ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 122, 2009-12-22 10:30

ציון פיניאן: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

ציון פיניאן: הנושא הוא חשוב מאוד.

ציון פיניאן: אני באתי מהרשויות המקומיות, ואני יודע מה קורה שם.

ציון פיניאן: אנחנו נשמע את הדברים, ולאחר מכן נקבל הצעת החלטה.

ציון פיניאן: אנחנו ניתן לחברת הכנסת המובילה את הנושא הזה, חברת הכנסת רונית תירוש, לפתוח את הדיון.

רונית תירוש: אנחנו ניהלנו פה מאבק לא קל להעביר את החוק הזה בקריאה שנייה ושלישית.

רונית תירוש: אני באה מהדרג הביצועי, הייתי מנכ"לית משרד ממשלתי, וראיתי שלא תמיד אנחנו עושים את מה שהחוק מטיל עלינו לעשות.

רונית תירוש: ביום שזה היה צריך לעבור קריאה שנייה ושלישית, משרד החקלאות ניסה לשכנע אותנו לרדת מההתעקשות על 4,500,000 שקלים.

רונית תירוש: אנחנו לא רצינו להגיע ל-5,000,000 שקלים, כיוון שזה כבר דרש אישור מיוחד בוועדת שרים, למרות שידענו ש-4,500,000 שקלים לא יספיקו לנו.

רונית תירוש: כולנו הסכמנו על 4,500,000 שקלים בתמיכה של משרד החקלאות.

רונית תירוש: לפתע, באו ואמרו לנו: תרדו מזה, תסתפקו בפחות, האוצר לא מסכים, יש לנו חילוקי דעות עם האוצר, האוצר לא יעביר לנו את הכסף ויטיל עלינו לתת את כל הסכום ואין לנו את הסכום.

רונית תירוש: אני יכולה להבין ללבם.

רונית תירוש: הייתי במשרד ממשלתי, ואני יודעת שכל תוספת שנכפית על משרד בגין חוק כזה או אחר לא מביאה בצדה תוספת תקציב.

רונית תירוש: ברור שצריך להיעשות רה-ארגון בתקציב של המשרד על מנת לשחרר את הסכום, שהוא פעוט מאוד בעיני.

רונית תירוש: הבוקר קראתי בעיתון "ידיעות" – ולא הזמנתי את הכתבה – ושם בנו פירמידה על מנת להראות כמה חתולים מתרבים כתוצאה מחתול אחד.

רונית תירוש: היום מדובר ב-2,000,000 חתולים משוטטים.

רונית תירוש: חלקם זוכים להתייחסות מצד שכנים טובים, שמאכילים אותם אבל זוכים לקיטונות משכנים אחרים – ואני יכולה להבין את זה – וחתולים אחרים זוכים להתעללויות.

רונית תירוש: זה דבר שאסור שיקרה.

רונית תירוש: זה גם מפגע תברואתי, הם גם הופכים את הפחים ומפזרים את הזבל, הם גם יוצרים מאבקים בינם לבין כלבים משוטטים וגם לא משוטטים.

רונית תירוש: אני הייתי בעלת כלב עם רצועה, ויום אחד הכלב העיף אותי כי הוא ראה חתולה.

רונית תירוש: מאז בטיול היומי שלי התחלתי לחפש חתולים בשטח.

רונית תירוש: זה דבר מטורף.

רונית תירוש: מכל בחינה שהיא זה לא ראוי לאפשר להם להתרבות בלי פיקוח.

רונית תירוש: לכן, רצינו שיעקרו ויסרסו את החתולים.

רונית תירוש: עברנו את המשוכה מול החוגים הדתיים בכנסת, ועובדה שיש לנו חוק בישראל.

רונית תירוש: אין הרבה חוקים שאני עושה מעקב אחרי מימושם, אבל זה דבר שהוא בנפשנו תרתי משמע.

רונית תירוש: כאשר עקבתי אחר מימושו של החוק, ראית שלא מוקצה לזה התקציב כפי שהחוק דורש.

רונית תירוש: פה משרד החקלאות צריך לתת תשובות לכנסת.

רונית תירוש: אנחנו צריכים להזכיר לעצמנו, שאנחנו הגוף המפקח על הרשות המבצעת.

רונית תירוש: לא נשב פה סתם וניאבק פה ונגרע מבריאתנו ולבסוף המשרדים יעשו אחרת – אני לא רוצה לומר שהם עושים "מה שבראש שלהם", כי משרד החקלאות היה איתנו לאורך כל הדרך.

רונית תירוש: לא יכול להיות שהם ייכנעו למגבלה תקציבית כזו ואחרת ולא יעשו את העברות בתוך המשרד על מנת לתת לחוק הזה לבוא לידי ביטוי מקסימאלי.

רונית תירוש: אני אומרת שוב ש-4,500,000 שקלים זה לא מספק אותנו, אבל זו היתה פשרה כדי לא להגיע לוועדת שרים שוב.

ציון פיניאן: הבנתי שהגעת לסיכום עם החרדים.

רונית תירוש: החוק הוא חוק.

רונית תירוש: אנחנו פה רוצים לפקח על משרד החקלאות, ולראות מה הוא עשה עם החוק.

רונית תירוש: החוק עבר.

ציון פיניאן: אני רוצה לומר לך, שהערכתי אותך הרבה אבל עכשיו שהגעת להסדר עם החרדים אני מעריך אותך עוד יותר.

רונית תירוש: גם בחוק על הפרוות אנחנו הגענו להסדר עם החרדים.

ציון פיניאן: אני מבין שצריכה להיות מצגת.

יהושוע רוטברג: הצעת החוק שעברה ב-2008 מדברת על זה.

יהושוע רוטברג: חתולי רחוב בישראל מתרבים בקצב מדאיג.

יהושוע רוטברג: אנחנו מדברים היום על כך שחתולה לא מעוקרת תביא בתוך שנתיים 160 צאצאים.

יהושוע רוטברג: אנחנו מדברים היום על כ-2,000,000 חתולי רחוב.

יהושוע רוטברג: הבעיה היא שאין היום מדיניות מערכתית לטיפול בזה.

יהושוע רוטברג: אין ראייה הצופה על העתיד.

יהושוע רוטברג: בשנת 2004 בית המשפט העליון פסל את מדיניות ההמתה הגורפת שהיתה נהוגה עד אותה תקופה, ואמר: ההמתה היא האמצעי האחרון, אין סיבה להרוג חתולים שלא לצורך.

יהושוע רוטברג: הבעיה היא שלא גובשה מדיניות חלופית.

יהושוע רוטברג: פסלו את מדיניות ההמתה, שהיתה נהוגה עד אז, וגובשו הנחיות של משרד החקלאות, שהן רחוקות מלהיות מספקות ולא נותנות מענה למצב בשטח.

יהושוע רוטברג: המצב בשטח הוא עגום.

יהושוע רוטברג: יש לנו מיליוני חתולים שסובלים וחשופים להתעללויות.

יהושוע רוטברג: רוב מקרי ההתעללויות שאנחנו מטפלים בהם במחלקה המשפטית של "תנו לחיות לחיות" אלה מקרי התעללויות בחתולי רחוב.

יהושוע רוטברג: אין להם פה, אין להם אבא ואין להם אמא, והם מטרה נוחה להתעללות של כל מי שרוצה לעשות את זה.

יהושוע רוטברג: הטיפול בהם בעצם מוטל על כתפי העמותות הפרטיות והאזרחים.

רונית תירוש: קראתי בעיתון, שהעמותות דורשות מינימום לשם הסירוס והעיקור, 80 או 60 שקלים לחתול, בעוד שווטרינר עירוני או כל וטרינר אחר דורש 200 שקלים.

רונית תירוש: אם זה נכון, אנחנו נצטרך לחוקק חוק בעניין.

שרית איילון: העמותה שלנו עושה עיקורים יומיום בחינם.

רונית תירוש: הכל נופל על העמותות.

רונית תירוש: הפכנו למדינת עמותות.

קריאה: גם הרשויות עושות את זה בחינם.

רונית תירוש: נשמח לשמוע על כך.

יהושוע רוטברג: אני רוצה לדבר בנימה אישית ולומר, שחבר כנסת מכובד בבית תפס את אחד מעמיתיי במסדרון ואמר לו: תפסיקו להתעסק בבעלי חיים, תתחילו לטפל בבני אדם.

ציון פיניאן: אז הוא לא מכובד.

יהושוע רוטברג: אני בכל זאת נותן את הכבוד לחברי כנסת.

יהושוע רוטברג: חבל שהוא לא פה.

יהושוע רוטברג: זאת הסיבה שאנחנו מטפלים בבעלי חיים.

יהושוע רוטברג: אנחנו מוצאים התעללויות בקריות, בבת ים, בבסיס צבאי, בקברים ערביים, בכל מקום בארץ זה המצב של חתולי הרחוב בישראל, ובגלל זה אנחנו כאן.

יהושוע רוטברג: לחתולים אין לובי ואין אינטרסים כלכליים.

יהושוע רוטברג: הם לא יכולים לעזור לאף אחד, ועל כן דוחקים אותם לפינה.

יהושוע רוטברג: כמו שאמרנו, מדובר על שרשור שמוביל ל-160 חתולים מחתולה אחת תוך שנתיים.

יהושוע רוטברג: קרוב ל-2,000,000 חתולים צריכים טיפול, כאשר אין לנו עדיין מדיניות מערכתית.

יהושוע רוטברג: בשנת 2004 נפסלה מדיניות ההמתה הגורפת, ולא גובשה מדיניות חלופית.

יהושוע רוטברג: היום הטיפול הוא נקודתי.

יהושוע רוטברג: אנחנו בעמותות עוזרים.

יהושוע רוטברג: אנחנו ב"תנו לחיות לחיות" עושים בערך 4,000 עיקורים וסירוסים בשנה.

יהושוע רוטברג: ברשויות המקומיות – כל עיר לפי היכולות שלה.

יהושוע רוטברג: הפתרון היחיד שהוא רלוונטי היום הוא מודל ה-TNR.

יהושוע רוטברג: כלומר, לוקחים את החתול, מבצעים את העיקור או הסירוס, משאירים אותו תחת השגחה במשך 48 שעות ומחזירים אותו לשטח.

יהושוע רוטברג: התוצאות הן מצוינות.

יהושוע רוטברג: ישנה ירידה דרמטית בנושא תלונות וסכסוכי שכנים.

יהושוע רוטברג: גם מי שלא אוהב חתולים, נרגע ברגע שהוא יודע שמטפלים בזה ויש מי שמודע לבעיה.

יהושוע רוטברג: דבר נוסף, הוא שנוצרת דינאמיקה של שיתוף פעולה ותקשורת בין האזרחים, הרשויות והעמותות.

יהושוע רוטברג: זה שיתוף פעולה בריא וטוב לכולם.

יהושוע רוטברג: זה עוזר לנו לפתור בעיות בשטח.

יהושוע רוטברג: כל הנושא של יללות, רעש וקרבות הייחום נגמר.

יהושוע רוטברג: בנוסף, ישנו את הערך של מדיניות של מדינה מערבית מתקדמת, שמטפלת בבעיות שלה ולא נותנת לחתולים להגיע למצב נורא.

רונית תירוש: זה בתנאי שיעשו את זה כמהלך אזורי ומקיף ולא רק בשכונה אחת, כי אז חבל על הכסף.

יהושוע רוטברג: בדיוק.

יהושוע רוטברג: חה"כ תירוש וחה"כ ארדן העבירו את התיקון לחוק צער בעלי חיים, שהעביר 4,500,000 שקלים.

יהושוע רוטברג: השנה משרד החקלאות פתח במבצע לעיקורים וסירוסים, הוציא קול קורא לרשויות בעלות של 3.240,000 שקלים, כאשר התקציב חולק בין 30 רשויות.

יהושוע רוטברג: החסרונות – הסכום עדיין נמוך מדי.

יהושוע רוטברג: בנוסף, יש חיסרון בלטפל ב- 30 רשויות באופן נקודתי.

יהושוע רוטברג: מה קורה אם עיקרתי חתולים בגבעתיים ולא עיקרתי חתולים ברמת גן?

יהושוע רוטברג: יש תחלופה של חתולים מתאי שטח כאלה לאחרים, וזה לא אפקטיבי.

יהושוע רוטברג: אנחנו חושבים שלא נאסף מספיק מידע.

יהושוע רוטברג: מה אנחנו חושבים שחייב להיות?

יהושוע רוטברג: אנחנו חושבים שצריכה להיות שאיפה להגיע לתוכנית רב שנתית לעקר ולסרס את חתולי הרחוב בישראל.

יהושוע רוטברג: המדינה חייבת לקחת אחריות על הנושא הזה.

יהושוע רוטברג: איך עושים את זה?

יהושוע רוטברג: צריך להתחיל עם פיילוט מסודר ב-4 רשויות מקומיות, בתאים גיאוגרפיים מבודדים, שאז אפשר לוודא את התוצאות מבלי שיהיה מעבר של בעלי חיים מתא לתא.

יהושוע רוטברג: בנוסף,

יהושוע רוטברג: צריך לגבש צוות היגוי של הארגונים, משרד החקלאות, המשרד להגנת הסביבה ווטרינרים רשותיים, לאתר את הרשויות ולתת מימון.

יהושוע רוטברג: אנחנו מעריכים את זה בכ-9,000,000 שקלים.

יהושוע רוטברג: כרגע יש 4,500,000 שקלים, ואנחנו מדברים על הכפלה של הסכום.

יהושוע רוטברג: צריך להגיע למצב של תוכנית רב שנתית לעיקור וסירוס כל החתולים.

יהושוע רוטברג: אין לנו דרך אחרת.

יהושוע רוטברג: אין לנו דרך אחרת.

יהושוע רוטברג: הגענו למצב בו כלו כל הקיצין.

ציון פיניאן: ד"ר אברהם צרפתי, בבקשה.

אברהם צרפתי: אנחנו כרופאים ברשויות המקומיות תומכים ברעיון הזה.

אברהם צרפתי: אנחנו חושבים שזו הזדמנות נפלאה לתת מענה לבעיה ברמה ארצית.

אברהם צרפתי: כמו שאמר קודמי, אין יותר ביצוע של המתות גורפות.

אברהם צרפתי: חייבים לתת פתרון.

אברהם צרפתי: כיום רשויות מקומיות, כל אחת לפי יכולה או לפי יכולתו של הווטרינר העירוני לשכנע את האנשים האמורים לתת את הכסף.

אברהם צרפתי: בכל מקום שבו התהליך הזה התבצע, זה הוכיח את עצמו.

אברהם צרפתי: זה היה דבר נכון לעשות, אבל עדיין לא מספיק.

אברהם צרפתי: אנחנו בעד העניין.

אברהם צרפתי: זה ייתן מענה לצרכים האלה.

ציון פיניאן: ד"ר משה רפאלוביץ, בבקשה.

משה רפאלוביץ: אני מזכיר ארגון הרופאים הווטרינריים ברשויות המקומיות, והווטרינר העירוני הראשי של אזור גוש דן.

משה רפאלוביץ: אני מטפל ב-10 ערים ומועצות באזור המרכז, ואני מכיר את הבעיה הזו מקרוב.

משה רפאלוביץ: אנחנו מברכים על הדיון והיוזמה.

משה רפאלוביץ: הסכומים שמעלים פה הם סכומים מינימאליים.

משה רפאלוביץ: אנחנו מדברים על בעיה לאומית, שצריכה טיפול בהתאם.

משה רפאלוביץ: המצב של החתולים ברחוב הוא עגום, כפי שראינו במצגת.

משה רפאלוביץ: זן רק פן אחד של העניין.

משה רפאלוביץ: מי שבעיקר סובל מהחתולים האלה הם בני האדם.

משה רפאלוביץ: המטרה של הדיון הזה היא גם עזרה לבני אדם.

משה רפאלוביץ: בני האדם סובלים כאשר החתולים האלה חודרים לתוך הבתים, אוכלים להם מהאוכל שלהם וגורמים להם נזקים.

משה רפאלוביץ: בנוסף, סובלים מזה גם מאכילי החתולים, שרואים את החתולים שלהם בחלק מהמקומות במצב טוב ובחלק אחר של המדינה במצבים איומים ונוראים.

משה רפאלוביץ: מי שמאכיל את החתולים האלה סובל סבל נפשי אמיתי.

משה רפאלוביץ: המענה שניתן היום הוא מענה נקודתי.

משה רפאלוביץ: "תנו לחיות לחיות" ועמותות אחרות עושות עבודה רבה בעניין הזה.

משה רפאלוביץ: הרבה מאוד רשויות מקצות סכומי כסף בינוניים ומטה, כי זה מה שהן מסוגלות, ואז הפתרון הוא פתרון חלקי.

משה רפאלוביץ: ראינו קודם את הנתון שאומר שמחתולה אחת אנחנו מקבלים שרשור של 160 חתולים.

משה רפאלוביץ: כלומר, אם עושים 50% מהעבודה בעצם לא עשינו שום דבר.

משה רפאלוביץ: אם לא עיקרנו את חלק הארי של אוכלוסיית החתולים – 90%-95% - כל מה שעשינו בדרך הוא כמעט חסר משמעות מבחינת מניעת ההתרבות שלהם.

משה רפאלוביץ: לכן, דרוש תקציב גדול.

רונית תירוש: חבל על שקל שמושקע.

משה רפאלוביץ: את זה אני לא רוצה להגיד.

משה רפאלוביץ: אני גם חשבתי ככה פעם.

רונית תירוש: זה לא נותן כלום.

משה רפאלוביץ: זה נכון שזה לא נותן כלום מבחינת מניעת ההתרבות, אבל העיקור החלקי תורם לכך שהחתולים פחות מיוחמים, פחות רבים, פחות מציקים אחד לשני ופחות מציקים לאנשים.

משה רפאלוביץ: יש בזה תועלת רבה.

משה רפאלוביץ: אנחנו רואים שזה מוריד את הסכסוכים בין האוכלוסיות של אוהבי החתולים ושונאי החתולים, מי שאוהב את החתולים יותר ומי שסובל מהם יותר.

משה רפאלוביץ: לכן, דרוש פה תקציב גדול.

משה רפאלוביץ: אני חושב, שהסכום של 9,000,000 שקלים לפיילוט ב-3-4 רשויות אפילו הוא נמוך מדי, אבל בוודאי אי אפשר לרדת ממנו.

ציון פיניאן: נציגת המשרד להגנת הסביבה, בבקשה.

גלי דוידסון: המשרד להגנת הסביבה תמך בתיקון החקיקה.

רונית תירוש: השר הוא יוזם החקיקה.

גלי דוידסון: זה בהחלט מייצג גם את עמדת האגף והמשרד.

גלי דוידסון: אני מסכימה ש-4,500,000 שקלים הוא לא סכום מספיק, בטח לא בפריסה ארצית.

גלי דוידסון: הגדלה של הסכום הזה היא מחויבת המציאות.

גלי דוידסון: הנושא של עיקורים וסירוסים הוא טוב לפתרון מספר בעיות: להתרבות החתולים, לסכסוכי שכנים ולהגדרת החתול כמטרד בקרב האוכלוסייה.

גלי דוידסון: אם עושים את זה לא בהיקפים הנדרשים, אז אולי זה פותר את הבעיה של ההסתכלות על החתול כמפגע, אבל זה לא פותר את הבעיה של ההתרבות.

גלי דוידסון: לכן, אנחנו רואים לנכון להגדיל את התקציב ככל שניתן, ולרכז אותו ברשויות מסוימות.

ציון פיניאן: את יודעת מה אמר חז"ל: שלוש צרות ירדו על העולם, וחסרון כיס גרוע מכולם.

ציון פיניאן: ד"ר דגנית בן דוב, בבקשה.

דגנית בן דוב: כמו שהוזכר פה, החתולים ואנחנו חולקים את אותה סביבה.

דגנית בן דוב: הרבה מאוד מהבעיות הן בעיות של כל הצדדים.

דגנית בן דוב: הסבל הוא סבל של כל הצדדים כשיש ריבוי יתר.

דגנית בן דוב: קידום ושיפור של הרווחה שלהם יקדם את הרווחה של כולנו.

דגנית בן דוב: לגבי הנושא של כן או לא בזבוז כספים – קשה מאוד להגיע לצמצום של מספר חתולי הרחוב.

דגנית בן דוב: למיטב ידיעתי, בשום מקום בעולם לא הצליחו להגיע לצמצום של מספר חתולי רחוב, לא בשיטה של המתה ולא בשיטה של עיקור או סירוס.

דגנית בן דוב: יחד עם זה, כאשר מדברים על עיקור או סירוס חשוב מאוד לזכור גם את ההשפעה הנקודתית.

דגנית בן דוב: חתול רחוב שעבר סירוס או עיקור, הרווחה של אותם פרטים עולה בצורה משמעותית, וכך גם הרווחה הסביבתית של התושבים האחרים באותה הסביבה: בני אדם וחיות מחמד אחרות.

דגנית בן דוב: גם אם לא מצליחים להשיג את האפקט של הורדת מספר החתולים המשוטטים בסביבה, יש אפקטים אחרים.

יהודית גידלי: מן הסתם ברגע שיש עיקור או סירוס זה מוריד את המספר של חתולים הרחוב.

דגנית בן דוב: לא, כי צריך לזכור את התמונה היותר רחבה.

דגנית בן דוב: אחת הבעיות של חתולים, שהפכה אותם לאחד מהיצורים היותר אומללים בסביבה שלנו, זו יכולת ההישרדות שלהם ויכולת ההתרבות הגבוהה שלהם.

דגנית בן דוב: חתול הוא בעל חיים שיכול להתאים עצמו מהר מאוד למגוון גדול מאוד של סביבות.

דגנית בן דוב: אנחנו יצרנו עבורם סביבה מאוד לא תומכת ומאוד פוגענית – מגוון גדול של מזונות בפחי אשפה וזבל לא מטופל ומגוון גדול מאוד של מקומות מסתור.

דגנית בן דוב: זה מאפשר להם, גם כאשר הם פצועים, לשרוד במשך חודשים עד אשר הם מתים ממחלות שונות.

דגנית בן דוב: יכולת ההתרבות שלהם היא יכולת גבוהה.

דגנית בן דוב: בסביבה עירונית למעלה מ-90% מגורי החתולים שנולדים ברחוב מתים לפני גיל שנה.

דגנית בן דוב: אם הצלחנו לעקר ולסרס חצי מהאוכלוסייה, מספר הגורים הנולדים יקטן אבל מספר הגורים השורדים יגדל וגודל האוכלוסייה יישאר כמו שהוא, והסבל הנלווה לחיים של אותם חתולים יישאר.

דגנית בן דוב: גור שמת בגיל שבוע-שבועיים סובל פחות מגור שמגיע לגיל חצי שנה ומת כי אותו פגע בו והוא גוסס בצדי הדרך.

דגנית בן דוב: מאחר וחלק גדול מאוד מהסבל קשור למספר הגורים, העיקור והסירוס יוריד בצורה משמעותית את הסבל של בעלי וחלק גדול מהמטרדים הקשורים לנוכחות של הגורים: אמהות שהן יותר תוקפניות, הגורים עצמם.

דגנית בן דוב: יש כאלה שמגדירים מטרד שהם יוצאים מחנייה ודורסים גור של חתולים.

דגנית בן דוב: יש כאלה שמגדירים את זה כמשהו שנכנס ללב ונכנס לחלומות.

דגנית בן דוב: כפי שהוזכר פה, אם ניקח סכומי כסף ונפזר בכל הארץ היעילות תהיה אפסית.

דגנית בן דוב: צריך למצוא מנגנון שיאפשר לעשות את זה אזור-אזור.

דגנית בן דוב: אם נצליח להגיע באזור מוגבל ומוגדר לסירוס או עיקור של 80%-90% מהחתולים, עדיין, לפני שעוברים לאזור חדש, צריך לזכור שחייבים להמשיך ולהקצות כספים לאותו אזור שטופל.

דגנית בן דוב: אם לא נמשיך בכל שנה לעקר באותו אזור, אותם 10% שפספסנו יובילו אותנו תוך 3 שנים יחזירו אותנו למצב הקודם.

דגנית בן דוב: חשוב לבנות מנגנון שיכסה את כל הנקודות האלה.

ציון פיניאן: רשות הדיבור לנציג משרד הפנים.

איתי קורן: בסך הכל יש פה קונצנזוס של תמיכה בחוק הזה.

איתי קורן: משרד הפנים, ככל שהוא יוכל לסייע לרשויות, הוא יעשה זאת.

ציון פיניאן: ד"ר דב לרנר, בבקשה.

דב לרנר: אני מנהל השירות הווטרינרי בעיריית עכו.

דב לרנר: אני רציתי להציג פן קצת אחר.

דב לרנר: אני אתן לכם דוגמא אחת מחודש אוקטובר - 114 תלונות שהגיעו לווטרינריה לגבי 43 פגרים, 7 תלונות על חתולים משוטטים שמטרידים, 1 המלטה בחדר מדרגות, 1 תקוע ושני מקרים של התעללות בחתולים.

דב לרנר: מדובר בשכונה שנמאס לה מהחתולים, אז הילדים פשוט יוצאים ומרוצצים את הראש של החתולים עם אבנים.

דב לרנר: פן נוסף שלא הוזכר כאן, הוא שכאשר החתולים מתרבים בכמות גדולה הם משמידים את הטבע באופן טוטאלי.

דב לרנר: הם אוכלים את כל הזוחלים ואת כל המכרסמים שישנם בסביבה, ופשוט משנים את האיזון של הטבע.

דב לרנר: זו אחת הצרות הכי גדולות של העולם המערבי באזורי מגורים.

דב לרנר: דבר נוסף, חתול מעוקר תופס את הטריטוריה שלו באיזשהו מקום, אחרי שהוא התרגל להיות שם והוא גם לא מרשה לאחרים להיכנס.

דב לרנר: כאשר מעקרים חתולים, בנוסף לזה שאין התרבות גם לא באים הרבה חתולים מבחוץ.

דב לרנר: לי יש 6 חתולים בבית.

דב לרנר: חתול אחד שלי שווה במשקלו 4 חתולי רחוב.

דב לרנר: צריך להוסיף את זה לכל מה שדיברו.

דב לרנר: בעכו יש שכונות מבודדות ויש שכונות צמודות, והיינו שמחים להיכנס לפיילוט המדובר.

דב לרנר: את האיזון של הטבע.

דב לרנר: אני נמצא שלוש שנים בעיר, והצלחתי לשכנע שיעשו שני מבצעי עיקור וסירוס.

דב לרנר: ההיקף של אחד מהם היה קטן וכלל 300 חתולים.

דב לרנר: אין ספק, שלתקופה מסוימת, בשכונה בה זה התבצע מרגישים רווחה.

ציון פיניאן: גברת אתי אלטמן, בבקשה.

אתי אלטמן: אני תומכת בכל מה שאמר עו"ד רוטברג.

אתי אלטמן: הגיע הזמן לעשות לזה סוף ולעקר ולסרס את חתולי הרחוב.

אתי אלטמן: אי אפשר יותר להמשיך ככה.

אתי אלטמן: במרץ מתחילה עונת ההמלטות, ואני לא רוצה להגיע לחודש הזה.

אתי אלטמן: המדינה חייבת לתת תקציב לסירוס ועיקור.

אתי אלטמן: אני חושבת שיש כאן הזנחה של שנים, של ממשלות ישראל לדורותיהן, שלא טיפלו בנושא.

אתי אלטמן: עכשיו המדינה חייבת לתת תקציב.

ציון פיניאן: ד"ר יונתן, בבקשה.

יונתן ליטווין: אני יו"ר ארגון הרופאים הווטרינריים לחיות מחמד.

יונתן ליטווין: לסבל של החתולים כל הרופאים הפרטיים עדים.

יונתן ליטווין: אלינו מגיעים כל יום האנשים הטובים, שמביאים את החתולים הסובלים.

יונתן ליטווין: אנחנו משתדלים לעזור להם, כל אחד מאיתנו כפי יכולתו.

יונתן ליטווין: יחד עם זה, היכולת שלנו לעזור היא מאוד מוגבלת.

יונתן ליטווין: מאכילי החתולים מגיעים אלינו, ואנחנו לא יכולים לעזור להם.

יונתן ליטווין: אני חושב, שהגישה הקלה והזמינה לעשות את המבצעים האלה, כפי שעשינו עם הכלבים, הוא דרך המרפאות.

יונתן ליטווין: אנחנו זמינים להם, ואני לא רואה סיבה שלא לרתום את האזרחים הטובים מסביב לעניין הזה.

יונתן ליטווין: יש הרבה אנשים שמאכילים חתולי רחוב.

יונתן ליטווין: אם יעזרו לנו על ידי סבסוד של העיקור, הם גם יהיו מוכנים להוציא כסף מהכיס שלהם.

יונתן ליטווין: כך נוכל להגיע למספר הרבה יותר גדול של חתולים.

יונתן ליטווין: זו החמצה שלא בונים על המנגנון שלנו שהוא בלי שולי רווח.

שרית איילון: בשכונה שלי אני עצמי עושה עיקורים וסירוסים באופן מאסיבי ואינטנסיבי על חשבוני, ולעיתים אני נעזרת בעמותה.

שרית איילון: אני רוצה לומר לכם, שמספר החתולים קטן, אין גורים.

שרית איילון: אני מבינה שלא כל אזרח יכול לעשות את זה.

שרית איילון: אנשים באים וזורקים אצלי גורים, כי הם יודעים שאני מאכילה ומטפלת.

שרית איילון: לא קורה שחתולה תמליט גורים.

שרית איילון: החתולים שומרים על הטריטוריה.

שרית איילון: יש זכר שלא נותן לאף אחד להתקרב.

שרית איילון: נשאר אותו מספר של חתולים.

רונית תירוש: מהו משך חייו של חתול?

שרית איילון: החתולים אצלי בני 12, והם גדולים, יפים וחיוניים.

שרית איילון: לפני שאני הגעתי, השכנים התלוננו.

שרית איילון: מאז שאני הגעתי לגור שם והתחלתי במסע האינטנסיבי הזה, לא רק שאין תלונות אלא שהם גם מורידים אוכל לחתולים בצורה נקייה ומסודרת.

שרית איילון: הם פשוט אוהבים את החתולים.

שרית איילון: אם היתה פעם התעללות, היום יש מצב הפוך.

שרית איילון: פתאום הם גילו את עולם החתולים, כי הם בריאים, לא מזיקים לאף אחד ולא נכנסים לחדר המדרגות.

שרית איילון: מספרם גדל רק בגלל שמביאים לי חתולים, כי יודעים שאני מטפלת.

שרית איילון: אם זה ייעשה באופן אינטנסיבי, זה מוכח שזה יעיל.

משה כהן: אני מארגון "נוח" – ארגון הגג של הארגונים להגנה על בעלי החיים.

משה כהן: אנחנו מייצגים את רוב העמותות בארץ.

משה כהן: דובר כאן בעיה לאומית.

משה כהן: חשוב להדגיש, שגם כאשר המיתו חתולי רחוב בעבר, דובר על 3%-4% מהאוכלוסייה.

משה כהן: לא מדובר פה בתופעה חדשה.

משה כהן: זה לא שהפסיקו להמית חתולי רחוב ואז יש בעיה של פיצוץ אוכלוסין.

משה כהן: הבעיה תמיד היתה.

משה כהן: כרגע אנחנו רוצים לשפר את חייהם של חתולי הרחוב, ואנחנו יותר מתקדמים בנושא של הבנה בנושא מטרדים.

משה כהן: במקביל, בשיתוף הרשויות, אנחנו מתחילים לעבוד בנושא של הגברת מודעות, גישורים והסברה.

משה כהן: זה גם כן ישפר את היעילות של החתולים.

ציון פיניאן: חה"כ גנאים, האם אתה רוצה לומר משהו?

מסעוד גנאים: אני באתי כי יש לי חתול בבית.

מסעוד גנאים: אני בעד שנהיה בני אדם כלפי החיות.

מסעוד גנאים: אצלנו בסכנין הרחובות מלאים חתולים משוטטים.

מסעוד גנאים: המצב נורא ואיום.

מסעוד גנאים: אני בעד הצעד של "תנו לחיות לחיות", כדי להקל מסבלם של החתולים ושל בני האדם.

יהושוע רוטברג: נדמה שכולם תמימי דעים.

יהושוע רוטברג: לגבי מה שאמרה ד"ר בן דב – לגבי השאלה אם העיקור והסירוס יעילים או לא, הנתונים שבידנו מראים אחרת.

יהושוע רוטברג: מניסיוננו מספר החתולים כן יורד.

יהושוע רוטברג: העובדה שאנחנו חושבים שעיקור וסירוס עוזר ומשרד החקלאות לא בטוח שזה עוזר, היא בדיוק הסיבה שצריך פיילוט מדעי, מדויק עם מסקנות.

יהושוע רוטברג: יש לנו 4,500,000 שקלים לפי החוק, ואנחנו מבקשים להכפיל את התקציב ולהוציא את הכסף בצורה מושכלת עם תועלת לעתיד.

דב לרנר: רציתי להוסיף ולומר, כי המבצע לא יהיה יעיל אם לא ימשיכו בו.

דב לרנר: בעכו אין הרבה פינות האכלה.

דב לרנר: אני רוצה לחזק את דבריה של הגברת, שלאחר שהחתולים מעוקרים ויש פינות האכלה, השכנים פחות מוטרדים.

דב לרנר: ברגע שאין פינות האכלה, יש גם לכלוך בצורה נוראה.

דב לרנר: ההצעה שלי, היא לא רק תוכנית עיקור, אלא שיהיה גם תקציב קטן שאפשר יהיה להביא לאט-לאט חתולים לווטרינר פרטי או לכל גוף אחר.

דב לרנר: כאשר יש מומנטום, אנשים מבינים את החשיבות ואז בהחלט רואים את התוצאות.

דב לרנר: כאשר מסתובבים באירופה זה נראה קצת אחרת.

דב לרנר: במדינה שלנו יש די הרבה אלימות ברחוב, וצריך להראות שאנחנו קצת הומניים.

דב לרנר: זה מוסיף הרבה גם לתרבות וגם לחינוך.

שאדי בסול: אנחנו לא רואים כאן נציג משרד האוצר.

שאדי בסול: אנחנו בעד כל הצעה כזו.

שאדי בסול: השאלה היא שאלה של כסף.

אתי אלטמן: היום יש שיתוף פעולה מלא של השירותים הווטרינריים והארגונים.

אתי אלטמן: הגענו למסקנה שאנחנו חייבים לפתור את העניין.

ציון פיניאן: אני רוצה לסכם את הישיבה.

ציון פיניאן: הוועדה קובעת, כי יש צורך מיידי בהתמודדות עם בעיית חתולי הרחוב.

ציון פיניאן: הוועדה קוראת למשרד החקלאות ולשר החקלאות לביצוע פיילוט במודל TNR ב-4-5 יישובים, כאשר תוחמים את האזורים.

ציון פיניאן: הוועדה ממליצה על גיבוש דרכי פעולה והכנת תוכנית רב שנתית לפתרון בעיית חתולי הרחוב בארץ כולה.

ציון פיניאן: הוועדה תתכנס לישיבה נוספת כדי לשמוע על התקדמות המהלכים בנושא, כמו גם על התוכנית האסטרטגית לארץ כולה.

ציון פיניאן: תודה רבה, הישיבה נעולה.