ..

ענבל דגן: לגבי סעיף 13 זה סעיף על תסמונות נדירות, ההגדרה של תסמונת נדירה היא 1 ל- 100,000, אנחנו חושבים שאין קשר בין נדירות התסמונת לעומס הטיפולי ולקשיים של הילד.

ענבל דגן: אבל אם יש צורך בהגדרה, הבנו שההגדרה הרפואית של תסמונת נדירה היא 1 ל- 20,000 ולא 1 ל- 100,000 כפי שכתוב.

נילי ריימונד: ההגדרה כפי שמופיעה לא נותנת מענה לכל אותה אוכלוסייה ילדים שלא זוכים לתסמונת בגלל מיוחדותה וקשיי התפקוד שלהם לפעמים יותר גדולים מבעיות תפקוד של תסמונות אחרות, לפחות 50% מאותם ילדים שהוגדרו כך נשארו בחוץ.

הר-נוי: אשר אור נוי, מנהל את המחלקה להתפתחות הילד ושיקומו במשרד הבריאות.

הר-נוי: בשבילי זה יום חג, הסיבה לכך, לא רק שעשר שנים ההמלצות שכבו במגירה, אלא שאני נוטה לשגות בדמיונות ולחשוב שעוד המלצות של ועדות ממשלתיות שישבתי בראשן, שגם שם הם לא תשבנה עוד עשר שנים ויותר במגירות חבויות.

הר-נוי: אני חייב לומר שבמהלך העשור הזה לא היה שום שר רווחה שלא ניסה.

הר-נוי: לכן ברכות מיוחדות לשר הרווחה הנוכחי ולמנכ"לית הביטוח הלאומי שגם ניסו וגם הצליחו.

הר-נוי: הסעיפים הללו מכסים את כל הבעיות הרפואיות הקשות, גם אם יש מילים שלא מבינים מדובר בילדים שחלקם הגדול עם צינורות, בין אם זה צינור לקיבה למעי הדק או למפרק או לכל מקום אחר.

הר-נוי: ילדים אלה דורשים טיפול מיוחד והתייחסות מיוחדת.

הר-נוי: אני רוצה להתייחס לסעיף שמדבר על פגיעה בשתי גפיים.

הר-נוי: אנחנו לא מתייחסים רק לקטיעות מפני שקטיעות זה המספר הקטן ביותר, אנחנו מתייחסים לילדים עם שיתוק מוחין.

הר-נוי: שיתוק מוחין זו פגיעה במערכת העצבים מוח שפוגעת בתפקוד המוטורי ויש לה המון דרגות החל מדרגה קלה שגורמת לחולשה של גפה אחת עד לדרגות מאד קשות שפוגעת בתפקוד של ארבעת הגפיים.

הר-נוי: בשאלה הגדולה כמה להכניס עכשיו וכמה לחכות להמשך, בדיוק הסעיף הזה, יש בו מיצוי של ההתבלטות הקשה ביותר.

הר-נוי: אם מדברים על ילד עם שיתוק מוחין שיש לו פגיעה תפקודית בשתי גפיים אנחנו מדברים על מספר איקס.

הר-נוי: אם אנחנו מדברים על פגיעה תפקודית בגפה אחת, אנחנו מדברים על מספר שהוא פי שלוש וארבע איקס.

הר-נוי: האיקס הזה הוא בסביבות 200.

הר-נוי: לכן בררו שכאשר שיש שיתוק מוחין כאבחנה זה עושה הרבה מאד להורים וברור שאם יש פגיעה בגפה אחת ובודאי אם זה ברגל, זה פוגע בתפקוד, אבל השאלה היא עד כמה זה שכיח.

הר-נוי: בודאי כאשר יש פגיעה בשתי גפיים, רמת התפקוד נמוכה יותר מאשר בגפה אחת ולכן היה החתך הזה, כשבסעיף הזה הייתי מסתכל קדימה עוד שנה שנתיים שלוש, אולי אפשר יהיה להרחיב אותו.

הר-נוי: נקודה שנייה מתייחסת לתסמונות הנדירות, אני רוצה לומר שתסמונת נדירה, למרות שיש המון הגדרות ברפואה, אין לה הגדרה מקובלת ברפואה.

הר-נוי: היא מתחילה מ- 1 ל- 2,000 עד ל- 1 ל- 20,000 ויש כאלה שאפילו אומרים 1 ל- 100,000.

הר-נוי: בסך הכול, אם מדברים על משהו שהוא 1 ל- 20,000 הבעיה היא שיש היום אלפי תסמונות נדירות, לא 100 לא 200 אלא למעלה מ- 3,000.

הר-נוי: אז אם אפילו יש משהו בשכיחות של 1 ל- 2,000 אם אנחנו מכפילים את זה ב- 3,000, אמנם לחלק מהילדים יש יותר מתסמונת אחת אבל בעצם יוצא שכמעט לכל אחד ואחד מהאנשים שי תסמונת נדירה.

הר-נוי: אני מרגיש נוח עם החתך הזה של 1 ל- 100,000 כאשר הרופאים של הביטוח הלאומי, שהיום כבר צריכים לעבור הדרכה, יש חוק בנושא הזה, יצטרכו לקבל למעשה את האמצעים והידע המתאים להבדיל בין תסמונת נדירה שיש בה נכות קשה, לתסמונת נדירה שאין בה נכות קשה ויש להם את האמצעי הזה בסעיף 13.

מורית בארי: ד"ר מורית בארי מבית חולים אלי"ן לשיקום ילדים.

מורית בארי: אני מסכימה לגמרי עם פרופסור אור נוי לגבי העבודה שיש אלפי תסמונות היום, וקרוב לודאי שסביב שולחן זה יש כל מיני אנשים שלא יודעים שפרופסור אור נוי ואני יכולים להדביק להם תסמונת.

מורית בארי: הסעיף מתייחס לאנשים שיש להם בעיה קשה שמטילה עומס כבד על המשפחה וזה לא אלפי תסמונות זה מספר מאד מצומצם של ילדים, ואלה שלא נופלים בקטגוריות האחרות - - -

חיים כץ: את יודעת לתת מספרים?

מורית בארי: בחישוב מאד גס, הייתי אומרת שאין יותר מאשר 20, 30 ילדים בכל מחזור שלא נופלים בקטגוריות האחרות.

חיים כץ: אם נקבע דיון תוך שלושה חודשים על כל המחלוקות שיש פה, אני לא רוצה לכפות על האוצר שיגיד לי שהוא לא יודע כמה זה עולה ואני גם לא רוצה לעצור את התקנות, אני רוצה לקדם את זה, גם השר מסכים.

חיים כץ: אם נקיים דיון על המחלוקות, תבואי בצורה מסודרת עם מספרים והאוצר יבין כמה זה עולה לו ונראה איך אנחנו מקדמים.

חיים כץ: לא נעצור את התקנות ולא נפגע לו בבן אדם אחד.

מורית בארי: אני מסתייגת רק מהעובדה שלי אין את היכולת לאסוף את הנתונים, אבל אם מסתכלים על הספרות והסטטיסטיה, אפשר להגיד שאם ניקח 1 ל- 20,000, הילדים שלא יושבים בקטגוריות - - -

חיים כץ: אומרת מנכ"לית הביטוח הלאומי שהיא יודעת היום על 400 מקרים כאלה.

אסתר דומיניסיני: יש 400 ילדים שמוכרים על תסמונת נדירה, תסמונות שהם 1 ל- 100,000 , יש היום 400 כאלה שמקבלים בביטוח הלאומי.

אסתר דומיניסיני: ההצעה של היושב ראש לבחון בעתיד באיזה מספרים מדובר, נכונה.

חיים כץ: אם נרצה, ניקח את חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס שמסורה לעניין ונקים תת ועדת משנה, היא תרכז את העניינים, המטרה שלנו לעזור.

יצחק הרצוג: ברשותך אני רוצה לקבל את הצעתך לתת לתקנות האלה לעבוד חצי שנה.

יצחק הרצוג: ביולי 2010 צריך להתכנס להפקת לקחים, לראות מה נופל בין הכיסאות, מה לא הסתדר, מה לא נפתר.

יצחק הרצוג: במקביל, הביטוח הלאומי הולך למהלך ענקי בנושא הפרופילים הרפואיים, להשלים את מה שהתחלנו של אימוץ דוח ועדת אריאל.

יצחק הרצוג: אני חושב שהכול צריך לבוא ביחד ואני מקבל את הרעיון של היושב ראש בעניין הזה.

יצחק הרצוג: אני בכל אופן פתוח לדיון על כל הערה אבל צריך לתת לזה לעבוד ואז לראות.

יואב קריים: אני רוצה להתייחס לסעיף 11, אני אקדים ואומר שגם אני מברך וכמו תמיד אני מסכים עם פרופסור אור-נוי רק שהוא אמר שיתחיל עם שתי גפיים ונעבור לגפה אחת, הוא לא התכוון ששתי גפיים תיקחנה עשר שנים.

יואב קריים: אז לגבי סעיף 11, צריך לעשות תיקון לעוול ההיסטורי ולאשר גם גפה אחת כאן ומיד.

חיים כץ: אז האוצר ימשוך את התקנות ולא קיבלנו כלום, כאן ומיד.

יוסי מלר: סקר שערכתי בארגון סותר את העובדה, אין הרבה נפגעי גפה אחת שבאמת צורכים שירותים ונזקקים לטיפולים, אני מציע להחיל את מה שהוחל בסעיף 13 על סעיף 11 שנבדוק את הנתונים ונראה אם אפשרי הדבר.

חיים כץ: כפי שאמרתי, ועדת העבודה והרווחה תתכנס, תקים ועדת משנה שתיגע בכל הסעיפים שיש אתם בעיה ותראה איך אנחנו מקדמים, אם נתעכב עכשיו לא נגיע לשום מקום.

חיים כץ: אני רוצה להעלות להצבעה את סעיפים 11, 13 כנוסח הוועדה.

חיים כץ: מי בעד?

חיים כץ: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 11 ו- 13 אושרו .

חיים כץ: נעבור לתוספת השנייה.

חיים כץ: כל הסעיפים בתוספת הראשונה מ- 1 עד 13 כולל אושרו כנוסח הצעת הביטוח הלאומי, אנחנו עוברים לתוספת השנייה.

אור רוזנמן: תקנה 1, 2(1), 2(3), 2(5), 3 ילד עם ליקוי מיוחד

נועה בן שבת: גם 5 ו- 7(ד)(1)

אור רוזנמן: "ילד עם עיכוב התפתחותי" ילד אשר בשל עיכוב התפתחותי חמור אינו מסוגל לבצע את מרבית הפעולות ותנועות הראש, הגפיים והגו הרגילות אצל בן גילו, והכול בילד שמלאו לו 90 ימים וטרם מלאו לו 3 שנים.

ענבל דגן: יש לי הערה לסעיף הזה.

אור רוזנמן: (2) "ילד הזקוק לנוכחות קבועה"

אור רוזנמן: לא ניתן להשאירו ללא השגחה אפילו פרקי זמן קצרים והוא זקוק לנוכחות מתמדת של הזולת בשל אירועים רפואיים תכופים הדורשים טיפול מיידי של אדם אחר, הנובעים מהמחלה הקשה או מהליקוי, או בשל כך שבהשוואה לבני גילו הוא אינו מסוגל להבחין בגורמי סיכון מיידים לו או לזולתו.

קריאה: הערה לסעיפים האלה

קריאה: ילד שמלאו לו 3 שנים, הזקוק לסיוע בכל הקשור לתקשורת עם הזולת בשל העדר מוחלט של יכולת לתקשורת מילולית המקובלת בקרב בני גילו.

קריאה: (א) ילד עם ירידה קבועה בשמיעה בכל אחת מאוזניו של לפחות 45 דציבלים בתדירויות הדיבור, (ללא תיקון).

קריאה: (5) ילד עם ליקוי ראיה ילד שמלאו לו 90 ימים, שחדות הראיה בכל אחת מעיניו שווה או פחותה מ – 6/60 , או ששדה הראיה בכל אחת מעיניו הוא פחות מ – 200 (הכול עם תיקון) והכול מרגע האבחון, (להלן – ילד עם ירידה קבועה בראיה).

קריאה: שני רבעים עליונים של שדה הראיה, או יותר – כאילו היא נמוכה ב – 2 דרגות מחדות הראיה שנמדדה באותה עין;

קריאה: 2 רבעים תחתונים של שדה הראיה או יותר – כאילו היא נמוכה ב – 6 דרגות מחדות הראיה שנמדדה באותה עין; (6) ילד עם אוטיזם או פסיכוזה

קריאה: (7) ילד עם תסמונת דאון

ענבל דגן: סעיף (1) מתייחס רק להיבט הפיזי ומקנה זכאות לגמלה לילדים מתחת לגיל 3 שנכשלים או לא עומדים במבחן פיזי שבודק אם הילד מתהפך זוחל הולך בהתאם לסולם ההתפתחות.

ענבל דגן: אין התייחסות לכל היבטי ההתפתחות של שפה חברה וקוגניציה.

ענבל דגן: אנחנו רוצים להוסיף קריטריון נוסף שאומר שכל ילד מתחת לגיל 3 עם די-קיו 55 ומטה יהיה זכאי לגלמלה.

ענבל דגן: די-קיו זה מדד התפתחותי שמתייחס לכל היבטי ההתפתחות.

ענבל דגן: מהניסיון שלנו במעונות יום שיקומיים מדובר על בערך כמאה ילדים מתחת לגיל 3.

אסתר דומיניסיני: פתחנו ואמרנו שיש עוד ליקויים שלא מופיעים ברשימות.

חיים כץ: אנחנו צריכים לקבל משהו, אם לא נקבל כלום- לא עשינו כלום.

אסתר דומיניסיני: עשיתם הרבה בהעברת התקנות.

יצחק הרצוג: מה זה די קיו?

יצחק הרצוג: להבין קודם אם זה אפשרי.

אור-נוי: אני מפנה לסעיף 2, אנחנו מדברים על ילד עם פיגור שכלי בינוני, ילד עם פיגור שכלי בינוני זה יכולת אינטלקטואלית של 50 ומטה, נשאר לנו בין 50 ל- 55 שאנחנו, במסגרת מעונות יום שיקומיים , הילדים האלה זכאים.

אור-נוי: זה נכון שבשנתון מדובר על פחות מ- 100 ילדים בשנתון, אני מדגיש, בשנתון.

אור-נוי: היות ואם אנחנו מדברים על עד גיל 3, מדובר על תוספת של עוד כ- 200 ילדים.

אור-נוי: היום הם מקבלים מעון יום שיקומי מפני שזו ההרחבה המיוחדת.

ענבל דגן: יש ילדים שהוריהם לא רוצים

חיים כץ: אם ההורים שלהם לא רוצים, שלא יקבלו.

ענבל דגן: לא רוצים מעון יום שיקומי, לא לא רוצים גמלה.

ענבל דגן: דבר שני, לעניין הסעיף השני של פיגור, הרבה פעמים לילדים מתחת לגיל 3 קשה לתת הבחנה של פיגור ולכן לא יוכלו ליפול בסעיף השני.

ענבל דגן: אם חלק מהם כן נופל בסעיף השני זה רק מקטין את ההערכות של סעיף 1.

חיים כץ: זה מה שהוא אמר, שהוא עושה את התחימה.

ענבל דגן: בסעיף 2 התנאי הראשון הוא שתהיה הבחנה של פיגור שכלי בינוני וחמור מזה.

ענבל דגן: הרבה פעמים לילדים מתחת לגיל 3 לא ניתנת ההבחנה של פיגור.

אור-נוי: אתה מקבל את זה בדי קיו, זה לא משנה.

אור-נוי: עושים את האבחון הפסיכולוגי גם אם משרד הרווחה לא קורא לזה פיגור כי הם לא קיבלו את האישור, עדיין יש לך את ההגדרה.

חיים כץ: זה עונה לך גם על סעיף 2

ענבל דגן: לא לגמרי.

שירלי גלאור: שירלי גלאור מאק"ים ישראל, שתי הערות לגבי סעיף 2.

שירלי גלאור: הסעיף הזה בעצם מחק סעיף אחר של קטגוריות והשגחה מתמדת.

שירלי גלאור: הוא מחק לחלוטין קטגוריה שלימה ואמור להחליף את הילדים בקטגוריה הזו, אני מדגישה שזה אמור להחליף את הסעיף הזה בסעיף של הנוכחות הקבועה.

שירלי גלאור: אז קודם כל צריך לוודא ולראות שלא יהיו ילדים שייפלו בין הכיסאות

יצחק הרצוג: ההגדרה פה הרבה יותר רחבה, לא רק שהיא אומרת "לא ניתן להשאירו" אלא "הוא זקוק לנוכחות מתמדת של הזולת בשל אירועים רפואיים" מה יותר רחב מהנוסח הזה?

שירלי גלאור: אתה צריך שני סעיפים שמצטברים וכאן דיווחת רק על נוכחות מתמדת, צריך לוודא שאין ילדים שיפלו לפי הסעיף הזה.

אסתר דומיניסיני: הקטגוריה היחידה יכולה להיות ילדים עם פיגור שכלי קל, היום ילדים עם פיגור שכלי קל לא מקבלים, הם מקבלים אם לפיגור השכלי הקל מתווספות בעיות אחרות.

אסתר דומיניסיני: לכן הסעיף הזה לא טומן בחובו פגיעה באוכלוסיה הזו שגם היום לא קיבלה רק על פיגור קל אלא במצטבר.

אסתר דומיניסיני: לכן אין פה פגיעה.

שירלי גלאור: אין פה פגיעה אבל צריך לוודא ולבדוק לאורך זמן שאכן אין פגיעה.

אסתר דומיניסיני: אמרנו שנעקוב ונבדוק.

שירלי גלאור: הערה שנייה לעניין הפיגור, הסעיף לא מדבר רק על פיגור בינוני חמור או קשה אלא מתקיימים בו כל התנאים, הוא צריך להיות גם עם פיגור וגם שני תנאים שמצטברים.

יצחק הרצוג: ברור שכל ילד שצריך השגחה בבית לא יכול להיכלל בזה, אתה חייב את סעיף 1 וזה חייב להיות תנאים מצטברים.

יצחק הרצוג: זו מטרת החוק, לא כל ילד שצריך השגחה כי ההורים שלו חושבים כך.

שירלי גלאור: לא כל ילד.

שירלי גלאור: ההערה שלי אומרת למה אנחנו מגבילים, פיגור שכלי שמתקיימים בו שני התנאים האלה.

שירלי גלאור: יכול להיות ילד עם פיגור שכלי קל שתהיה לו הפרעה והוא יעמוד בשני התנאים האלה, אז מוציאים ילדים עם פיגור שכלי שלא נכנסים לבינוני או חמור שיכולים להיכנס בשני התנאים הנוספים האלה.

משה רוטמן: איפה הילדים המונשמים מוזכרים?

משה רוטמן: למה רק ליקוי מיוחד?

משה רוטמן: למה לא להתייחס למילה מונשמים.

נועה בן שבת: הם בתוספת הראשונה.

יצחק הרצוג: הכול כתוב בסעיף 8 בתוספת הראשונה.

אסתר דומיניסיני: יש פה שתי קטגוריות שהם בלקי.

אסתר דומיניסיני: אחת מתייחסת לילדים הזקוקים לטיפול רפואי מיוחד, הם יו בתוספת הראשונה, הבלק השני הם ילדים הזקוקים לטיפול שיקומי או להשגחה, שזה לא עניין רפואי, זה להשקיע בשיקומם.

חיים כץ: על מה שאתה מדבר הצבענו קודם בסעיף 8 בתוספת הראשונה.

חיים כץ: זה עבר.

משה רוטמן: זו שפה מאד עשירה וכל מילה לא במקום יכולה להשפיע.

חיים כץ: התחלנו עם זה שאנשים אמרו שזה רגע היסטורי, לא נתקן את כל העולם.

חיים כץ: זה שאנחנו מקימים תת ועדה בעניין נדון בעניינים ואיפה שנוכל לשפר, נשפר.

חיים כץ: זה לא רציני, זה לא עובד כך.

חיים כץ: היינו יכולים לעצור את הכול עכשיו ולהגיד שנתחיל לדון.

חיים כץ: בעוד שלוש שנים הכנסת הייתה מתפזרת ועוד 17 שנה היו גומרים את הדיונים, יכול להיות שהיו עוד שני ילדים שמקבלים תוספת, אבל 17 שנים אף אחד לא היה מקבל כלום.

חיים כץ: צריך לקבל החלטות ולחתוך, אם לא, לא נגיע לשום מקום.

יצחק קדמן: אני מציע לבטל את סעיף קטן 2 אני אסביר מדוע, מדובר בדברים שאין להורים שליטה עליהם, האם בפועל הילד מלווה לבית הספר?

יצחק קדמן: השאלה היא אם בית הספר באותה רשות מקומית מימן לו מלווה שהוא צריך לממן או לא מימן.

יצחק קדמן: ההורה לא יכול לשאת בזה שהרשות המקומית לא מימנה לו מלווה.

יצחק קדמן: אם הוא קיבל סייעת, שמגיע לו על פי חוק לקבל סייעת ובית הספר החליט שהוא לא נותן לו סייעת.

חיים כץ: אנחנו מקבלים את מה שאתה אומר, אם הוא זכאי, יש או אין זה לא משנה.

נועה בן שבת: או שהוא מקבל בפועל או שהוא זכאי.

גלי טל- וולוז'ני: אפשר ללכת ברשותך מסעיף 6 ל- 3?

גלי טל- וולוז'ני: שמי עורכת דין גלי טל-וולוז'ני מאלו"ט, האגודה הלאומית לילדים אוטיסטיים.

גלי טל- וולוז'ני: בנוגע לסעיף שהוזכר בו בג"ץ של אלו"ט נגד המוסד לביטוח לאומי וועדת שטיינברג, ועדת שטיינברג קבעה והביטוח הלאומי אישר את ההמלצה, שהפרשנות שיש לתת למושג אוטיזם ודומיו, בסעיף הזה של ילד עם אוטיזם או פסיכוזה, צריך לכלול גם את הליקויים שידועים כ- PDD, ASD PDD NOS ו- אספרגר אני מאד מבקשת שאותם ליקויים יופיעו מפורשות בפרט מספר (6).

נועה בן שבת: למעשה בג"ץ פרש את הסעיף הקיים ואמר שהם כוללים את הכול.

גלי טל- וולוז'ני: אבל אני מבקשת שזה יעוגן בתקנות.

חיים כץ: אין בעיה, תקבלי את זה.

גלי טל- וולוז'ני: בסעיף 3 אני מבקשת לדעת לאיזו אוכלוסייה הסעיף הזה מכוון ומדוע הסעיף לא כולל גם תקשורת בלתי מילולית.

גלי טל- וולוז'ני: הסעיף מדבר על היעדר מוחלט של יכולת לתקשורת מילולית ואני שואלת מדוע לא מופיעה המילה מילולית או בלתי מילולית או חלופית.

אורלי לוי אבקסיס: את תצמצמי את הזכאים.

אור-נוי: מבחינת האוכלוסייה, ישנם ילדים עם מה שאנחנו קוראים, "אלקטיב מוטיזם", שהם לא מדברים בסיטואציות מסוימות והם ייכנסו לזה.

אור-נוי: ישנם ילדים, אמנם אנחנו לא רואים את זה בארץ, שבאים ממדינות אחרות, ובגלל חירשות הם לא מדברים, מפני שאף אחד לא לימד אותם לדבר, זו האוכלוסייה.

אור-נוי: כאשר מדובר על תקשורת לא מילולית מדובר בילדים האוטיסטיים עם פסיכוזה, זה סעיף 5, לכן אין היגיון לדעתי להוסיף את זה לסעיף 3

גלי טל- וולוז'ני: בהמשך לדבריו של פרופסור אור נוי, אכן סעיף 6 אמור לכסות את אותם ילדים על הספקטרום, אבל יש ילדים שלא יושבים אחד לאחד בדיוק על הספקטרום, אפילו לא מאובחנים על ידי המל"ל כ- PDD NOS והם לכאורה כן אמורים להיכנס דרך סעיף 3, אבל אם הוא מתנה ואומר שזה רק יכולת לתקשורת מילולית, הם יכולים ליפול כאן בין הכיסאות.

גלי טל- וולוז'ני: לכן אני סבורה שסעיף 3 צריך לכלול את זה.

חיים כץ: אם נפתור את כל הבעיות עכשיו מה נעשה אחר כך בוועדה של חברת הכנסת אורלי לוי?

אורלי לוי אבקסיס: הסעיף כמו שהוא בסדר, אם אנחנו מדברים על תקשורת מילולית, כשאת מדברת על תקשורת אחרת, זה כבר נכנס בתוך זה, אם התקשורת המילולית שלו פגועה, מגיעה לו אותה קצבה.

אורלי לוי אבקסיס: הוא נכנס לתוך הקטגוריה, נניח גם דרך הסעיף הזה, כשאת רוצה להכניס תקשורת בכלל, את מורידה ומצמצמת את הזכאות.

גלי טל- וולוז'ני: אני רושמת "ו/או", אני לא רושמת גם וגם, אלה לא תנאים מצטברים.

חיים כץ: אנחנו יודעים כמה ילדים כאלה יש?

גלי טל- וולוז'ני: אני לא יודעת.

יצחק הרצוג: אל תעלו סתם דברים.

אילן גילאון: אני מתכוון להצביע בעד התקנות, הבעיה המרכזית היא לא בויכוח בין הסעיפים, אני מציע לאשר את כל ההסכמים הקיבוציים, יוצא בפועל שקבוצות שנכללות בתוך הזכאים נמצאות במצב פשוט יותר, או מוגבל פחות מאשר אנשים שנמצאים מחוץ לרשימה והם לא שייכים.

אילן גילאון: לכן הבעיה המרכזית של אותה ועדה עתידית זה קודם כל, ואנחנו צריכים התחייבות של כולם, שאנחנו הולכים למצוא אל פי עיקרון אוניברסאלי ואובייקטיבי, מבחן אמת.

אילן גילאון: לא פעם ראיתי מאבקים בין מחלות שונות ומי שניצח בסופו של דבר זה מי שהיה לא יחצן יותר טוב.

חיים כץ: זה לא עובד כך אצלנו.

אילן גילאון: אני מזהיר את עצמנו שזה לא יקרה גם בעתיד.

אילן גילאון: אם אני לוקח את הרשימה הזו לא מסתדרים לי המספרים.

אילן גילאון: אם כל מי שעונה על הדרישות האלה זכאי, זה לא מסתדר ובודאי זה לא מסתדר עם אותם מחלות שהם מחלות נדירות.

אילן גילאון: לכן הבעיה המרכזית היא איך כותבים מנגנון אפקטיבי לעניין הזה של קביעה, כמוש קובעים את אחוזי הנכויות בוועדה לנכויות, כדי שכל מי שלא נכלל מסיבות בירוקראטיות והיסטוריות שיהיה בתוך העניין.

אילן גילאון: לדוגמה, מקרים עם אספרגר שמצבם הרה יותר טוב מבחינה תפקודית, מבלי לגרוע שום דבר מההסכמים הקיבוציים שהיו ולקבל אותם פלט כקבוצות.

אילן גילאון: מי שנקרא לפי שם משפחתו ונכותו, נמשיך לו את הדבר הזה, אבל מי שאיננו שייך לשום קבוצה הוא חייב בלוח זמן נתון, כי אחרת אנחנו יוצרים פה עוול ועיוות שנמשך שנים רבות ואנחנו בעצם מקפחים אנשים שנמצאים בעיה אובייקטיבית אמיתית, תפקודית.

אילן גילאון: זה הדבר החשוב ביותר שצריך לעשות מיידית, אני מתכוון לתמוך כי בעיקרון כחל מה שמחלק יותר אני תומך בו אוטומטית, כל מה שעוזר לילד אחד אני אתמוך.

אילן גילאון: אבל צריך לקבוע משהו תפיסה אוניברסאלית בעניין של הלקויות והמוגבלויות.

אור-נוי: היו שתי המלצות מרכזיות של הוועדה שלנו, האחת זה מה ששמענו עכשיו וכל השאר היו המלצות ביניים עד אשר יימצא מבחן אובייקטיבי שיקבע לפי סולם נכויות כזה או אחר מי פגוע יוצר ומי פגוע פחות.

אור-נוי: אני חייב לומר שאנחנו בביטוח הלאומי עובדים על הנושא, אמנם עובדים על זה כבר כמה שנים, יש כמה אופציות, אבל אחרי שהביטוח הלאומי יבוא עם הצעות מוגדרות, אני מקווה שזה ייקח רק כמה חודשים.

אור-נוי: אם זה יתקבל זו תהיה מהפכה.

חיים כץ: יש בוועדה שתי תת ועדות.

חיים כץ: האחת לנושאים של אנשים עם מוגבלויות והשני לכל הנושא הפרה-רפואי, הוועדות האלה עובדות ובוועדה לנושאים הפרה-רפואיים אנחנו בדרך להכרה של שמונה מקצועות ובוועדה השנייה אנחנו צריכים לעלות מדרגה ולהתקדם, זה יהיה הנושא השלישי.

חיים כץ: האנשים שעומדים בתת ראשי הוועדות האלה עושים עבודה ברוכה.

חיים כץ: אנחנו באים לאשר תקנות שאנחנו יודעים שהן לא משולמות.

חיים כץ: ברור לנו שנופלים בין הכיסאות, יחד עם זאת, הרבה מאד אנשים ייהנו מהפעלת התקנות.

חיים כץ: אנחנו נקים את תת הוועדה הזו , זה יהי פיילוט גם שלכם גם של הביטוח הלאומי וגם שלנו, איך משפרים את מצבם של עוד אנשים, איך מביאים עוד אנשים לקבל את מה שמגיע להם.

חיים כץ: צריך סבלנות.

אילן גילאון: מר קדמן דיבר על כמה מספר גריעות שהיו בתוך הדברים.

חיים כץ: עוד לא הגענו לשם, אני מדבר על התוספת השנייה.

אסתר דומיניסיני: יש פה שני ניסוחים שלא היינו ערים להם.

אסתר דומיניסיני: בסעיף 6 אני מבקשת שזה יהיה כמו שקבעה ועדת שטיינברג כי זה לא מדויק ויש התנגשות, התוספת שביקשה הגברת, שזה יהיה כמו ועדת שטיינברג בבג"ץ, כי יש פה אי התאמות מסוימות, שהנוסח יהיה כמו שמצוטט בבג"ץ.

חיים כץ: זה יהיה לפי הנוסח שהוזכר בבג"ץ.

אסתר דומיניסיני: הערה נוספת, בסעיף 2 קטן ביקש ד"ר קדמן להוסיף מילה של זכאות, זה נושא מאד בעייתי.

חיים כץ: אם לא, לא נעלה את זה להצבעה, לא יהיה לך כלום, כל מי שזכאי ולא קיבל, רשות הרווחה לא נתנה לו.

יצחק הרצוג: כתוב שצריך להיות ליווי בעת היציאה למסגרת וחזרה, אם הוא לא קיבל ליווי הוא מקבל את הקצבה?

אסתר דומיניסיני: מי קבע את הזכאות?

יצחק הרצוג: מה קורה ם עירייה לא נתנה לו את הליווי?

יצחק הרצוג: אז לא המילה "זכאות", תני מילה אחרת.

נועה בן שבת: אולי נגיד על פי דין

חיים כץ: אנחנו הולכים לקראתך הרבה מאד, שלא תמצאי את עצמך כמו בחוק ההסדרים שלא קיבלת כלום.

יצחק הרצוג: אין מחלוקת על שני דברים, אף אחד לא מקנה זכאות אוטומטית לכלום, אבל אם ילד צריך לקבל ליווי למסגרת וחזרה ולק קיבל כי יש עיקול על החשבונות של הרשות, אז מה קורה?

יצחק הרצוג: הוא מקבל ממך את הקצבה או לא?

יצחק הרצוג: אז צריך רק לנסח את זה נכון.

חיים כץ: אנחנו מצביעים על התוספת השנייה, סעיפים 1 עד 7 כולל.

חיים כץ: מי בעד?

חיים כץ: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1 – 7 אושרו.

חיים כץ: אנחנו חוזרים לתקנות, מר קדמן בבקשה.

יצחק קדמן: יש כמה דברים שנגרעו למיטב ידיעתי, והיו קיימים קודם.

יצחק קדמן: שלושה דברים שחל בהם שינוי או גריעה, רמת קצבה של 120% שהייתה קיימת ולמיטב ידיעתי נעלמה וצריך להבין למה.

יצחק קדמן: דבר שני, היה מענק לימודים מעל גיל 14 של 40% שנעלם, תיקון שלישי מדבר על ילד נכה שנמצא בחוץ לארץ.

יצחק קדמן: היה תיקון כללי במסגרת חוק ההסדרים לגבי קצבאות ילדים שקיצר את התקופה, בעבר זה היה מי שהיה בחו"ל ששה חודשים ויותר וזה קיצר לארבעה חודשים.

אסתר דומיניסיני: שלושה חודשים.

יצחק קדמן: אני מבקש דבר אחד, שזה יישר קו עם קצבאות ילדים, מה שנקבע לגבי קצבאות ילדים יחול גם כאן.

יצחק הרצוג: זה מבוסס על דוח שלך?

אור-נוי: לא, אני לא זוכר, אבל זה לא משנה.

נועה בן שבת: 120%, ו- 140% לילדים מעל גיל 14.

אור נוי: זה סיבות תקציביות בלבד.

יצחק הרצוג: אז מה שמומלץ, וזה מסיבות תקציביות, זו התשובה.

אור נוי: אנחנו חשבנו מה אנחנו קובעים כדי שייכנסו עוד 4,000 ו- 5,000 ילדים, יכולנו לקבוע 20,000.

ישראל הבר: שמי ישראל הבר מהנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

ישראל הבר: , דובר פה על קבוצה שנפגעה מהתקנות הקודמות.

יצחק הרצוג: היא לא נגרעת, רק אחרי ארבע שנים, יש ארבע שנים לבדוק את זה.

ישראל הבר: אני רוצה ברשותכם לספר מהי הקבוצה הזו, מדובר בילדים שהיום מוכרים לפי העילה של ילד שזכאי לנוכחות קבועה בתוך עילת ילד התלוי בעזרת הזולת, שזו העילה של הניקוי, בודקים את הנושא של הרחצה הלבישה, אמורים לצבור שתיים וחצי נקודות תלות, היה והוא צבר את הנקודות האלה אז הוא מקבל את הקצבה.

ישראל הבר: בניגוד לסיעוד או לשירותים מיוחדים, נכון להיום ילד נכה יכול לקבל חצי נקודת תלות על צורך בנוכחות קבועה.

ישראל הבר: הדבר הזה בוטל, מה שאומר שיהיה יותר קשה לקבל קצבה כיל התלוי בעזרת הזולת.

ישראל הבר: זה אומר שחלק מהילדים האלה לא יקבלו, זו הקבוצה שנגרעת מהתקנות.

ישראל הבר: הייתי רוצה לשאול קודם כל בכמה ילדים מדובר.

ישראל הבר: אין שום דרך לדעת את זה וזה לא מצוין בדברי ההסבר.

יצחק הרצוג: בנינו מודל על בסיס מה שיכולנו ומה שניתן, יש ארבע שנים לבחון את הנושא לבחון את המשמעויות שלו.

יצחק הרצוג: הייתה פה חשיבה שנבעה מתוך ועדת אור נוי, אסתר ישבה גם עם קבוצות הורים וקבוצות שמייצגות את ארגוני הנכים הרלוונטיים, זה מה שאנחנו יכולים להביא כרגע.

יצחק הרצוג: לכן בארבע השנים האלה נבחן גם את ההערה הזו, למדתי אותה ביומיים האחרונים ואמרתי למנכ"לית הביטוח הלאומי שאחרי שיעברו התקנות נבחן אותה ברצינות ואני מוכן שקבע מועד לדיון המשך בוועדה עם חיתוכים אני לא יוכל לשלוף תשובות על נתונים מדויקים כרגע.

בתיה קראוס: שמי בתיה מפורום הורים לילדים עם נכויות רב תחומיות, יש לי ילד בן 17 שלא ייפגע, יושב בכיסא גלגלים.

בתיה קראוס: צריך להבין, זה השלב שבו הורים מתחילים לחשוב על להוציא את הילד מהבית, זה השלב בו הקטע הפיזי נעשה בלתי אפשרי מבחינה טכנית.

בתיה קראוס: זה השלב שבו בתי הספר לילדים שמשתלבים נגמרים והם צריכים למצוא מקום לתעסוקה.

בתיה קראוס: הם צריכים ללמוד שיקום ואלה דברים שלא קיימים במשרד הבריאות או במשרד חינוך.

בתיה קראוס: חשוב שכל חברי הוועדה יבינו שהורדתם בזמן משבר ענק, הקטנים שנכנסים 0-3 זו תקופת משבר, לקחתם את הצד השני של תקופת המשבר ואמרתם, הילדים שנמצאים היום בתקופת מעבר במעגל החיים, שהיא תקופה משברית בצורה יוצאת מהכלל, בה אנחנו מורידים 40%.

יצחק הרצוג: מצטער, זה פשוט לא נכון מה שאת אומרת.

יצחק הרצוג: אני מבקש לא להטעות את חברי הוועדה.

יצחק הרצוג: את שוכחת מה נותן משרד הרווחה במקביל בפיתוח מסגרות.

יצחק הרצוג: אי אפשר לנתק את זה מהמערכת המקבילה של פיתוח תשתיות לנוער ומבוגרים.

אסתר דומיניסיני: זה לא נכון עובדתית.

בתיה קראוס: אני לא מורידה מהערך של פיתוח התשתיות, אני מתייחסת לנקודה הראשונית שהיא הנקודה המשפחתית ואני אומרת שבתוך המסגרת המשפחה זה מצב מאד משברי ולכן מפתחים לה מסגרות.

בתיה קראוס: באותו זמן שמשפחה מתמודדת עם השאלה אם היא מוציאה ילד מהבית או משאיר ילד בבית - - -

חיים כץ: יש לך ארבע שנים לקבל.

אסתר דומיניסיני: קודם כל, אם אנחנו מדברים על ילד נכה בן 17 , ילד כזה לא נפגע וגם לא ילד שכיום הוא בן 14.

אסתר דומיניסיני: דבר שני, כולם ימשיכו לקבל עוד ארבע שנים כי זו הקטגוריה של מגיל 14 עד 18.

חיים כץ: אני רוצה לפתור את הבעיה היום ולהתקדם, את רוצה לפתור את הבעיה בכלל, גם אני הייתי רוצה, אבל יש לי זמן ארבע שנים לזה, אף אחד לא נפגע ארבע שנים.

חיים כץ: יצחק קדמן ילד שהגיש עכשיו פגיעה יקבל 20% פחות

חיים כץ: אתה רוצה שלא נצביע על התקנות?

חיים כץ: לקחת פרויקט חיים את המועצה לשלום הילד, אף אחד לא חושד בך שאתה לא רוצה את טובת הילדים, אני נותן לך אפשרות להחליט, אתה רוצה שלא נאשר את התקנות?

חיים כץ: לא נאשר, אני נותן לך מנדט להחליט.

חיים כץ: יצחק קדמן אני מציע לאשר, כמה ייחסך?

חיים כץ: אני לא יודע ואני לא יודע להביא את הכסף הזה, השאלה היא אם אני לא מאשר את התקנות עכשיו ולוקח עוד שלושה חודשים או עוד חצי שנה ואז לא בטוח שאני מביא את זה.

חיים כץ: אני נותן לך להחליט ואני אקבל כל מה שתחליט.

יצחק קדמן: לאשר בודאי, אבל להיות מודעים.

יצחק הרצוג: אנחנו מודעים.

יצחק הרצוג: אי אפשר לנתק את הדיון מפיתוח התשתיות שמשרד הרווחה מפתח במקביל, את מדברת על תעסוקה, בגיל הזה אנחנו כבר מדברים על תעסוקה ושיקום בנפרד מקצבאות, לא הכול זה משטר של קצבאות.

יואב קריים: אל תעכב את התקנות, אמרתי את זה גם קודם, צריך להבין שני דברים כי יש עוד נקודה מעבר למה שבתיה אומרת, מה שהיא אומרת זה נכון לגבי ילדים עם נכויות קשות, יש ילדים אחרים שבדיוק זה השלב בו בגיל 17 הם מתחילים להשתלב בבתי ספר רגילים בחטיבות הביניים ובתיכונים ואז ההוצאות של המשפחה, למרות חוק השילוב שאתה יודע היטב, וסיכמנו קודם לגבי סעיף אחר שהוא לא תמיד מקוים כמו שצריך, ההוצאות על המשפחה עולות כי צריך לעזור להורים לממן את לימודי העזר.

יואב קריים: לכן, אם יש ארבע שנים, אני מציע לחזור לדיון הזה רק בצורה הפוכה, לא להחליט עכשיו שמורידים, לבדוק את זה יותר לעומר, להביא את זה לדיון.

יואב קריים: אם אומרים שבמשך ארבע שנים הדבר הזה לא משתנה אז אפשר לבדוק את זה במקום אפשר לבדוק את זה עכשיו כדי לראות מה החיסכון.

אורלי לוי אבקסיס: יש הערה שכבר ממחר, ברגע שנשנה את התקנות, יהיו אנשים שייכנסו לקטגוריה שכן משתנה.

יצחק הרצוג: עוד ארבע שנים, לא עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: כבר מחר זה ישתנה בנוגע לחדשים

רועי קרת: ההוראה מבטיחה שמי שהתחיל לקבל גמלה ברמה הגבוהה יותר, לא יפגע.

רועי קרת: מי שלא התחיל לא ירד כי הוא לא קיבל קודם יותר.

חיים כץ: אם הוא היה זכאי הוא יקבל 20% פחות, הדיון נגמר.

חיים כץ: נעבור לאישור התקנות, תהיה ועדת משנה שתבדוק את כל הנושא ותיגע בגופו של עניין, מי בעד אישור התקנות?

חיים כץ: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין התקנות אושרו

חיים כץ: נעבור לתקנה נוספת, הגשת תביעה לגמלה.

אור רוזנמן: תקנות הביטוח הלאומי (הגשת תביעה לגמלה ואופן תשלומה) (תיקון), התש"ע- 2009 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 297 ו- 400 לחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה- 1995, ולאחר שנועצתי במועצת המוסד לפי סעיף 12, אני מתקין תקנות אלה: הוספת 11א 1.

אור רוזנמן: אחרי תקנה 11 לתקנות הביטוח הלאומי (הגשת תביעה לגמלה תקנה ואופן תשלומה) התשנ"ח- 1998 (2) (להלן-התקנות העיקריות), יבוא: "תביעה לגמלת11א.

אור רוזנמן: (א) תביעה לגמלה בעד ילד נכה תוגש בידי הורהו על גבי טופס שהורה עליו המוסד, ילד נכה ואם הילד אינו נמצא עם הורה- בידי אפוטרופסו ובאין אפוטרופסו- בידי מי שמחזיק אותו בפועל.

אור רוזנמן: (ב) לתביעה כאמור יצורף אישור רפואי, ובו יפורט, בידי מי שקבע לכך המוסד, האבחון הרפואי של הילד והטיפול הניתן לו, או הערכה לגבי התפתחותו ומצבו התפקודי של הילד.

אור רוזנמן: תחילה 1.

אור רוזנמן: תחילתן של תקנות אלה ביום ___________(__________) ותחולה והן יחולו על תביעה לגמלת ילד נכה, שהוגשה ביום התחילה לאחריו.

נועה בן שבת: מיום פרסום התקנות, אין לכם סיבה לדחות את זה?

נועה בן שבת: שם תחיל התקנות היא מיידית ורק התשלום הוא תשעה חודשים אחר כך, כאן אין עניין של תשלום זה עניין של מתי מתחילים להגיש את הטופס בצורה הזו, השאלה אם אתם רוצים לקחת 30 ימים.

אילנה שריימן: זה יכול להיות מיידי.

ישראל הבר: הנציבות מתנגדת לתקנה הזו, אנחנו לא חושבים שזה נכון לחייב את ההורים לצרף אבחון ועוד כתוב "בידי מי שקבע על כך המוסד", מי שיש לו את האבחון יצרף ומי שאין לו, יצרף בהמשך.

ישראל הבר: חשוב לאפשר להגיש את התביעה.

אסתר דומיניסיני: אין דבר כזה.

ישראל הבר: אנשים ירוצו לחפש את האבחונים ומתחילים לטרטר את ההורים.

ישראל הבר: יש רק מכון אחד בארץ שעושה את האבחון, אם הילד לא שיתף פעולה מזמינים לעוד כמה חודשים, יש התיישנות של שנה ולפעמים גם של ששה חודשים.

ישראל הבר: ברגע שמעכבים את הגשת התביעה מפסידים זכויות.

ישראל הבר: אני מציע לבטל את זה, זה מיותר.

ישראל הבר: כיום זה לא קיים, זה דבר חדש.

נועה בן שבת: היום זה נכלל בתקנות הכלליות שקובעות שתביעה מגישים וטופס שקבע המוסד ומצמידים את המסמכים הנדרשים.

חיים כץ: ומה זה מוסיף היום?

נועה בן שבת: אולי ביטוח לאומי יכול להסביר את זה.

אילנה שריימן: סמנכ"ל גמלאות בביטוח לאומי, האישור יכול להינתן שנה רטרואקטיבית.

חיים כץ: אבל הוא אומר שהתהליך יכול לקחת יותר משנה.

אסתר דומיניסיני: אדם שמגיש תביעה לא יכול להגיש עכשיו טופס תביעה ולחפש את ההוכחה הרפואית שהוא חולה.

אסתר דומיניסיני: בכל עילה, בכל תביעה למוסד לביטוח לאומי אין משמעות לתביעה אם אין מסמך תומך.

אסתר דומיניסיני: המקרים החריגים הם בתחום האוטיזם, אנחנו מדברים עם אלו"ט על כל עניין, אנחנו מצמצמים את כמות הבדיקות, גם ההודעה שיצאה אתמול, אנחנו ממש מפחיתים את כמות הבדיקות החוזרות, אתה מבין שאין שום ערך משפטי.

אסתר דומיניסיני: אני יכולה להגיש מחר טופס תביעה ועכשיו להתחיל לחפש מסמכים.

יצחק הרצוג: תסמוך על המוסד לביטוח לאומי הוא מטפל במאות מקרים כאלה.

נועה בן שבת: יש את ההוראה הכללית בתקנות הביטוח הלאומי הגשת תביעה לגמלה ואופן תשלומה, כתוב שתובע גמלה יציין בתביעה את כל הפרטים ויצרף לתביעה את המסמכים הדרושים להוכחת זכותו לגמלה.

חיים כץ: אז למה צריכים את סעיף ב'?

חיים כץ: אני חושב שאתה צודק ולא צריך את סעיף ב'.

רועי קרת: התקנה הזו הייתה כתובה גם קודם רק העברנו אותה.

רועי קרת: אז נעתיק את תקנה 10 לתקנות החדשות.

רועי קרת: תקנה 10 לתקנות הביטוח הלאומי הנוכחיות, דמי מחיה וכו', התובע גמלה לפי תקנות אלה יעמיד את הילד לבדיקה רפואית או כל בדיקה אחרת לפי דרישת המוסד, ישתף פעולה לצורך קביעת הזכאות לגמלה לצורך המשך, לרבות שיתוף פעולה לבדיקה במקום הימצאותו של הילד.

רועי קרת: זה הרבה יותר רחב ממה שאנחנו כתבנו, אם זו הבעיה פשוט נעתיק את זה.

רועי קרת: העברנו אותה מקום לא שינינו.

יצחק הרצוג: זה נראה לי סביר, לא תמיד כולם רק פוגעים וכולם רעים.

יצחק קדמן: אני רוצה להציע הצעה לתיקון סעיף (א) שלא עולה כסף, במקרים של קטין נטוש או קטין שלא חי עם הוריו ואין לו אפוטרופוס ויש כאלה, אני מציע שמעל גיל 15 הוא יוכל להגיש את הבקשה בעצמו.

חיים כץ: מה זה משנה?

חיים כץ: אם הוא זכאי, הוא זכאי.

נועה בן שבת: הוא לא זכאי.

רועי קרת: ילד הוא לא מושא לזכאות בביטוח לאומי.

חיים כץ: אם הוא זכאי מהבחינה הזו שאם היו לו הורים הוא היה מקבל?

חיים כץ: אין לו אפוטרופוס אבל בכל מצב אחר הוא היה מקבל, אז אתה מנצל את העובדה שאין לו אפוטרופוס והוא לא יקבל.

אסתר דומיניסיני: הקצבה היא לא לילד אלא להורה או למי שמחזיק בו, אם אין לו אף אחד אפשר למנות, כשהאדם הזה ימונה, הילד יקבל באמצעות הבן אדם, אין ואקום מבחינת החוק.

יצחק הרצוג: אם מקרים כאלה בכלל.

יצחק הרצוג: אין יד אוטיסט בלי אפוטרופוס.

גלי טל וולוז'ני: אני מפנה אתכם לסעיף 5 תקופת התשלום, סעיף קטן (ג)(2).

חיים כץ: זה כבר אושר, נגמר.

אילן גילאון: ראוי שתוציא החלטה של הוועדה שנקבל דיווח מהביטוח הלאומי בעוד חצי שנה.

חיים כץ: הרבה פחות.

אילן גילאון: היות וגם פרופסור אור-נוי אמר שמבחינת רוח הדוח שלו, הנושא של הבדיקות התפקודיות היו חלק מרכזי מהדוח, נרצה לדעת מה נעשה בתחום, מי בודק את התפקוד הזה, מי נכלל מחדש בתוך הרשימה.

חיים כץ: ועדת העבודה הרווחה והבריאות עובדת בקשר ישיר עם הביטוח הלאומי.

חיים כץ: אנחנו מקימים תת ועדה לעניין והביטוח הלאומי יבוא וייתן אינפורמציה, לשמחתנו הוא רוצה לתת אינפורמציה, אבל הוא ירצה הוא גם ייתן.

אילן גילאון: גם בעניין תת הוועדה כדאי שתהיה הודעה מסודרת.

חיים כץ: בישיבת הוועדה הבאה ניצור תת ועדה, נצביע עליה, נאשר אותה, ניתן לה מינוי רשמי, נעלה את זה על סדר היום.

נועה בן שבת: לגבי התקנות אנחנו מדברים על תוקף מיידי וצריך לאשר את זה.

חיים כץ: לפני שנעבור להצבעה אני רוצה לתת לכבוד השר לומר כמה מילים.

יצחק הרצוג: אני רוצה להודות לכל מי שתרם פעל ועשה בכל העשור הזה, כולם פה חשובים ויקרים גם בהקשר של ועדת אור-נוי, גם בהקשר של המוסד לביטוח לאומי, משרד האוצר ומשרד הרווחה, ועדת הנכות בראשותו של חזקי בביטוח הלאומי ובמיוחד אני רוצה להודות לך, אדוני היושב ראש לצוות שלך ולמחלקה המשפטים על שיתוף הפעולה הדוק בהעברתם של התקנות הללו.

יצחק הרצוג: מילים לא יוכלו לתאר את ההתרגשות של משפחות שחיכו לרגע הזה ואני מאד גאה בכך שהוועדה תעביר אתה תקנות הללו בשעה זו.

חיים כץ: אני גם רוצה להודות לביטוח הלאומי על העבודה הקשה שהוא עשה.

חיים כץ: אני יודע שזה תם ולא נשלם.

חיים כץ: אם למישהו נדה שזה תם ונשלם הוא טועה.

חיים כץ: מטרת הוועדה הזו היא לעזור לאנשים ונמשיך בפועלינו, לצערי יש הרבה אנשים שנזקקים, יחד עם זה נמשיך לפעול ולנסות לעזור לעוד משפחות, כשכל משפחה זה עולם ומלואו.

חיים כץ: אני יודע שזה לא מושלם, אם היינו מצרפים לוועדה עוד אנשים והיו עוד אנשים אבל גם הזמן הוא מכשול והאויב של הטוב הוא הטוב ביותר.

חיים כץ: נעשה ככל יכולתנו לשפר את העניין.

חיים כץ: נעבור להצבעה, מי בעד לאשר את התקנות במלואן, כולל הוראות הביצוע?

חיים כץ: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין התקנות אושרו.

יצחק הרצוג: אני רוצה לברך את היושב ראש ליום הולדתו.

חיים כץ: קיבלנו מתנה, תודה רבה לכולם הישיבה נעולה.