ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 133, 2009-12-22 12:30

אופיר אקוניס: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה.

אופיר אקוניס: על סדר היום הצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 23), התש"ע-2009, הצעה שאושרה בקריאה הראשונה ב-14 בדצמבר 2009.

אופיר אקוניס: היא לא ארוכה מאוד ואני מקווה מאוד שנסיים את חקיקתה.

אופיר אקוניס: הייתי רוצה לנצל את הישיבה הזאת, אדוני מנכ"ל רשות השידור, לכמה דברים.

אופיר אקוניס: פורסמה בעיתונים איזו תוכנית לראורגניזציה ברשות השידור, סגירת תחנות רדיו וקיצוץ מהדורת "מבט" ל-20 דקות.

אופיר אקוניס: אדוני המנכ"ל, אני מנצל את הפורמט של ישיבת ועדת הכלכלה כדי לומר לך שאני לא מקבל את זה.

אופיר אקוניס: כנבחר ציבור אני לא יכול לקבל את התוכנית הזאת.

אופיר אקוניס: מהדורת "מבט" צריכה להישאר.

אופיר אקוניס: היא טובה מאוד, היא מהדורת חדשות מאוזנת ומקצועית מאוד, אמרתי את זה כאן אלפי פעמים ואחזור על כך עוד פעמים רבות.

אופיר אקוניס: תחנות הרדיו של "קול ישראל" משדרות לציבור רחב, גם רשת א', גם "קול המוסיקה", גם רשת "מורשת" ואין מקום לסגור אותן.

אופיר אקוניס: מצד שני, אתמול דיברנו ואני חוזר כאן על הצעתי – אני לא יודע איך מבחינה טכנית אתה הולך לעשות את זה – סגור את ערוץ 33 ואת כל הכסף שיתפנה תעביר, אגב גם למשכורות.

אופיר אקוניס: שמעתי שהיתה היום הודעה על דחייה בתשלום המשכורות של חודש ינואר, שאף זה דבר בלתי מתקבל על הדעת.

אופיר אקוניס: אני מודה שאני מתבסס על פרסום בעיתונים.

אופיר אקוניס: אנו כנבחרי ציבור צריכים לשמור על שידור ציבורי חזק ונבון, לשמור על הרשתות הציבוריות שנותנות מענה לקהלים שאולי אינם כה רחבים כמו קהל צופי "האח הגדול" – רשת א', "קול המוסיקה" ו"מורשת" – אבל יש להם מקום בשידור הציבורי.

רן אפרתי: גם רק"ע.

אופיר אקוניס: גם רדיו רק"ע נסגר?

רן אפרתי: לפי הכתוב בעיתונים.

אופיר אקוניס: זה עוד פחות מתקבל על הדעת.

אופיר אקוניס: זה שידור רדיו שמיועד לציבור דוברי הרוסית, האמהרית ושפות אחרות.

אופיר אקוניס: ולשמור, אדוני המנכ"ל, על המשכורות של עובדי רשות השידור.

אופיר אקוניס: הם עובדים וצריכים לקבל משכורת בזמן.

אופיר אקוניס: כמו במפעלים, כמו בכל מקום אחר, אבל בוודאי בשירות הציבורי אין מקום לעכב את המשכורות.

אופיר אקוניס: אלה הדברים.

אופיר אקוניס: אני חוזר על הצעתי, תעשו אצלכם בדיקה פנימית.

אופיר אקוניס: בעיניי 70 מיליון שקלים ברשות השידור מבוזבזים ומיותרים בדמות ערוץ 33.

אופיר אקוניס: התוכנית שלך שפורסמה בעיתונים, קודם כול ב"כלכליסט" ואחר-כך גם בעיתונים אחרים, אולי אפשר לגמרי לוותר עליה ולאמץ את התוכנית לביטול ערוץ 33, שהוא באמת ערוץ מיותר בשלב הזה של חיינו.

אופיר אקוניס: יכול להיות שבתקופה אחרת הוא פחות מיותר.

אופיר אקוניס: זאת ההערה שלי בעניין הזה.

אופיר אקוניס: אולי תרצה לסבר את אוזנינו.

אופיר אקוניס: אני פשוט מנצל את המקריות של קיום הישיבה הזאת במועד הנוכחי.

מוטי שקלאר: אז אני גם באופן אקראי אענה לך תשובה.

מוטי שקלאר: יד ימין לא יודעת על יד שמאל.

מוטי שקלאר: נכון שאסור לפגוע בשום דבר, ונכון שצריך להוציא כסף ליצירה, ונכון שצריך לשלם משכורות בזמן, הכול טוב ויפה.

מוטי שקלאר: אבל ברגע שרשות השידור נקלעת למצוקה תקציבית, ומטבע הדברים זה משליך גם על מצוקה תזרימית שפוגעת בתשלום המשכורות, אני לא יודע איך לייצר יש מאין.

אופיר אקוניס: אני הצעתי.

מוטי שקלאר: אני לא מתיימר לייצר דברים יש מאין.

מוטי שקלאר: כאשר אני מקבל הנחיה ברורה ממשרד האוצר, כאשר אני מקבל הוראות מן הממונה על התקציבים והממונה על השכר שאין אפשרות להמשיך להפעיל את רשות השידור בתקציב לא מאוזן, וכאשר מי שאמור לאשר את תקציב רשות השידור, קרי: הוועד המנהל, עומד על הרגליים האחוריות ולא מוכן לאשר תקציב לא מאוזן - - -

אופיר אקוניס: הוועד המנהל – פג תוקפו.

משה דנון: אין ועד מנהל.

אופיר אקוניס: אדוני המנכ"ל וגברתי היועצת המשפטית של רשות השידור, אני רוצה שהדברים יהיו ברורים: הוועד המנהל הזה פג תוקפו.

אופיר אקוניס: הוא לא בתוקף.

אופיר אקוניס: מי האריך את תוקפו?

מוטי שקלאר: אבל אנחנו מדברים באופן אקראי.

אופיר אקוניס: אני רוצה לדבר על הנושא הזה.

אופיר אקוניס: אנחנו מנצלים את קיום הישיבה, אם כבר התכנסנו כאן.

חנה מצקביץ': המליאה פג תוקפה, 3 השנים למינויה פגו, אך סעיף מסוים בחוק רשות השידור קובע שהמליאה תמשיך לתפקד עד למינוי מליאה חדשה, כמעין ממשלת מעבר.

חנה מצקביץ': הוועד המנהל למעשה עוד לא תמו 3 השנים למינויו, אבל מאחר וחברי הוועד המנהל הם חברי מליאה, מכאן שאותם הכללים שחלים עליהם מכוח היותם חברי מליאה – הוועד המנהל בעצם ממשיך לתפקד.

חנה מצקביץ': הם ממשיכים לתפקד כממשלת מעבר.

גדי בן יצחק: ללא יושב-ראש וללא סגן.

חנה מצקביץ': אפשר לכנס את הוועד המנהל.

חנה מצקביץ': את המליאה אי אפשר לכנס כי אין יושב-ראש ואין משנה, אבל ועדות המליאה פועלות.

חנה מצקביץ': הוועד המנהל בוחר לעצמו כל פעם יושב-ראש לישיבה וכך מנהלים את הישיבות.

צבי גרזון: ואיכשהו זה מתנהל.

קריאה: מתנהל בדיוק כמו רשות השידור ...

אופיר אקוניס: הדבר הזה לא תקין.

אופיר אקוניס: אני מבקש מיועצת השר הממונה על רשות השידור, ביקשתי פעמים רבות, גם בשיחות עם השר וגם במליאת הוועדה, להגיע לפתרון.

אופיר אקוניס: אני מבין שיש גם בלמים.

אופיר אקוניס: קראתי שהצעותיכם נתקלות לפעמים בהתנגדויות, אבל בסופו של דבר צריך לקבל הכרעה.

אופיר אקוניס: לכם יש הצעות למינוי אנשים מסוימים, חלקם שאני מכיר מן הפעילות הציבורית שלהם טובים מאוד בעיניי להיות בוועד המנהל או במליאת רשות השידור.

אופיר אקוניס: צריך לקבל החלטה.

אופיר אקוניס: הבנתי שאגודת העיתונאים בירושלים מתנגדת לחלק מן האנשים.

אופיר אקוניס: תשמעו בוודאי את ההתנגדות, אבל בסופו של דבר תקבלו הכרעה.

אופיר אקוניס: הממשלה צריכה להפעיל כבר את המוסד הזה, שהוא חשוב ביותר.

חיים אורון: מה היא צריכה לעשות בדיוק?

חיים אורון: היא עוסקת בחיסולו.

אופיר אקוניס: לא, לא, אני מדבר על השר הממונה.

חיים אורון: כן, כן.

חיים אורון: אמרת שאתה מרחיב את הדיון.

חיים אורון: זה הכול ביחד.

אופיר אקוניס: אני מסכים אתך.

חיים אורון: העסק שם הולך וגווע.

חיים אורון: אנחנו מסביב אומרים שירה, חלק מבסוטים יותר כי אומרים שאי אפשר להציל את זה כבר יותר.

חיים אורון: הרי זאת השיטה בדיוק, להביא את רשות השידור למצב כזה שאי אפשר יהיה להציל אותה, ואז יגידו: לא צריך שידור ציבורי.

אופיר אקוניס: נכון מאוד.

אופיר אקוניס: מכיוון שאני מסכים אתך - -

חיים אורון: אבל השאלה מה נעשה עם זה.

אופיר אקוניס: - - אז אני מבקש שוב מיועצת השר הממונה על רשות השידור, אחת הבעיות העיקריות של ההתנהלות – לא תקין שהוועד המנהל התפוגג או לא התפוגג, שהוא בוחר מתוכו ממלא מקום זמני.

אופיר אקוניס: כך אמרתם.

חנה מצקביץ': לא כך.

חנה מצקביץ': אני אבהיר.

חנה מצקביץ': סעיף 8(ד) בחוק רשות השידור קובע: "המליאה היוצאת תוסיף לכהן עד למינויה של המליאה הנכנסת".

חנה מצקביץ': מן הוועד המנהל התפטרו 3 חברים.

חנה מצקביץ': נשארו 4 חברים.

חנה מצקביץ': סעיף 22 קובע: "קיום המליאה או הוועד המנהל, סמכויותיהם ותוקף פעולותיהם לא ייפגעו מחמת כי התפנה מקומו של חבר בהם או מחמת ליקוי במינויו או בהמשך כהונתו".

חנה מצקביץ': על מנת שנוכל להפעיל את רשות השידור, הרי רשות השידור לא אשמה שאין ועד מנהל ומליאה, אבל על מנת שרוחו של החוק תימשך ושיהיה איזה פיקוח הגענו למסקנה שאפשר להפעיל את הוועד המנהל באמצעות – כל פעם בוחרים יושב-ראש לישיבה.

אופיר אקוניס: האם מתקבלות החלטות מרחיקות-לכת בישיבות הללו?

חנה מצקביץ': לא.

מוטי שקלאר: בטח, כמו ההחלטה שהם לא מוכנים לפעול בניגוד לחוק, שהם מחייבים לפעול בתקציב מאוזן ולא מוכנים לאשר תקציב לא מאוזן.

חנה מצקביץ': יש הנחיה שלא יתקבלו החלטות רחוקות-טווח.

חנה מצקביץ': מתקבלות החלטות לגבי הניהול השוטף, דברים שאי אפשר בלעדיהם.

אופיר אקוניס: למשל מכרזים על מינוי מנהל רדיו או מנהל טלוויזיה, לא עולה על הדעת שימונו על-ידי ועד מנהל שהוא ממלא מקום.

אופיר אקוניס: עם החלטות כאלה צריכות להמתין עד שימונה ועד מנהל חדש.

אופיר אקוניס: אני מבין שיש אישורים לזמניים.

חנה מצקביץ': יש לכך אישורים.

מוטי שקלאר: זה דיון אחר.

אופיר אקוניס: אמרתי שאני מנצל את הישיבה לדיון בדברים אחרים.

אופיר אקוניס: נכון, זה לא מופיע בהצעת החוק שלפנינו, אין על כך ויכוח.

אופיר אקוניס: הודעתי בתחילת הישיבה שאם כבר נתכנסנו כאן לדיון בנושא רשות השידור אז אשאל שאלות נוספות.

מוטי שקלאר: שאלת על מכרזים.

מוטי שקלאר: הגיע הזמן לייצר מכרזים, שיהיו מנהלים ברשות השידור.

מוטי שקלאר: אם כבר מדברים באופן בלתי אמצעי, לא ייתכן שבמשך 3 שנים וחצי, מאז כניסתי לתפקיד, למעט שני תפקידים או שלושה בתחום השידורים לא ניתן לייצר מכרזים לבחירת מנהלים.

מוטי שקלאר: זה בלתי אפשרי.

גדי בן יצחק: ותקציב יש?

מוטי שקלאר: אי אפשר כך לנהל מקום כאשר המנהלים הם בפועל, שלא יודעים אם מחרתיים ימשיכו לנהל.

מוטי שקלאר: העובדים לא מתייחסים ברצינות למנהלים זמניים וכל פעם יש סיפור אחר.

מוטי שקלאר: בחצי השנה הראשונה מאז כניסתי לתפקיד לא היתה מליאה, אחרי כן אי אפשר היה לבחור כי אמרו שיש רפורמה, עכשיו אין מליאה.

מוטי שקלאר: זה לא יכול להיות.

מוטי שקלאר: צריך למצוא איזה מוצא, איך לייצר מכרזים על מנת לבחור מנהלים.

מוטי שקלאר: זה בלתי אפשרי.

גדי בן יצחק: ואיך מתקיימים בלי תקציב?

גדי בן יצחק: אותו סיפור נוגע לתקציב.

גדי בן יצחק: גמרנו שנים רבות בלי תקציב.

מוטי שקלאר: לשאלתך, אני חייב לגרוע מתקציב רשות השידור 100 מיליון שקל.

מוטי שקלאר: זאת הנחתה של משרד האוצר והנחתה של הוועד המנהל.

מוטי שקלאר: שכל אחד יישב בכסאי ויגיד לי מאין אייתר 100 מיליון שקל.

אופיר אקוניס: אני הצעתי מאין להשיג 70 מיליון שקל.

מוטי שקלאר: אם הממשלה תקבל החלטה כזאת, אני אאמץ אותה.

אופיר אקוניס: זה צריך לבוא להחלטת הממשלה?

מוטי שקלאר: לגבי שידורים בערבית, כן.

מוטי שקלאר: עבדך הנאמן, אחת ההחלטות הראשונות שקיבל כשהגיע לרשות השידור היא לסגור את ערוץ 33 שרוב שידוריו היו שידורים חוזרים.

מוטי שקלאר: צמצמנו את כוח-האדם בערוץ, עד שהגיע בית-הדין לעבודה ואמר שאי אפשר לשלוח אותם הביתה כי הם חלק מן המערכת היום.

מוטי שקלאר: זה עוד גורם שקיים וצריך לזכור אותו.

מוטי שקלאר: נוכל להיות חכמים ולראות לעשות הכול, אבל מגיע בית-הדין לעבודה ואומר: אדוני נכבד, כל שקל פנוי שיש לך הוא קודם למשכורות ואחר-כך ליצירה.

מוטי שקלאר: יש בית-משפט בישראל.

משה דנון: זה קצת לקבור את הראש באדמה.

משה דנון: איפה הרפורמה שהתחילה בשנה שעברה?

מוטי שקלאר: צריך להוריד 100 מיליון שקל.

מוטי שקלאר: זה דבר אחד.

מוטי שקלאר: לכן יש תוכנית חירום מודולרית.

מוטי שקלאר: בניגוד למה שפורסם בעיתונות, אף אחד לא סוגר מחר את רק"ע, את "קול המוסיקה" ואת כל תחנות הרדיו האחרות.

מוטי שקלאר: דובר על צמצום.

אופיר אקוניס: זאת אמירה חשובה.

מוטי שקלאר: ב-1 בינואר "קול המוסיקה" ורק"ע ימשיכו לשדר.

מוטי שקלאר: דובר על צמצום שעות.

מוטי שקלאר: כרגע מנהל הרדיו מנסה לצמצם חלק מן השעות בכל תחנות הרדיו לאור המצב, בשעות מסוימות לשדר דרך מחשב וכיוצא בזה.

אופיר אקוניס: כלומר, לא ייסגרו תחנות?

מוטי שקלאר: לא.

צבי גרזון: יצומצמו השידורים.

גדי בן יצחק: ישימו מוזיקת מעליות ... ומישהו לא צריך להכין את מוזיקת המעליות הזאת?

מוטי שקלאר: אז בואו נקרא לילד בשמו.

מוטי שקלאר: אני לא מתכוון להתחכם.

צבי גרזון: לשים מוזיקה אפשר גם בדיסק באוטו.

מוטי שקלאר: אני לא מתכוון לצמצם ב-80% משעות הרדיו, להגיד שלא סגרתי ובעצם לסגור.

מוטי שקלאר: לא לזה הכוונה.

מוטי שקלאר: יהיה צמצום.

מוטי שקלאר: נעשה את זה באופן מודולרי.

מוטי שקלאר: היות ואני מאמין שהרפורמה קרובה מאוד, אם נקיים כאן דיון על מה נשאר ובמה חולקים היום זה ייראה מגוחך.

צבי גרזון: זה ממש לא נכון.

צבי גרזון: אתה אומר דברים לא נכונים.

צבי גרזון: הרפורמה רחוקה מאתנו מאוד.

אופיר אקוניס: ומה על מהדורת "מבט"?

מוטי שקלאר: מהדורת "מבט" תצטמצם, אינני יודע אם החל ב-1 בינואר, מ-40 דקות לחצי שעה.

אופיר אקוניס: הפרסום מדבר על 20 דקות.

מוטי שקלאר: יכול להיות שבסופו של דבר בתהליך הכולל נגיע גם לזה.

אופיר אקוניס: אתה יודע שמהדורת חדשות רצינית מחזיקה לפחות 30 דקות.

מוטי שקלאר: היושב-ראש מבין היטב שבמסגרת הנוכחית אני חייב לצמצם.

מוטי שקלאר: אגב, גם אחרי הצמצום עדיין תהיה לי בעיה של 20 מיליון שקל נוספים שצריך לצמצם מן הגורן ומן היקב.

מוטי שקלאר: אינני יודע מאין לקחת את זה.

מוטי שקלאר: זה המצב.

מוטי שקלאר: רשות השידור בלי רפורמה גוועת, ואמר את זה חבר הכנסת חיים אורון חד-משמעית.

מוטי שקלאר: אם הגורמים השונים לא יתעוררו – ואני חולק על מר צבי גרזון, אני קורא את המפה אחרת, אפשר להביא את הסעיפים לכאן ולראות במה מדובר.

צבי גרזון: אני יכול להביא.

מוטי שקלאר: הגורמים השונים מלמעלה חייבים להתעשת ולהגיד: רבותי, תפסיקו לשחק את המשחקים הללו.

מוטי שקלאר: בסופו של דבר רוב סעיפי המחלוקת, 99% מהם הם בין משרד האוצר ובין הוועדים.

מוטי שקלאר: אפשר לסגור את העניין הזה לכאן או לכאן.

מוטי שקלאר: מי שסבור שכאשר יש רפורמה אחרי 40 שנים הוא צריך להשיג 100%, טועה ושוגה באשליות.

מוטי שקלאר: בואו נסת

מוטי שקלאר: פק ב-70% או 80% שאליהם הגענו ועם זה נלך הלאה, כי אז יהיה כסף גם ליצירה ולכל הדברים האחרים.

אופיר אקוניס: ומה לגבי מועד תשלום המשכורות?

מוטי שקלאר: המשכורות לא ישולמו במועד כי יש קשיי תזרים וב-1 בינואר אין לי כסף לשלם.

מוטי שקלאר: מה אתה רוצה שאעשה?

מוטי שקלאר: זה נדחה ב-3-4 ימים, כי אני בנוי מהכנסות מאגרה בזמנים שהכסף נכנס.

אופיר אקוניס: כלומר, העיכוב במועד תשלום המשכורות הוא עד 5 ימים?

מוטי שקלאר: נכון לעכשיו העיכוב יהיה עד 5 ימים, לא יותר.

מוטי שקלאר: כך כמדומני גם פורסם.

מוטי שקלאר: להגיד לך שבחודש הבא נהיה במצב טוב יותר, אני מסופק, אם המצב יימשך כפי שהוא עכשיו.

אופיר אקוניס: אני רק מבקש לא לנהל מאבקים על חשבון העובדים.

אופיר אקוניס: אני נשמע כמו חבר הכנסת עמיר פרץ שלא נמצא כאן, אבל אני באמת מבקש את זה.

אופיר אקוניס: אי אפשר לנהל את המאבק הזה על גבם ועל משכורתם של עובדים ברשות השידור, עובדים שהם טובים ונאמנים למקום עבודתם, שעובדים ברשות חלקם כמה שנים וחלקם עשרות בשנים.

גדי בן יצחק: אבל זאת התוכנית, כי הוא לא מדבר על החוק השני.

מוטי שקלאר: אני מבקש להבהיר, אנחנו מנסים לנקוט בצעדי החירום באופן מדוד ומודולרי, אבל בהחלט עם הזמן משכורות העובדים ייפגעו כי הם לא יעבדו שעות נוספות או כוננויות וכן הלאה.

מוטי שקלאר: משכורות העובדים ייפגעו בהקשר הזה, כדאי לומר את זה.

חיים אורון: אני מגיע למסקנה שכנראה, אני מנהל בערך 100 מאבקים נגד הממשלה, אבל על המאבק הזה אני מוותר.

חיים אורון: תפרקו את העסק, קחו על זה אחריות.

חיים אורון: תפסיקו רק לרמות אותנו כאילו אתם לא מתכוונים לזה.

אופיר אקוניס: אתה לא מדבר עליי כממשלה.

חיים אורון: אני לא יודע על מי אני מדבר.

חיים אורון: עוד לא השתתפתי באף דיון אחד שהשר הממונה על רשות השידור השתתף בו, למרות שהעסק כאן מתפרק.

חיים אורון: זה כאילו נוגע למישהו אחר.

חיים אורון: הזמנו אותו כמה פעמים ללובי להגנת השידור הציבורי והתברר לנו שלא רוצים אותנו, שזה מיותר, כי הוא לבד מסדר את העניינים.

חיים אורון: חוק רשות השידור, שהיה מבחינתנו תנאי לקידום הרפורמה, ביחד עם הפיטורים, ללכת אתו בשלושה מסלולים מקבילים וכך להציל את השידור – את החוק תקעו לחלוטין.

חיים אורון: אני מבין שההתנגדות הגדולה היא איך ימנו את הוועד המנהל.

חיים אורון: עם כל הכבוד, אני אומר כאן באופן הכי ברור, בשביל לסדר 700 מיליון שקל לשני שרים פוליטיים, בשביל לארגן להם רשות שידור שתעשה פוליטיקה – אני "sucker", אני אידיוט, אבל יש גבול עד כמה אני מוכן להיות אידיוט, וזה מה שאתם רוצים לעשות.

חיים אורון: אי אפשר להבין אחרת מה מתנהל כאן.

חיים אורון: אין שום בעיה לשכנע את הציבור שזה גווייה: עושים "מבט" של 20 דקות וכן הלאה.

חיים אורון: היום הילדים שלי לא צריכים רדיו בכלל, הם עושים לעצמם באייפון תוכנית הרבה יותר טובה.

חיים אורון: אז יעשו אייפונים בכל המקומות וישכנעו את הציבור שהרדיו הציבורי בעצם מיותר.

חיים אורון: כבר פחות או יותר שכנעו אותו שזה מיותר.

חיים אורון: נישאר עם ערוץ אחד, עם עיתון אחד.

חיים אורון: זה פשוט קורה.

גדי בן יצחק: לא, הריאליטי לא מיותר, על זה יש הסכמה ...

חיים אורון: נישאר עם עיתון אחד, עם ערוץ אחד מסחרי ונשב שבעה אחר-כך כולנו ביחד, כאשר כולם בכל דיון עקרוני יגידו שמוכרחים שידור ציבורי בתור עוגן, גם ברדיו וגם בטלוויזיה.

חיים אורון: אבל תראו מה קורה.

חיים אורון: זאת לא פעם ראשונה שאני בחדר הזה.

חיים אורון: אנחנו כל הזמן אומרים.

חיים אורון: ואז מה?

חיים אורון: אחד המניעים שלי לתמוך בשידור ציבורי זה היצירה העצמית.

חיים אורון: הורגים את היצירה העצמית, אז לשם מה אני צריך את השידור הציבורי אם אין בו יצירה עצמית?

חיים אורון: בשביל להחזיק מכשירים?

חיים אורון: אם מישהו באיזה מקום קיבל החלטה ועשה רשימה איך להביא ב-1 בינואר הזה או ב-1 בינואר הבא לכך שהעניין ימות בְרַכּוּת – יש שיר כזה: Killing me softly – להרוג את זה ברכות, אז אני צריך לעמוד מן הצד?

חיים אורון: אמר לי כאן נציג משרד האוצר בשקט – הרי יש גם את הפחתת האגרה.

חיים אורון: חיפשו אותי שאגיש הצעת חוק פרטית נגד הפחתת האגרה, כפי שהיה בפעם הקודמת.

חיים אורון: אמרתי שאני מוכן עוד פעם לחטוף את האימיילים למה אני תוקע אותנו עם רשות השידור שלא שווה, שלא רואים את שידוריה וכן הלאה.

גדי בן יצחק: 30 שקל בחודש.

חיים אורון: אמרתי שאני מוכן, אבל אחר-כך אמרו לי שהם בעצם לא מתכוונים למה שאני מתכוון.

אופיר אקוניס: משרד האוצר מתנגד להפסקת המתווה של ההפחתה.

חיים אורון: שמעתי שהוא תומך לשנה אחת כדי להחזיק שוט מעליהם.

אתי בנדלר: תהיה הצעת חוק ממשלתית לביטול ההפחתה ונעביר אותה בתוך יום.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אני עוקב כנראה באופן פחות אינטנסיבי ממך אחר הפרסומים בתחום הזה, וזה בסדר גמור.

חיים אורון: קראתי שראש הממשלה מתווכח עם השר מי יהיה היושב-ראש ומי לא יהיה היושב-ראש.

חיים אורון: בינתיים היה יושב-ראש וביחד ניסו להגיע איכשהו לאיזו נקודה.

חיים אורון: ואז אמרו לו: תודה רבו, הבנו, תודה על שירותיך.

חיים אורון: מאז עברו כבר 8-9 חודשים ואין.

חיים אורון: הרפורמה היא כל הזמן או-טו-טו, ואני מאוד בעד הרפורמה, ועוד לא הגיע לדיון הוויכוח כמה תשלמו על הרפורמה, אם 700 או 900 מיליון שקל.

חיים אורון: היה איזה מתווה הגיוני שביקשו לאמץ.

חיים אורון: אמרו לחברי הכנסת מכל המפלגות, מהליכוד ועד מרצ: נאמץ מתווה שכולל שינוי של חוק רשות השידור, רפורמה שתמומן ושינויים מהותיים וניצור עוגן של ערוץ ציבורי.

חיים אורון: מה שעושים עכשיו – אני לא יודע על מי לצעוק.

חיים אורון: השר לא נמצא כאן, אתה תגיד לי שזה לא אתה, אני בטוח שזה לא מר מוטי שקלאר.

חיים אורון: אז מי כן?

גדי בן יצחק: אנחנו, העובדים.

חיים אורון: העובדים הם הקורבן הגדול של הסיפור.

חיים אורון: אם אצביע נגד החוק הזה, תגידו לי: זה המשכורת שלי.

קריאה: אתה חייב להצביע נגד החוק הזה.

חיים אורון: אני יודע שיש כאן כמה עובדים.

חיים אורון: איך חבר הכנסת לשעבר גדליה גל היה אומר: אני לא טומטום כפי שאני נראה.

חיים אורון: אני יודע שיש כאן כמה עובדים, ומביאים את זה עוד פעם באופן שכאילו האינטרס שלו לקבל משכורת מותנה בכך שלך לא תהיה יצירה.

חיים אורון: רצינו את זה לפתור, שלא יתברר שהערוץ הציבורי משקיע ביצירה פחות מן הערוץ המסחרי.

חיים מנור: הוא משקיע בדיעבד פחות, כבר שנים.

גדי בן יצחק: הוא משקיע פחות בך.

גדי בן יצחק: מי שעובד בבניין הטלוויזיה הוא לא פחות יוצר ממך.

חיים מנור: אם יש לך 20 דקות "מבט", מה בדיוק אתה יוצר?

אופיר אקוניס: קיבלנו הודעה ש"מבט" יימשך 30 דקות.

משה דנון: אנחנו לא נגדם.

משה דנון: אנחנו בעדם.

חיים אורון: חברים, הרי בדיוק לזה רוצים להוביל אותנו.

חיים אורון: אנחנו מבינים מצוין שהריב הזה איננו הריב האמיתי.

חיים אורון: הריב האמיתי מצוי במקום אחר, אבל נשאר לכם לריב ביניכם כי לעובדי רשות השידור לא תהיה משכורת בסוף החודש, והוא יגיד לי, כפי שקרה כבר כמה פעמים: תשמע, אין לי ברירה.

חיים אורון: מה אתה רוצה שאני לא אביא לחם הביתה?

חיים אורון: הסכמנו לזה פעם אחת, ופעם שנייה, והמתנו חצי שנה, ואף אחד גם לא רואה חובה לבוא לכאן ולהגיד: יש לנו תוכנית, הממשלה ביום ראשון הקרוב תקבע ועד מנהל, המשא ומתן עם משרד האוצר יסתיים עד 15 בינואר וב-31 בינואר נתחיל לעבוד לפי המתכונת החדשה, זה תזרים המזומנים, כך זה יעבוד וכך יהיה.

חיים אורון: אף אחד לא בא עם אמירה כזאת, אף אחד לא מראה תוכנית כזאת.

חיים אורון: מה שמבקשים כל פעם מאתנו:

חיים אורון: תשימו עוד אצבע בסכר, עוד אצבע בסכר, עוד אצבע בסכר.

חיים אורון: אבל עוד מעט כבר אין מים מעבר לסכר.

חיים אורון: זה כבר ריק, כי הציבור משדר שדרים של אי-עניין.

חיים אורון: עכשיו לך תשכנע ברחוב אנשים שצריך שידור ציבורי.

חיים אורון: יאמרו: אתה משוגע, יאמרו: מה פתאום?

חיים אורון: אספר לכם סיפור.

חיים אורון: הכלה שלי שאלה אותי: למה אתם לא מפחיתים את האגרה?

חיים אורון: אמרתי לה: זה בגללי.

חיים אורון: היא אמרה: מה?

חיים אורון: מה?

חיים אורון: לשם מה אני צריכה את זה?

חיים אורון: אני לא פותחת את הטלוויזיה.

חיים אורון: תבינו, אתם מובילים את העניין למקום שאי אפשר כבר להגן עליו.

חיים אורון: אני מציע לך, לפני שדנים בזה, שיבוא לכאן השר הממונה על רשות השידור, ואם יש שני שרים ממונים אז שיבואו שניים, שיבוא ראש הממשלה.

אופיר אקוניס: למה שניים?

אופיר אקוניס: לשר התקשורת אין יד ורגל בנושא רשות השידור.

אופיר אקוניס: רק השר הממונה.

חיים אורון: שיבואו לכאן ויגידו לנו לְמה הם מתחייבים ומה המשמעות של העניין.

חיים אורון: בלי זה הרפורמה לא תתקדם.

חיים אורון: חברים יקרים, אני הייתי מעורב בסיפור של הרפורמה כמה וכמה פעמים.

חיים אורון: הם כולם באו לוועדה, אנחנו "נתנו בראש", גם לאלה וגם לאלה, והם התקדמו קצת.

חיים אורון: ואז בא פעם אחת מר עופר עייני ועזר לכם עם הטכנאים, ובא ההוא ועזר משם.

חיים אורון: בלי זה, זה לא יסתיים.

חיים אורון: יש אנשים רבים שלא מעניין אותם שזה לא יסתיים.

חיים אורון: לא רק שלא מעניין אותם, אין להם כוח להרוג את זה, אבל יש להם כוח להרוג את זה ברַכּוּת.

חיים אורון: אני לא רוצה להיות שותף לאלה שהורגים את זה ברַכּוּת.

חיים אורון: אז תבוא לכאן ממשלת ישראל ותודיע שלקחה על עצמה את האחריות לחיסול השידור הציבורי, ואז אני אעשה פעולה כאופוזיציונר.

חיים אורון: אבל להמשיך את המשחק הזה, שאני אבוא לכאן לעזור לרשות השידור כאשר זה לא מעניין אף אחד, כאשר השר בכלל לא בא ולא מדבר עם אף אחד?

אופיר אקוניס: השר בחוץ-לארץ, אם אינני טועה.

חיים אורון: תמיד אתה עושה ישיבות כשהוא בחוץ-לארץ ...

חיים אורון: עובדה שעד היום אני לא זוכר ישיבת ועדה בכנסת הנוכחית שבה הוא השתתף, ואתה יודע שאני לא רב עם שרים.

קריאה: היה כאן נציג שלו בישיבה הקודמת.

חיים אורון: אני לא זוכר ישיבה שבה הופיע השר ואמר: זאת המדיניות שלי, אני רוצה את חוק רשות השידור כפי שהוא במקור, אני רוצה לשנות את הסעיף של קביעת הוועד הממונה, ואני אחליט מה אני עושה עם זה.

מוטי שקלאר: בדיון על חוק רשות השידור יש התקדמות.

מוטי שקלאר: הם הגיעו להבנות בין משרד האוצר ובין השר הממונה על רשות השידור.

מוטי שקלאר: הוא דווקא משקיע בזה זמן.

אתי בנדלר: תונח הצעת חוק חדשה?

חיים אורון: יש הצעת חוק על השולחן שהתחילו לעבוד עליה.

חיים אורון: התלכדו סביבה אנשים מכל הקשת.

מוטי שקלאר: דנים על זה כעת ויש התקדמות.

חיים אורון: בוודאי שוחקים את הצעת החוק.

אתי בנדלר: חבר הכנסת אורון, באחת הישיבות דובר על כך שאין טעם להמשיך בקידום הצעת החוק כל עוד לא יודעים מה גורל הרפורמה.

אתי בנדלר: אין טעם לדון במוסדות רשות השידור אם לא יודעים שמוזרם אליה חמצן ושהיא יכולה להמשיך לחיות.

גדי בן יצחק: זה עסקת חבילה.

חיים אורון: אספר לך סיפור, ובזה אסיים.

חיים אורון: למה פעם בקיבוץ לא הצליחו לסיים את ארוחת הארבע?

חיים אורון: פעם היתה ארוחת ארבע בחדר האוכל והוגש בה תה, דלוח למדי, בלי סוכר, והיתה ריבה.

חיים אורון: אדם מילא כוס תה ולקח פרוסת לחם עם ריבה והתחיל לאכול.

חיים אורון: כאשר נגמרה הפרוסה, עדיין נשארה חצי כוס תה מלאה ואסור לשפוך תה, אז הוא לקח עוד פרוסה, ואז נגמר התה, אז הוא מילא את הכוס שוב בתה.

חיים אורון: אי אפשר היה לסיים את ארוחת הארבע עד ארוחת הערב.

חיים אורון: מה שאת מציעה עכשיו זה בדיוק אותו דבר.

חיים אורון: אני לא רוצה להצביע בעד הרפורמה ברשות השידור בלי שיהיה חוק רשות השידור.

חיים אורון: הוא יגיד לי: בלי רפורמה אי אפשר לקדם את החוק.

חיים אורון: לכן הלכנו ביחד, ואפילו עשינו חלוקת עבודה בתוך הלובי: אני אחראי על הרפורמה וחבר הכנסת איתן כבל אחראי על החוק.

חיים אורון: אנחנו רוצים את שני המהלכים ביחד, שלא נעשה רשות שידור עם רפורמה שבסוף תהיה פוליטית, ולא נעשה חוק יפה שאין כסף לממן אותו והעובדים "תוקעים" אותו.

חיים אורון: זה היה כל-כך הגיוני וכל-כך נכון, והם שיתפו אתנו פעולה בזה, וקבענו לוחות זמנים, והעובדים זזו בהרבה מאוד דברים כי הם האמינו שהולכים לפתרון.

חיים אורון: ברגע שהם לא מאמינים שהולכים לפתרון, כל אחד הולך אחורה.

גדי בן יצחק: הדבר היחיד שזז איכשהו זה העובדים.

אופיר אקוניס: האם יש כניסה של עובדים חדשים?

גדי בן יצחק: כן, בוודאי.

אופיר אקוניס: אני שואל את המנכ"ל.

אופיר אקוניס: מר גרזון, אתה מי שמכניס אותם?

צבי גרזון: לא, אבל אני רואה אותם, הם נמצאים בשטח.

צבי גרזון: הם חיים, הם עובדים.

צבי גרזון: ולא רק זה, מביאים עובדים בכירים בחוזים אישיים.

צבי גרזון: אתן דוגמה, והגיע הזמן לחשוף את הדברים.

צבי גרזון: יש עובד שעזב לפני כשנתיים ואיכשהו לא הסתדר במקום העבודה החדש ורוצה לחזור, אז הוא לא חוזר לפי דרגתו הישנה אלא מבקש חוזה בכירים, והולכים לתת לו חוזה בכירים.

אופיר אקוניס: אדוני המנכ"ל, אתה מדבר על גריעה של 100 מיליון שקל.

אופיר אקוניס: איך זה מתיישב?

מוטי שקלאר: אתה רוצה שאגיב לכל דבר שנאמר כאן?

מוטי שקלאר: יש עובד, מהבכירים שהיו ברשות השידור, שיצא לחל"ת.

מוטי שקלאר: בדרך כלל כשיוצאים לחל"ת גם חוזרים.

מוטי שקלאר: יש לו בקשות כאלה ואחרות.

מוטי שקלאר: מותר לכל אחד לבקש מה שהוא רוצה, אנחנו מדינה דמוקרטית.

אופיר אקוניס: השאלה אם הוא יקבל את מה שהוא דורש.

מוטי שקלאר: אינני יודע.

אופיר אקוניס: אתם הרי בגירעון ולא יכולים לתת לו.

אופיר אקוניס: אתה עומד לעכב משכורות לעובדים.

אופיר אקוניס: אני מוצא את עצמי כאן בתפקיד מעניין מאוד של מתווך.

אופיר אקוניס: אדוני המנכ"ל, אם יש עובדים במשכורות נמוכות, שמשכורתם עומדת להיפגע גם במועד קבלתה, שלא תתקבל באחד בחודש, וגם השעות הנוספות שלהם יקוצצו, ואנחנו שומעים על עובדים שבאים בדרישה לחוזה בכירים – אינני יודע על מי מדובר, אין לי מושג היכן הוא היה וזה גם לא מעניין כי זה לא דיון אישי, זה דיון רעיוני.

אופיר אקוניס: אז יבוא מחר עוד עובד בחל"ת ויאמר שגם הוא רוצה משכורת בכירים וגם מכונית.

אופיר אקוניס: למה לא?

אופיר אקוניס: באמת אין לי מושג על מי מדובר.

אופיר אקוניס: אני שואל האם זה מתקבל על הדעת.

מוטי שקלאר: יש עצירה מוחלטת של חוזים אישיים.

אופיר אקוניס: יפה.

אופיר אקוניס: זאת תשובה.

צבי גרזון: נכון לימים האחרונים אולי, אבל זה לא היה עד לזמן האחרון.

אלי פולק: ממתי העצירה?

מוטי שקלאר: בחודש האחרון.

אופיר אקוניס: אז אותו אחד שחזר זה לא חל עליו?

מוטי שקלאר: הוא לא חזר.

מוטי שקלאר: צריך להעמיד דברים בפרופורציה.

מוטי שקלאר: האדם נמצא במקום העבודה הקודם שלו.

אופיר אקוניס: לא נקיים דיון אישי, אבל מבחינת רעיון בלתי מתקבל על הדעת שעובדים שמרוויחים 5,000 או 5,500 שקל בחודש משכורתם תעוכב והשעות הנוספות שלהם יקוצצו, ויבוא אדם שהיה בינתיים בחל"ת, אינני יודע מה עשה בזמן הזה, ועכשיו יקבל חוזה בכירים של 35,000 או 40,000 שקל בחודש וגם לקינוח מכונית צמודה.

אופיר אקוניס: מבחינת ניהול, זה נשמע לא הגיוני מבחינה כלכלית.

מוטי שקלאר: התרגלתי כבר בתחומים רבים שאני צריך כל הזמן להגיד שאין לי אחות.

מוטי שקלאר: במקרה הזה היתה בקשה.

מוטי שקלאר: אז מה?

מוטי שקלאר: אתה יודע כמה בקשות מוגשות?

מוטי שקלאר: נכנסו עובדים לתחומים ספציפיים שהיה בהם צורך לתקופות מסוימות.

מוטי שקלאר: זה מקום חי ותוסס שצריך להמשיך לפעול.

מוטי שקלאר: היתה גם הנחיה ברורה שבדרך כלל מול שני עובדים נכנס עובד אחד, וזה נעשה.

מוטי שקלאר: בתקופת החירום הזאת נהיה בוודאי הרבה יותר קפוצי-יד בתחום הזה.

אופיר אקוניס: פתחנו כאן דיון רחב יותר מדי.

אופיר אקוניס: אני מבקש מיועצי השר שנמצאים כאן – אם אינני טועה השר נמצא במוסקבה או במקום אחר בשליחותו כשר התפוצות.

אופיר אקוניס: קודם כול, אני מקבל את האמירה של חבר הכנסת אורון.

אופיר אקוניס: השר הממונה על רשות השידור הוא היחיד שלא היה כאן מכל השרים שהוועדה לפי הממשל התקין מפקחת עליהם.

אופיר אקוניס: כולם היו כאן.

אופיר אקוניס: אנחנו חייבים לקיים דיון ממצה בעניין הזה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורון, אולי הואשמתי כאן בחברות בממשלה.

אופיר אקוניס: אני לא חבר בממשלה, אבל אני בהחלט מן הקואליציה.

אופיר אקוניס: אני אומר לך שהממשלה חייבת לקבל הכרעה.

אופיר אקוניס: זה נמאס כבר, באמת, שהממשלה מאז הקמתה ב-1 באפריל 2009 לא מקבלת הכרעות בנושא רשות השידור.

אופיר אקוניס: היא חייבת.

אופיר אקוניס: ראש הממשלה, השר הממונה ויתר השרים.

אופיר אקוניס: תביאו את זה למליאת הממשלה ותקבלו החלטה, אבל תחליטו.

אופיר אקוניס: עשינו את זה בוועדה הזאת כל-כך הרבה פעמים במגוון נושאים, ואני לא רוצה להציג דוגמאות.

אופיר אקוניס: צריך פשוט לקבל החלטה בנושא רשות השידור.

אופיר אקוניס: אגב, חבר הכנסת אורון, ההחלטה לא תהיה לסגור את רשות השידור, חד וחלק.

אופיר אקוניס: אני אומר לך את זה כי אני מכיר כמה מבין קובעי המדיניות.

מוטי שקלאר: זה הכי גרוע.

מוטי שקלאר: הורגים את זה לאט-לאט.

אופיר אקוניס: הכוונה בדיוק הפוכה, לשמר ולחזק את השידור הציבורי.

אופיר אקוניס: אני יודע שזאת רוח הדברים בממשלה, אבל הרוח הזאת צריכה לבוא לידי ביטוי גם בביצוע.

אופיר אקוניס: זאת אמירה חשובה של הוועדה הזאת שחצתה את חילוקי הדעות הרבים שיש ביני ובין חבר הכנסת אורון במגוון נושאים.

אופיר אקוניס: נציגי שר ההסברה והתפוצות, אתם מבקשים להתייחס?

ירון קטן: אני מן הלשכה המשפטית במשרד ראש הממשלה.

ירון קטן: אין מחלוקת לגבי המצב הגירעוני של רשות השידור.

ירון קטן: הצעת החוק שלשמה נתכנסנו נועדה לסייע בתהליך הרפורמה.

ירון קטן: בהחלט נערכים דיונים ויש התקדמות לגבי תיקונים אחרים ברפורמה, ומשרד האוצר עומד בקשר עם רשות השידור, אבל אני סבור שהצעת החוק היום הכרחית ודחופה מבחינתנו כדי לאפשר את כל התיקונים האפשריים האחרים.

אופיר אקוניס: בבקשה, יועצת השר.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורון נאלץ לעזוב, אבל תשמיעי את דבריך כמובן גם לפרוטוקול.

טינה לנצמן: אעביר כמובן את הטענות של חבר הכנסת אורון לשר.

טינה לנצמן: אני מקווה ובטוחה שבאחת הישיבות הקרובות בנושא זה השר ישמח ליטול חלק.

טינה לנצמן: באשר לחוק רשות השידור, מתקיימות ישיבות עם משרד האוצר ועם משרד המשפטים ויש התקדמות.

אתי בנדלר: למה כוונתך באמרך שיש התקדמות?

אתי בנדלר: מה הצפי שלכם?

טינה לנצמן: אני לא יודעת להגיד.

טינה לנצמן: נקיים כמה ישיבות בשבוע הקרוב.

אתי בנדלר: אני כן יודעת להגיד לך, לפחות כמי שמשתתפת בחלק ניכר מדיוני הוועדה, לרבות באלה שמתייחסים לרשות השידור, שאני שומעת כבר שנתיים לפחות, אם לא למעלה מכך, ש"אנחנו על סף סיום הטיפול ברפורמה".

טינה לנצמן: אני לא נמצאת כאן שנתיים.

טינה לנצמן: אני יכולה לענות לך על מה שקורה כעת.

אופיר אקוניס: אנחנו חייבים לקרוא את הצעת החוק ולפתוח דיון לאחר מכן.

אופיר אקוניס: אני מבקש מגברת נויפלד לקרוא את הצעת החוק ואז נשמע הערות.

דנה נויפלד: עו"ד ירון קטן יקרא את הצעת החוק.

אופיר אקוניס: יעשה את זה אחד מנציגי הממשלה.

אופיר אקוניס: זאת הצעת חוק ממשלתית, כזכור לכם.

ירון קטן: הצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 23), התש"ע-2009 סעיף 1 – תיקון סעיף 44ג "בחוק רשות השידור, התשכ"ה-1965, בסעיף 44ג(ו), במקום "ועד יום י"ד בטבת התש"ע (31 בדצמבר 2009)" יבוא "ועד יום כ"ד בטבת התשע"א (31 בדצמבר 2010)" ואחרי "הפחתה בהיקף השידורים" יבוא "המפורט בסעיף זה ובתוספת".

ירון קטן: " סעיף 44ג, קובע את החובות של רשות השידור בעניין הפקות שונות.

ירון קטן: בסעיף קטן (ו) באותו סעיף נקבע כי השר רשאי להתיר לרשות השידור למשך תקופה של 3 שנים, מ-1 בינואר 2007 ועד 31 בדצמבר 2009, הפחתה בהיקף השידורים.

ירון קטן: "השר" על-פי החוק הוא השר הממונה על רשות השידור, שהיום הוא שר ההסברה והתפוצות.

ירון קטן: הרקע לסעיף הזה היה הגירעון התקציבי, ובשל אותה סיבה בדיוק אנו מציעים להמשיך את זה לשנה נוספת.

ירון קטן: יש התקדמות ברפורמה ומתנהל משא ומתן עם משרד האוצר ועם ארגוני העובדים.

ירון קטן: אנו מקווים שהתקופה הזאת תאפשר לנו לסיים את כל הרפורמה הדרושה ותאפשר לשר ולרשות השידור לקיים את כל התוכניות שהסעיף הזה מבקש לאפשר להם.

אורן משה: אתייחס לשני נושאים שעלו כאן.

אורן משה: אנו סבורים שהחקיקה היא יסוד קרדינלי ברפורמה, שיבטיח את ההתנהלות התקינה ברשות השידור אחרי ההשקעות הראשוניות הגבוהות מאוד, שברור לנו שחלקן יבוא ממקורות תקציב המדינה.

אורן משה: לכן נפגשנו אם השר ועם נציגיו וסיכמנו.

אורן משה: אחרי שגיבשנו את עקרונות החקיקה, ואגב הם זהים ברובם להצעת החוק שהוועדה מכירה, בהקדם האפשרי זה יעבור להמשך תהליך חקיקה בממשלה ובכנסת.

אורן משה: ביקשנו החלת דין רציפות.

אורן משה: מכיוון שהשר רצה להכניס שינויים בנוסח אז הם רוצים להביא סעיף חדש.

אתי בנדלר: יגישו הצעת חוק חדשה?

אורן משה: כך הם אמרו לנו, זה הסיכום שאליו הגענו.

אופיר אקוניס: נכון, זאת המדיניות של השר הממונה על רשות השידור.

אורן משה: אנחנו סבורים שצריך לקדם את זה במקביל לרפורמה ולא לעכב את אישור חקיקה עד שיתקדמו תהליכים אחרים, כי מדובר באמת ברפורמה מאוד-מאוד מורכבת.

אורן משה: נושא אחר שרציתי להתייחס אליו הוא הקפאת הפחתת האגרה.

אורן משה: השר פנה לשר האוצר וביקש שבאופן חד-פעמי בשנת 2010 לא תהיה הפחתה של 5% כפי שקובע החוק באגרת רשות השידור.

אורן משה: היום האגרה עומדת על 376 שקלים למשקי הבית ו-116 שקלים לאגרת הרכב.

אורן משה: הסכמנו, מתוך הבנה שהרפורמה נמצאת בנקודה מכרעת כרגע.

אופיר אקוניס: כלומר שיניתם את דעתכם?

אורן משה: לא שינינו את דעתנו.

אופיר אקוניס: דעתכם היתה להמשיך במתווה ההפחתה.

אורן משה: נכון, התנגדנו להצעה של השר הממונה, אך הסכמנו להסיר את התנגדותנו לעצירת המשך מתווה ההפחתה, בין היתר אחרי שהובטח לנו שיש כוונה אמיתית לקדם את תהליך החקיקה.

אופיר אקוניס: כלומר, שיניתם את דעתכם.

אופיר אקוניס: לא תהיה הפחתה של 5% באגרה.

אתי בנדלר: לא תהיה הפחתה, אבל זה מותנה בהגשת הצעת חוק.

אופיר אקוניס: מתי אתם מתכוונים לשלוח את חשבונות האגרה לתושבים?

אופיר אקוניס: הרי החצי הראשון של שנת 2010 זה עכשיו.

אתי בנדלר: הוועדה תדון בכך מייד כשתגיע הצעת החוק אל שולחנה.

אופיר אקוניס: אני מודיע שאקיים כאן דיון בעניין הזה.

אופיר אקוניס: אני לא בטוח שהסכמת משרד האוצר היא הדבר נכון לעשותו.

אופיר אקוניס: אני מבקש למסור גם לשר הממונה על רשות השידור וגם להנהלת רשות השידור, ככל שהצעת החוק תגיע לוועדה אני לא בטוח שאסכים להפסקת מתווה ההפחתה.

אופיר אקוניס: המתווה הזה הותווה כאשר הייתי יועץ שר האוצר בשנת 2003 או 2004.

אופיר אקוניס: אני חושב שעצירת ההפחתה איננה נכונה מבחינה ציבורית.

אופיר אקוניס: כאן אנחנו שומרים על האינטרס של הציבור.

אופיר אקוניס: גם על האינטרס של רשות השידור, אבל גם על האינטרס הציבורי.

אופיר אקוניס: לפני רגע חבר הכנסת חיים אורון דיבר על כך שכלתו מיידה בו בליסטראות בשל תשלום האגרה.

אופיר אקוניס: אנחנו בהפחתת האגרה.

דנה נויפלד: נתקבלה החלטת ממשלה בעניין הזה.

דנה נויפלד: היא עברה ביום ראשון את ועדת השרים לענייני חקיקה.

דנה נויפלד: הממשלה תמכה בהצעה.

אופיר אקוניס: אז מה?

אופיר אקוניס: אני לא מחויב להחלטות הממשלה, עם כל הכבוד לממשלה, ויש כבוד.

אחיה גינוסר: חבר הכנסת חיים אורון אמר גם Killing me softly.

אחיה גינוסר: אם מורידים את ה-5% זה הופך להיות כבר לא כל-כך softly.

אופיר אקוניס: אני מודה שאף אחד לא עדכן אותי בעניין הזה.

אופיר אקוניס: לא שמחויבים לי, אבל הייתי בטוח שעמדת שר האוצר עומדת בעינה, ואני מבין ששר האוצר שינה את עמדתו, וזה בסדר.

אתי בנדלר: ההצעה פורסמה כבר ברשומות?

דנה נויפלד: היא הועברה לפרסום.

דנה נויפלד: לדעתי היא כבר פורסמה.

אורן משה: היא אושרה בוודאות ביום ראשון.

אורן משה: לכן זה מגיע לוועדה, כי צריך שיתקיים דיון ציבורי על ההפחתה הזאת.

אורן משה: מדובר במס שמוּחל על הציבור, מס רגרסיבי.

מוטי שקלאר: הרציונל היה שגם אם תהיה רפורמה וימשיכו להפחית 5%, זה בלתי הפיך ואי אפשר להחזיר את זה.

אופיר אקוניס: נקרא את הצעת החוק כאשר תגיע.

אופיר אקוניס: אני לא מכיר אותה.

גדי בן יצחק: אם משרד האוצר מוכן להחזיר את רמת האגרה לזאת שהיתה בשנת 2004, שגם אז לא היינו בין הגבוהים בעולם, נשמח.

גדי בן יצחק: אז משרד האוצר יצטרך להזרים פחות כסף מכספי הציבור.

אורן משה: זה אותו ציבור.

גדי בן יצחק: נכון, זה בדיוק אותו ציבור, רק שאז הרשות העצמאית תשב על הכסף, כי זה אגרה שלנו, ולא משרד האוצר שלא עניינו מה משדרים.

משה דנון: ואז מה יקרה?

דנה נויפלד: הקפאת ההפחתה היא לשנה בלבד.

דנה נויפלד: אין שינוי של המתווה שדיברת עליו.

אחיה גינוסר: אני מבקש להזכיר לחברים שמדובר בהפחתה קבועה לתמיד, בכל שנה 5%.

אחיה גינוסר: הרי לא ייתכן שאדוני יושב-ראש הוועדה תומך בזה.

אחיה גינוסר: אתה אומר שהיית יועץ של שר האוצר בתקופה שהתקבלה ההחלטה על ההפחתה.

אחיה גינוסר: אני רוצה לציין שההפחתה הזאת היא לעולמים, בכל שנה 5%.

מוטי שקלאר: עד סגירת רשות השידור.

אחיה גינוסר: באיזו נקודה חייבים לעצור את זה, וזאת הנקודה של המשבר.

אופיר אקוניס: כעת אנו בדיון אחר.

אופיר אקוניס: נקיים את הדיון לאחר שאקרא את ההצעה.

אורן משה: רק להציג את העובדות, האגרה מוצמדת בכל שנה וההפחתה למעשה שומרת על ערכה הריאלי.

אורן משה: הסכום לא משתנה, זה מה שרציתי להגיד.

קריאה: הסכום לא משתנה, אבל זה לא צמוד.

משה זמיר: אני עובד רשת "מורשת" ברשות השידור.

משה זמיר: עד לפני שנתיים קבוצת עובדי רשת "מורשת" היתה מופלית לרעה.

משה זמיר: המשכורת שלנו לחודש היתה 1,800 שקל למשרה מלאה.

משה זמיר: יש עובדים ברשות השידור שיש להם כנראה משכורות לא-יודע-מה, אבל אפשר לבדוק את המשכורות של עובדי רשת "מורשת" גם היום.

אופיר אקוניס: אתם עובדים קבועים של רשות השידור?

משה זמיר: כיום אנחנו עובדים בחוזה.

משה זמיר: המשכורת שלנו נמוכה בהרבה משל כל יתר העובדים ברשות השידור.

אופיר אקוניס: אתם עובדים באותו היקף עבודה כמו עובדים אחרים?

משה זמיר: כן, באותו היקף עבודה.

אופיר אקוניס: אתם משדרים כל היום?

משה זמיר: אנחנו משדרים 8 שעות ביום.

אופיר אקוניס: זה הרחבה לעומת ההתחלה.

אופיר אקוניס: בהתחלה רשת "מורשת" שידרה שעה או שעתיים ביום.

משה זמיר: כעת אנחנו עובדים 8 שעות ביום.

משה זמיר: גם המנכ"ל וגם ועדת החינוך וועדות רבות שדנו בכנסת החליטו שרשת "מורשת" צריכה להיות מופרדת מרשת א'.

משה זמיר: עד היום לצערי זה לא נעשה.

משה זמיר: אין די ביטוי לציבור שהוא צרכן של הרשת הזאת.

משה זמיר: אפשר לומר שיש תחנות אזוריות שפונות לציבור הדתי, אבל התחנות האזוריות סקטוריאליות לאזור מסוים.

משה זמיר: הציבור דתי נמצא בכל הארץ ומגיעות לו כל הזכויות, כמו כל אחד ואחד בארץ.

משה זמיר: אני סבור שהגיע הזמן להפריד את רשת "מורשת" על מנת שיהיה כיסוי לרשת הזאת מבחינת מפרסמים.

משה זמיר: יש מתעניינים רבים שמבקשים לפרסם ברשת הזאת, אבל הם אומרים: למה ניתן לרשת "מורשת" שמשדרת מספר מועט מאוד של שעות?

משה זמיר: אז הם נותנים את הפרסום לתחנות האזוריות.

משה זמיר: יש מפרסמים רבים שמתקשרים לרשת "מורשת" ומבקשים לפרסם בה.

משה זמיר: הם אומרים: מכיוון שהשעות שאתם משדרים לא מסודרות אנחנו נמנעים מכך.

משה זמיר: 8 שעות זה לא רציני, והם רוצים לתת לנו פרסומות.

משה זמיר: למה לא לנסות היום להפריד את רשת "מורשת" מרשת א'?

משה זמיר: רשת א' היא רשת חשובה, אבל היא לא מדברת אל קבוצת המאזינים של רשת "מורשת".

אופיר אקוניס: שמענו קודם מן המנכ"ל שלא מדובר על סגירת רשתות.

אופיר אקוניס: אם אינני טועה, פורסם שייסגרו רשת א', "קול המוסיקה" ורשת "מורשת".

אופיר אקוניס: שמחתי לשמוע שהמנכ"ל דיבר על צמצום שעות ולא על סגירת רשתות.

אופיר אקוניס: אני לא נכנס לניהול של רשות השידור, אני לא היושב-ראש ולא המנכ"ל.

אופיר אקוניס: זה מרתק אותי, אבל זה לא נוגע לתפקידי ואני לא יכול לנהל את הרשות.

אופיר אקוניס: אבל שמענו כאן אמירה מעניינת מאוד שמכחישה את הפרסומים בחלק מן העיתונים על סגירה.

אופיר אקוניס: "קול ישראל" כתחנת רדיו ממלכתית וציבורית צריכה לשדר גם לפלח המאזינים שרוצים בשידור מן הסוג שאתה מספק להם, וזה חשוב.

אופיר אקוניס: זה האינטרס הציבורי.

משה זמיר: היום מדברים על חוסר כסף בגלל שאין מפרסמים.

משה זמיר: ברגע שנפריד את רשת "מורשת" מרשת א', יהיו מפרסמים ואז יכסו את העלות של זה.

אופיר אקוניס: ברשת א' אין פרסומות?

משה זמיר: יש, אבל רק מעט מאוד.

אופיר אקוניס: זה שייך כבר לאגף השיווק שלכם.

אופיר אקוניס: תשווקו פרסומות ואז אולי יקנו פרסומות גם ברשת א'.

אופיר אקוניס: נדמה לי שזה "שירותי פרסומת מאוחדים".

אופיר אקוניס: הם מציעים למפרסמים את הפרסומות, אז תדברו איתם.

אופיר אקוניס: זה שייך לרשות השידור?

אופיר אקוניס: לא, זה חברה פרטית לחלוטין.

משה זמיר: יש מקום להפריד את רשת "מורשת" מרשת א' ולאפשר לרשת הזאת להיות עצמאית.

אופיר אקוניס: אמרתי שלא אכנס לניהול השוטף של רשות השידור.

מוטי שקלאר: מר משה זמיר צודק בגישה שלו.

מוטי שקלאר: רק ברשות השידור ייתכן שתהיה פלטפורמה אחת לשתי רשתות.

מוטי שקלאר: אף אחד לא מצליח למתג את עצמו כאשר הוא משדר חלק מן היום.

מוטי שקלאר: אך אין לנו תקציבים לתדרים נוספים.

רן אפרתי: אם מצמצמים שידורים או משדרים שידורים חוזרים למעשה מבריחים מאזינים.

רן אפרתי: הרדיו הוא גוף שיש לו הכנסות דרך פרסומות.

רן אפרתי: ברגע שעושים שידורים ממוחזרים ואין שם יצירה, וכפי שהמנכ"ל אומר הוא רוצה לצמצם את השידורים ולעשות שידורים דרך מחשב – המאזינים יברחו ומחר גם לא תהיה פרסומת.

רן אפרתי: זה מין גלגל שיוריד את הכנסות רשות השידור.

רן אפרתי: אי אפשר גם לעשות שידורים חוזרים או לבטל שידורי חוץ או לבטל שידורים של רשת "מורשת".

רן אפרתי: זאת פגיעה אנושה כי בסוף מאזינים לא יחזרו לרדיו, והרדיו הוא גוף מכניס היום.

רן אפרתי: שיעורי ההאזנה לו גבוהים, ובסקר האחרון נמצא שהם רק בעלייה.

אופיר אקוניס: הרדיו טוב.

אופיר אקוניס: גם הטלוויזיה טובה, אדוני המנכ"ל, שלא יהיו כאן אי-הבנות.

אופיר אקוניס: קיבלתם ממני אתמול תשבחות אדירות, בדיון אחר בנושא ספורט, על שלקחתם על עצמכם, וזה אינטרס ציבורי מן המעלה הראשונה, לשדר את המשחק המרכזי בליגת העל.

אופיר אקוניס: זה חשוב.

אופיר אקוניס: צריך לשבח את רשות השידור כאשר צריך.

משה דנון: אבל מאיזה כסף?

אופיר אקוניס: הוא משלם להתאחדות לכדורגל.

אופיר אקוניס: מר מוש דנון, אני מעריך מאוד את היוצרים, ואתה יודע שאני צופה ביצירה שלכם, אבל אני גם חוטא בצפייה ביצירת הכדורגל.

משה דנון: אז לא מעניין אותך באמת באיזו תחנה אתה צופה.

גדי בן יצחק: נכון, 30 שקל בחודש ל-14 תחנות רדיו ושתי תחנות טלוויזיה, לעומת 60 שקל בחודש לערוץ אחד – באמת כדאי.

גדי בן יצחק: תציע את זה לציבור.

גדי בן יצחק: הם באמת יקנו את זה.

אופיר אקוניס: הדיון היה על שידורי ספורט בתחנות סגורות ומצאתי לנכון לשבח את רשות השידור על כך שקיבלה החלטה נבונה, שעליה עודכנתי לפני כן על-ידי מנכ"ל רשות השידור.

אופיר אקוניס: בעניין האגרה לא ידעתי וגם לא היית צריך לעדכן אותי, סתם אני מעיר כי הופתעתי כאן מהשינוי בעמדת משרד האוצר, זה הכול.

אופיר אקוניס: בעניין הכדורגל עדכנת אותי ואני מברך אותך.

אופיר אקוניס: זאת החלטה חשובה מאוד.

אופיר אקוניס: יש ציבור רחב של כ-10% מבין צופי הטלוויזיה באותן שעות שצופים בערוץ הראשון בשידור משחק הכדורגל.

אופיר אקוניס: 10% או 12% או 8%, תלוי גם במשחק ובקבוצות המשחקות.

צבי גרזון: לעומת זה 30% ממאזיני הרדיו נעלמו לנו כי ביטלו את התוכנית "שירים ושערים" שעולה פרוטות.

אופיר אקוניס: הבעיה של הרדיו גדולה הרבה יותר, בשל האינטרנט והשינוי בדפוסי ההאזנה לרדיו.

צבי גרזון: אני מדבר על שידור חי של תוכנית ספורט.

אופיר אקוניס: דפוסי ההאזנה לרדיו השתנו, אבל שים לב שלמרות הכניסה של טכנולוגיה חדשה אף כלי תקשורת עדיין לא התפוגג, לא בעיתונות המודפסת ולא ברדיו.

אופיר אקוניס: העוגה מתחלקת בצורה אחרת, אבל הז'נרים עוד לא התפוגגו מן העולם.

אופיר אקוניס: אולי הצטמצמה הצפייה בהם או ההאזנה להם, אבל היא לא התפוגגה.

אופיר אקוניס: אבל זה דיון אחר לגמרי.

אופיר אקוניס: אולי נקיים יום דיונים בנושא עיתונות ותקשורת.

משה דנון: לפני 9 חודשים הוצגה בפני איגודי היוצרים על-ידי נציגי משרד האוצר ונציגי רשות השידור תוכנית רפורמה מעניינת ביותר, עם טבלאות אקסל מרהיבות.

משה דנון: הופתענו שטבלאות אקסל הגיעו כבר לאזור הזה.

משה דנון: הטבלאות הראו בצורה מדורגת ויפה איך חוזר כסף ליצירה העברית במהלך 5-6 השנים הבאות, החל מינואר 2010.

משה דנון: חודש לאחר מכן נערכו בחירות.

משה דנון: חודש לאחר מכן מר גביש פינה את מקומו ואת כסאו מרשות השידור, ומאז שמר גביש עם בשורת הרפורמה פינה את מקומו אנו חוזים במהלכים מדהימים, מרהיבים, מייאשים ומתסכלים, חוכא ואיטלולא שלמה, רשות שבסופו של דבר לא מצליחה לחזק ולקדם את תהליך הרפורמה.

משה דנון: יתרה מכך, אנו רואים שתהליך הרפורמה הולך ומידרדר לאחור.

משה דנון: כל תוכנית השידורים הולכת ומצטמצמת, ונכון להיום בבוקר הולכת ומצטמצמת עוד.

משה דנון: הרשות לא מתאימה את עצמה לכל הקשור לשוק התקשורת והטלוויזיה בכל הארץ ואנחנו עדים בישיבות אחרות של הכנסת למה שקורה כאן, שאין התאמה לשינויים, כולל רדיו, כולל אינטרנט, כולל הכול.

משה דנון: יש כאן חוכא ואיטלולא.

משה דנון: לדעתי, מר מוטי שקלאר, אתה לא אשם, והעובדים לא אשמים.

משה דנון: יש כאן בעיה שחזרו וציינו אותה.

משה דנון: לדעתנו השר הממונה, שלקח אחריות על רשות השידור, אשם אשמה מלאה בכך.

משה דנון: אני מנצל את הבמה הזאת כדי לבקש לפנות לראש הממשלה לקחת אחריות, לבנות ועדה של שרים, לשלב את שר החינוך, את שר התקשורת ואת שרת התרבות ולקחת אחריות מיידית.

משה דנון: אתם מדברים על אגרה לטובת הציבור.

משה דנון: מה עם טובת הציבור למה שהוא רואה?

משה דנון: מה עם טובת הציבור לראות "מבט" מעולה במשך 40 דקות עם מלוא הנתונים ולא חדשות שנמשכות 30 דקות או 20 דקות?

משה דנון: מה עם שאר הדברים?

משה דנון: כמה שידורים חוזרים?

משה דנון: למה לחתוך ב-11 בלילה?

משה דנון: אני מגיע הביתה ב-10:30 בלילה ורוצה לראות טלוויזיה.

משה דנון: ב-11 בלילה אתם סוגרים?

משה דנון: זה קצת מביש.

משה דנון: סוגרים, מצמצמים, מפסיקים לשדר, מורחים הכול, אבל התייעלות פנימית – נאדה.

משה דנון: מה ההיגיון בזה?

משה דנון: יצירה ישראלית – בקושי אחוז אחד הוצאתם להפקות חיצוניות.

משה דנון: כל הכסף מתנהל פנימה.

משה דנון: הרפורמה קבעה שעליכם להתחיל בצורה הדרגתית להוציא הפקות החוצה.

משה דנון: אם תאושר ההארכה הזאת לשנה נוספת, הרי זה צחוק.

משה דנון: לא יקרה שום דבר.

משה דנון: כפי שבמשך שנה לא קידמתם את הרפורמה, עוד שנה לא תקדמו את הרפורמה.

משה דנון: ואז תגיעו לכאן בדצמבר או בנובמבר 2010 ותונח אותה בקשה, אין לי בכלל ספק בכך.

משה דנון: אנחנו מבקשים, אם חלילה הדבר הזה יאושר, שלפחות תהיה כאן הגדרה ברורה שמקצים סכומי כסף גבוהים יותר להפקה חיצונית, ולו בכדי להתחיל תהליך של התייעלות בתוך תהליך הרפורמה והחקיקה.

משה דנון: אנחנו מבקשים שזה יונח כאן.

משה דנון: זאת ההסתייגות שלנו.

משה דנון: איננו יודעים אם זה יעבור.

משה דנון: אנחנו מתנגדים להארכה.

משה דנון: מצידנו, שתיכנס הרפורמה.

משה דנון: אם הרפורמה לא תיכנס, אגזים ואומר: שייסגר הערוץ ונתחיל "פריש-מיש" מחדש.

משה דנון: אולי זה יהיה יעיל יותר.

משה דנון: לפעמים זה יעיל יותר.

משה דנון: אולי משרד האוצר צריך לתת כסף פיצויים לעובדים.

משה דנון: אינני יודע, אני לא מבין בזה.

משה דנון: מבחינתנו קטסטרופה שערוץ ממלכתי לא נותן ביטוי מתאים ליצירה הישראלית על כל גווניה.

משה דנון: בוועדות אחרות אנחנו מתמודדים כאן עם צרות אחרות אפרופו היצירה הישראלית, והיושב-ראש מכיר את כל הבעיה.

אופיר אקוניס: אני מוכרח להגיד לך שלא העליתי על דעתי, נפח שעות הדיונים שאנו מקדישים כאן לנושאי תקשורת דרמטי ביותר, וגם ביום חמישי ניפגש כאן כדי להמשיך את הרפורמה הרב-ערוצית.

אופיר אקוניס: זאת עבודה שנמשכת זמן רב.

אופיר אקוניס: אולי במשרדי הממשלה חשבו שזה יעבור מהר יותר.

אופיר אקוניס: זאת עבודה דרמטית וקשה ונעשה אותה באהבה ומתוך שליחות ציבורית.

אופיר אקוניס: זה גם מעניין אותי.

אופיר אקוניס: ואגב, הבעיות מתרבות.

אופיר אקוניס: ככל שאנו נכנסים לדיון על הצעות החוק ועל הסעיפים אנחנו רק מוצאים את עצמנו בעוד בעיות.

משה דנון: לצערי אני חייב להגיד כאן דבר חשוב מאוד.

משה דנון: כל אימת שאנו דנים כאן בנושאי תקשורת וטלוויזיה, המדינה אחראית על כל המחדלים שהיו, בין אם מחדלים שהיו ברשות השנייה ובין אם מחדלים שקורים עכשיו ברשות השידור.

משה דנון: יש כאן דבר שחוזר על עצמו.

משה דנון: ייתכן שהמדינה צריכה לקחת קצת אחריות ולהתחיל לחשוב מה לעשות.

אופיר אקוניס: יש כאן בעיה ספציפית ולכן הממשלה ביקשה, קודם ממליאת הכנסת ואחר-כך מוועדת הכלכלה, לאשר את ההצעה לדחייה בשנה.

אופיר אקוניס: יש כאן גם תאריך פקיעה – 31 בדצמבר 2010.

אופיר אקוניס: אני מסכים אתך שהערוץ הראשון צריך להוביל.

אופיר אקוניס: אגב, עושים את זה היום דווקא "הוט" ו"יס".

אופיר אקוניס: זה דבר מעניין מאוד שקורה, ש"הוט" ו"יס" ולא ערוצים 1, 2 ו-10 עושים את הדבר.

משה דנון: תיכף הרפורמה תחבל בזה.

אופיר אקוניס: אל תדאג, לא תצא רפורמה שלא תהיה מושלמת.

חיים מנור: בגלל שכפו את זה עליהם.

אופיר אקוניס: כפו גם על ערוצים 2 ו-10.

חיים מנור: מועצת הכבלים כפתה עליהם ש-8% מתוך ההפקות יהיו מן הז'נר העליון.

אופיר אקוניס: גם על ערוץ 10 כפו.

אופיר אקוניס: אז ערוץ 10 עושים?

אתי בנדלר: גם על ערוץ 2 כפו לפי הדוח שהתפרסם עכשיו.

אופיר אקוניס: קודם כול, גם הערוץ הראשון עושה דברים טובים, ביניהם גם דוקו-דרמה ודרמה.

אופיר אקוניס: הדברים נעשים.

אופיר אקוניס: אתה רוצה יותר, ואתה צודק שהערוץ הציבורי הממלכתי צריך להוביל את היצירה הישראלית, גם במהדורת "מבט" ארוכה יותר וגם ביצירה ממש.

משה דנון: נכון.

אופיר אקוניס: אני מסכים אתך.

אופיר אקוניס: ככל שהרפורמה תגיע לכאן סוף-כל-סוף נדאג שהדבר הזה יישמר, ואפילו יעמיק.

אופיר אקוניס: בעניין הזה דעתך יכולה לנוח.

אופיר אקוניס: האם הקרב יהיה פשוט?

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: אתה כבר מנוסה.

חיים מנור: אני מבקש מהמנכ"ל, אם החוק הזה יעבור, שיצבע כסף להפקות חוץ.

גדי בן יצחק: בוודאי, כל מה שאחרים לא עושים זה תמיד אשמה של רשות השידור שיש לה מעט כסף.

גדי בן יצחק: "הוט" ו"יס" היו צריכות להפיק חדשות מקומיות ולא עושות; ערוץ 2 וערוץ 10 היו צריכים לשדר יצירה ישראלית והם לא עושים.

גדי בן יצחק: על מי זה נופל?

גדי בן יצחק: עלינו.

גדי בן יצחק: מה התקציב שלנו היום?

גדי בן יצחק: 40% מאשר היה.

חיים מנור: מה אתם כן עושים?

חיים מנור: בבקשה, שיתחייב כאן לתת כסף להפקות חוץ.

אחיה גינוסר: למה שיתחייב?

אחיה גינוסר: כי אתם ועד חזק יותר?

אחיה גינוסר: קראתי מה כתבתם, שהוועדים לא נותנים.

אחיה גינוסר: מה ההבדל בין הוועדים לביניכם?

אחיה גינוסר: אתם לא ועד?

אחיה גינוסר: אתם שהגעתם לוועדה הזאת ואמרתם: תפטרו 700 אנשים מרשות השידור ותנו לנו את העבודה.

אחיה גינוסר: אתם באתם עם החוצפה הזאת.

אחיה גינוסר: אדוני היושב-ראש, בישיבת הוועדה הקודמת זאת היתה אמירה חד-משמעית, לפטר 700 אנשים ברשות השידור ולתת להם את העבודה.

אחיה גינוסר: זה נאמר באופן מפורש.

חיים מנור: במשך 40 שנים רשות השידור נושאת בדגל לדאוג לעובדים.

חיים מנור: לא ליצירה.

אחיה גינוסר: מי אתה שתציל אותה?

אחיה גינוסר: אתה תציל את רשות השידור?

גדי בן יצחק: אז למה אתה לא עובד אצלנו?

אופיר אקוניס: קודם כול, חשוב גם לדאוג לעובדים, אבל דרמות ישראליות שהפכו לנכסי צאן ברזל בתולדות האומה הופקו ברשות השידור: "אלטלנה", "לחם", "עמוד האש", "ניקוי ראש".

אחיה גינוסר: על-ידי יוצרים של רשות השידור.

משה דנון: כל אותם יוצרים נמצאים היום בשוק הפרטי.

אחיה גינוסר: בסדרות "עמוד האש" ו"תקומה" אתם לא נטלתם חלק ולו באצבע ולכן הן יצאו יצירות מופת.

אופיר אקוניס: אגב הוזכר כאן "ניקוי ראש" – כדאי לכם להתבונן בחלק מן הפרקים ותחשבו שאתם חיים בשנת 2010.

אופיר אקוניס: זה ממש מרתק.

אופיר אקוניס: מומלץ.

מוטי שקלאר: אין לי ויכוח עם מר מוש דנון על כך שנכון שערוץ 1 יעשה דברים משמעותיים יותר מבחינת היקף ההפקות בתחום הדרמות, הדוקו, הבידור וכן הלאה.

מוטי שקלאר: אפשר לצעוק מכאן ועד להודעה חדשה, אבל במסגרת התקציבית הקיימת, עם האילוצים שכרגע מאלצים אותנו משרד האוצר והוועד המנהל אני לא יכול לחרוג מן התקציב.

משה דנון: לכן לא באים אליך בטענות.

משה דנון: הבעיה לא נעוצה בך.

מוטי שקלאר: לכן גם אין ויכוח ביניכם, זה מה שאני מבקש לומר.

משה דנון: גם אליהם אני לא בא בטענות.

מוטי שקלאר: כבוד היושב-ראש, אני שמח שמר מוש דנון מסכים שאין כאן ויכוח בין הוועדים ובינם ובינינו על הרצון לייצר דברים.

מוטי שקלאר: ערוץ 1 נדמה לי שמוכיח מידי יום, בתקציב הקיים, למעט המחלוקת על הכדורגל, הוא עושה את המרב לייצר, לפחות בהיבט התכני.

מוטי שקלאר: אם הפקה ויצירה זה גם תוכן משמעותי אז בוודאי שבכסף שיש לו הוא נותן מענה לערוצים 2 ו-10.

מוטי שקלאר: ערוצים 2 ו-10 לא נוגעים כהוא זה בנושא הליבה של ההוויה הישראלית שמתוכה היצירה צומחת.

משה דנון: אתם עושים עכשיו תוכנית על שי עגנון.

משה דנון: אתם לא משלמים כסף אלא נותנים לי ברזלים ואנשים, ואין לי בעיה עם זה, אבל זה הצמצום.

משה דנון: אני מעסיק אנשים שלך.

מוטי שקלאר: אתה מייצר תוכניות מידי שבוע, בוודאי בתחום הדוקו.

מוטי שקלאר: יש לך תוכניות אולפן מעולות ודרמות שמשודרות מידי שבוע.

אופיר אקוניס: אבל הוא רוצה יותר, וזה תפקידו.

משה דנון: בוודאי שאני רוצה יותר.

מוטי שקלאר: אני אשמח לראות כל ערב דרמה יומית כי זה ייתן לי מענה לערוץ 2 ויאפשר לי לחזק את "מבט".

משה דנון: זה יעשה לך רייטינג, תאמין לי.

מוטי שקלאר: יהיה רייטינג, בוודאי.

מוטי שקלאר: דרמה יומית איכותית.

מוטי שקלאר: לא זבל, ולא להפוך את "האח הגדול" לדוקו, אלא דברים בעלי ערך.

מוטי שקלאר: אנחנו עושים את זה במעט הכסף שיש לנו.

מוטי שקלאר: התוכנית ששודרה אתמול, "טאראב", עם אלי עמיר ובוריס מפציר היא מסטרפיס בתחום הדוקומנטרי, ושבוע קודם שודרה "אקסודוס", והמשדר המיוחד שיעסוק הערב במבצע "עופרת יצוקה", והדרמה של יום חמישי, וכך מידי יום.

משה דנון: אין לי בעיה עם התכנים ברשות השידור.

משה דנון: אנחנו גם שתקנו במשך שנה שלמה.

משה דנון: ישבנו וחיכינו לרפורמה.

מוטי שקלאר: אז בואו נלך ביחד.

מוטי שקלאר: עוד דבר שצריך לומר למען ההגינות, כי הדברים נרשמו לפרוטוקול, צריך לזכור שהעובדים הם בעצם שווי כסף לצורך העניין.

מוטי שקלאר: כאשר הם מייצרים תוכניות אולפן או חלק מן הדוקו או את "מבט שני" ודברים אחרים – זה תקציב.

משה דנון: המערכת שלכם יעילה?

מוטי שקלאר: לכן יוצאים לרפורמה.

מוטי שקלאר: אני מסכים אתך שצריך לעשות רפורמה.

אופיר אקוניס: מאה אחוז, אז בדיונים על הרפורמה תקבלו נתח גדול, ואני סבור שאתם צריכים לקבל.

אופיר אקוניס: כולם אומרים שצריכה להיות רפורמה.

אופיר אקוניס: אמרתי כאן דבר ברור מאוד לממשלה, שתתחיל לקבל החלטות.

אופיר אקוניס: אני לא הממשלה.

אופיר אקוניס: אני רק יכול לפנות אליה.

אופיר אקוניס: בעניין הזה כמדומני כולם כאן תמימי-דעים.

אופיר אקוניס: יש כאן הסכמה נדירה.

מוטי שקלאר: אני פונה לשר הממונה על רשות השידור להיפגש עם שר האוצר ועם ראש הממשלה ועם יושב-ראש ההסתדרות בשולחן אחד.

מוטי שקלאר: אני אומר לך, בשעתיים יסיימו את העניין.

מוטי שקלאר: יש הבדלים רק בניואנסים פה ושם.

מוטי שקלאר: תבינו, יש לנו 700 עובדים בהסכם היסטורי, וזכות הוועדים להיאבק בעניין.

מוטי שקלאר: הסכמי פרישה יש.

מוטי שקלאר: יש הסכמה של כל הוועדים לבטל את כל ההסכמים הקודמים שיוצרים חוסר התייעלות, יש הסכמה להכניס ציוד טכנולוגי, יש הסכמה לגמישות ניהולית, למעט סעיף פה וסעיף שם.

מוטי שקלאר: בסך הכול למעט הוועד המשולב של הפקידים יש הסכמה בגדול על מבנה שכר.

אתי בנדלר: אז איפה זה תקוע?

גדי בן יצחק: נאמר שיש כאן עסקת חבילה.

גדי בן יצחק: אין איתנות פיננסית שהאוצר מאמין בה ואין חוק.

אחיה גינוסר: אחרי כל הדברים שהמנכ"ל מנה, שזה המון וכמעט בלתי נתפס, עדיין הרעב של משרד האוצר לא בא על סיפוקו.

אופיר אקוניס: נדון בזה בנפרד.

אלי פולק: יש לי את מלוא ההערכה למנכ"ל רשות השידור שנמצא לדעתי במצב בלתי אפשרי: אין לו ועד מנהל, אין לו את האחריות הציבורית ועליו לקחת הכול על הכתפיים שלו.

אלי פולק: למען האמת אילו הייתי במקומו איני יודע אם הייתי מוכן לקבל על עצמי את האחריות על מערכת כזאת במצב שבו היא נמצאת.

אלי פולק: דבר שני שמטריד אותי מאוד, שכאשר מדובר על כסף, על הצורך להקצות ליוצרים 30 מיליון שקל, יודעים להעביר חוק בתוך יומיים-שלושה או שבועיים, והחוק הזה עובר ו"פותרים" את הבעיה.

אלי פולק: נדמה לי שהמצב החוקי שרשות השידור נמצאת בו היום, כאשר אין לה יושב-ראש ואין לה ממלא מקום יושב-ראש, ולמרות הדברים שאמרה היועצת המשפטית, ואני מבין אותה, כי צריך לנהל את הרשות במערכת היום-יומית, אבל אני לא בטוח שזה מחזיק מים.

אלי פולק: הלקונה המשפטית הזאת דורשת פתרון מהיר כי לא יתכן שהמערכת ממשיכה להתנהל ללא פיקוח ציבורי נאות.

אופיר אקוניס: אין ספק.

אלי פולק: בהקשר הזה, הייתי כאן לפני שנה, 6 שבועות לפני הבחירות, ואז גם ביטלו את ההפחתה באגרה כי אמרו שיש מצב חירום ותהיה רפורמה.

אופיר אקוניס: היתה הקפאה של ההפחתה באגרה גם בשנה שעברה?

אתי בנדלר: במשך שנתיים כבר הקפיאו את ההפחתה.

אתי בנדלר: עכשיו תהיה הפעם השלישית.

אופיר אקוניס: אני פשוט משלם את דרישת התשלום שאני מקבל והולך לישון בשקט, לא מסתכל אפילו על הסכום.

גדי בן יצחק: אתה משלם 40% פחות מאשר שילמת בעבר.

אופיר אקוניס: אדוני המנכ"ל, אתה יודע שאני סבור שצריך לשלם אגרה לפי חוק רשות השידור, אלא אם כן המדינה תאמר שלא משלמים אגרה על מקלט טלוויזיה.

אופיר אקוניס: כל עוד המדינה לא אמרה את זה, כן צריך לשלם.

מוטי שקלאר: 5% הפחתה באגרה זה 14 שקל בשנה, אך עבור רשות השידור זה 35 - - -

אופיר אקוניס: אין לי בעיה, אני משלם הכול.

אופיר אקוניס: אבל אני לא מדבר על עצמי, יש אנשים אחרים.

אלי פולק: לא דיברתי נגד ההפחתה.

אלי פולק: אני מציין בסך הכול את העובדה שזה קורה כבר שנה שנייה.

גדי בן יצחק: אם אתה לא נגד למה אתה מציין את זה?

אלי פולק: לפני שנים כאשר רשות השידור פנתה לוועדת הכספים וביקשה תקציב, היא לא הגישה דוח כספי.

אלי פולק: היום היא עושה את זה.

אלי פולק: כאן היא חוזרת כל פעם ורוצה החלטות שיש להן משמעות כספית, ואז עולות שאלות האם יש חוזים מיוחדים וכן הלאה וכן הלאה.

אלי פולק: ראוי שרשות השידור תתן לחברי הוועדה הנכבדה הזאת וגם לציבור את החומר התקציבי הראוי, כדי שנראה שאכן באמת אין כסף בחוזים מיוחדים.

אלי פולק: אני לא כל-כך בטוח בכך.

אלי פולק: אני יודע שב"מבט" מוציאים הרבה כסף על חוזים מיוחדים, ולא לגמרי מבין את זה.

אלי פולק: בהקשר הזה אני מבקש לומר דבר נוסף.

אלי פולק: תמיד מדברים על צמצום ברדיו.

אלי פולק: המקום הטוב ברשות השידור, שפועל ומכניס כסף לרשות השידור ושמחזיק את הטלוויזיה, זה הרדיו.

אלי פולק: אז המקום הראשון שהולכים לפגוע בו הוא הרדיו ולא הטלוויזיה?

אלי פולק: אני לא מבין את זה.

מוטי שקלאר: מי אמר שזה הראשון?

קריאה: הראשון, וכמעט הבלעדי.

אחיה גינוסר: הרדיו הוא הקורבן כאן בכל הסיפור.

אלי פולק: אני מבקש להעיר עוד הערה, שאני חוזר ומעיר אותה למשרד האוצר.

אלי פולק: המנכ"ל מדבר על 15 שקלים בשנה, שלכאורה זה כלום.

אלי פולק: אבל אם כבר עושים את זה, למה לא לעשות את זה על חשבון אגרת הרכב ולא על חשבון אגרת הטלוויזיה?

אלי פולק: מי שיש לו יותר רכבים ישלם יותר.

אלי פולק: בצורה כזאת ימסו את העשירים יותר מאשר את העניים.

אלי פולק: באגרת הטלוויזיה ממסים את העניים יותר מאשר את העשירים.

אלי פולק: זה דבר פשוט.

אלי פולק: הגבייה של אגרת הרכב הרבה יותר פשוטה, וכולם משלמים את זה.

אלי פולק: ההיגיון כאן אומר, אם כבר תורידו את אגרת הטלוויזיה ותעלו את אגרת הרכב ותצאו עם 20 מיליון השקלים שאתם צריכים.

אלי פולק: אני מבין שאתם צריכים את זה, אבל תעשו את זה לפחות בצורה הוגנת חברתית.

גדי בן יצחק: אני מבקש להודות לוועדה וליושב-ראש הוועדה על הרעיונות.

גדי בן יצחק: ציטטו אותי בעיתון כאשר דיברתי על החוב המוסרי של הממשל כלפי משלמי האגרה, שלא בדיוק בא לידי ביטוי.

גדי בן יצחק: כאן בוועדה ראיתי את ההיפך, שיש התעניינות בבית המחוקקים.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

גדי בן יצחק: אני רואה בעבודתי ברדיו, ובכלל ברשות השידור, גם איזו שליחות.

גדי בן יצחק: זה לא רק מקצוע העיתונות.

גדי בן יצחק: לכן שמחתי לראות שיש התעניינות אמיתית וגם ניסיון להשיב תשובות.

גדי בן יצחק: הדבר השני שאני מבקש לומר בשם העובדים, כאשר אני שומע מן ההנהלה שלי שיש חוק שמחייב אותם לתקציב מאוזן, אני אומר: בוודאי, אבל חוק אחר שיצא מן הבית הזה מחייב אותם לשדר ויש גם התחייבות מוסרית למשלם האגרה.

גדי בן יצחק: אם באים לעצור בשם חוק אחד שהוא טכני עניין שהוא מהותי לדמוקרטיה הישראלית ולהיותי במקצוע, אני בא למקום הזה לבקש סעד.

גדי בן יצחק: לא יתכן שמשרד האוצר באופן טכני יהרוג אותנו לאט-לאט.

גדי בן יצחק: אם משרד האוצר מעוניין ברפורמה מעבר לכסף שהוא ייתן לתוכנית העסקית שאנו מדברים עליה, שחלק גדול ממנה הוא חוב מוסרי של משרד האוצר לעובדי רשות השידור על הפנסיות שלנו שהן באמת צחוק, ולא ארבה בדיבור על כך כי כולם מבינים במה מדובר, משרד האוצר יכול גם להכיר לדוגמה בהוצאות ההפקה של רשות השידור כעניין עסקי, דבר שיש לאחרים ולנו אין.

גדי בן יצחק: אם אני יוצא להקלטות חוץ, הסנדוויץ' שלי זה הוצאות שכר ולא הוצאות הפקה.

גדי בן יצחק: ואחר-כך אתם משווים אותי עם אחרים?

גדי בן יצחק: למה?

גדי בן יצחק: חלק גדול מן האגרה שעליה דיבר פרופ' פולק, שאני באמת מכבד את הדאגה שלו לציבור, חלק גדול מן האגרה שהציבור משלם לרשות השידור חוזר למדינה דרך אגרות ומסים אחרים.

גדי בן יצחק: כמה בערך?

גדי בן יצחק: משרד האוצר מוכן להגיד לוועדה המכובדת?

גדי בן יצחק: כמה מתקציב רשות השידור חוזר למשרד האוצר כמסים – מיסי סחר, לא פטור ממע"מ, אגרות תדרים?

גדי בן יצחק: יהיה מעניין לקבל את המידע הזה בישיבה הבאה, ואז נבין כמה אפשר לחסוך מ-30 מיליון השקלים של היוצרים שלא הסכמתם שניתן.

אורן משה: אם רשות השידור היתה מעבירה תקציב לאישור הייתי יכול לענות על השאלה הזאת.

גדי בן יצחק: אבל זאת כבר לא בעיה של העובדים.

גדי בן יצחק: אני דיברתי בשם העובדים.

מוטי שקלאר: תוותרו על דמי התדרים.

אורן משה: חוק יסודות התקציב קובע שתקציב של תאגיד חייב אישור של שר האוצר.

אורן משה: רשות השידור מאז 2007 ועד היום לא עמדה בהוראות החוק הזה.

אופיר אקוניס: נדמה לי שהעבודה על הרפורמה עדיין רבה, כי כל הזמן עולים כאן דברים נוספים.

רן אפרתי: חייבים לציין שאתמול משרד האוצר הגיש טיוטת הסכם בעניין הרפורמה שבה הוא חזר בו מכל ההבנות עם העובדים.

גדי בן יצחק: הפנייה של היושב-ראש לממשלה בעניין הזה, נאמר כאן על-ידי כולם שהעובדים את שלהם עשו.

גדי בן יצחק: להוציא כל פעם את דיבתנו רעה – באמת, כמה אפשר?

אופיר אקוניס: חלילה, אנחנו מגינים על זכויות העובדים ועל החובה שהמשכורות ישולמו בזמן.

צבי גרזון: אני רוצה לעדכן את הוועדה ואת כל הנוכחים כאן באשר לרפורמה, כי זה לב העניין.

צבי גרזון: מר מוטי שקלאר אומר כבר שנתיים שאנחנו או-טו-טו, או-טו-טו.

צבי גרזון: אני רוצה להזכיר לכם ולהבהיר שרק אתמול קיבלנו לחתימתנו טיוטה של הסכם הרפורמה, שבה מופיעים סעיפים כאילו במשך שנתיים וחצי לא דיברנו על שום דבר.

צבי גרזון: בטיוטה הזאת מופיעים דברים שהם ביקשו מאתנו לפני שנתיים וחצי.

צבי גרזון: בינתיים לא נחתם שום דבר.

צבי גרזון: כל ההתנהלות – לא היה משא ומתן, זה היה בדיחה ממש.

צבי גרזון: כך לא מנהלים משא ומתן בשום מקום.

צבי גרזון: מזה אפשר ללמוד בכל בית-ספר איך לא מנהלים משא ומתן.

צבי גרזון: אבל גם דברים שעליהם הסכמנו, והם לא רבים, אבל יש באמת הסכמות כלשהן, בטיוטת החתימה שקיבלנו – כאילו לא דיברנו במשך שנתיים וחצי.

צבי גרזון: חזרנו אחורה שנתיים וחצי.

אופיר אקוניס: אנחנו נדון בזה.

אופיר אקוניס: אתה חושב שאישור הרפורמה יהיה באבחת חרב?

אופיר אקוניס: תראה על מה אנו מקיימים דיון במשך שעה אז תחשוב כמה דיונים נקיים על הרפורמה, שלא נדבר על הרפורמה בטלוויזיה הרב-ערוצית ועל רפורמות אחרות.

אופיר אקוניס: יתקיים כאן דיון והאמן לי שנשמע את כולם.

צבי גרזון: בדיוק כך.

צבי גרזון: יש לנו הרגשה שבמשרד האוצר רוצים "לגנוב" את הרפורמה במכת גרזן אחת.

אופיר אקוניס: נשמור על האינטרס של השידור הציבורי.

צבי גרזון: אנחנו לא נוכל לתת לזה יד כמובן.

משה זמיר: ב-1 בינואר אני מבין שרוצים לצמצם כל מיני שידורים.

משה זמיר: אני מבקש מאוד, גם כך רשת "מורשת" היא הרשת הכי נרדפת ברדיו.

משה זמיר: כל אימת שרוצים לקצץ מייד מדברים על רשת "מורשת".

משה זמיר: אני מבקש לא לקצץ בשידורים של "מורשת".

אופיר אקוניס: אני מאשר את הצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 23), התש"ע-2009.

אופיר אקוניס: תודה, רבותי.

אופיר אקוניס: הישיבה נעולה.