הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 18, 2009-12-22 12:00

מוחמד ברכה: שלום לכולם.

מוחמד ברכה: אנחנו מקיימים את הדיון בעקבות כתבה שהתפרסמה במקומון "כלבו" בחיפה ב-28 לנובמבר 2009.

מוחמד ברכה: הכותרת: ב-3 בינואר תלמידים ידעו על שיפורים בבתי הספר.

מוחמד ברכה: על יוזמה ב- face book של תלמידים וכאלה שאינם תלמידים.

מוחמד ברכה: בחורה צעירה בת 25, קבעו את ה-3 בינואר כיום האלכוהול.

מוחמד ברכה: המגמה היא שהתלמידים יחקרו השפעות של האלכוהול.

מוחמד ברכה: ערב לפני יום האלכוהול יתכנסו בבית הספר וישתו עד שעת הלימודים ויגיעו לבתי ספר שיכורים.

מוחמד ברכה: מזכירים שם כל מיני סיבות.

מוחמד ברכה: למשל, שזה מחאה נגד ההורים, מחאה נגד המורים.

מוחמד ברכה: זה קיצור שעות לימודים.

מוחמד ברכה: אני חושב שאפשר למחות נגד הורים או מורים אבל מכאן ועד לבטא את זה באמצעים הרסניים, גם מנוגדים לחוק אני חושב שזו גוזמה.

מוחמד ברכה: בעקבות הכתבה היתה לי שיחה עם ראש עיריית חיפה מר יונה יהב.

מוחמד ברכה: לכל הדעות עצם היוזמה של התלמידים לקיים אירוע כזה ב-3 לינואר מעוררת חלחלה.

מוחמד ברכה: אנחנו בוועדה ששומעים במשך תקופה ארוכה על סמים סימנו לעצמנו שציבור היעד העיקרי שאנחנו רוצים לטפל בו זה הנוער.

מוחמד ברכה: בכל מקרה אני מקווה שנשמע היום את נציגי משרד החינוך ונציגי עיריית חיפה וגם את נציגי המשטרה איך הם מתמודדים עם העניין הזה.

מוחמד ברכה: אנחנו רואים את זה בחומרה רבה ומבקשים מהם לחדול.

מוחמד ברכה: המועד שנקבע ליום האלכוהול זה בעוד שבועיים ועל כן אנחנו צריכים להיערך שדבר כזה לא יהיה לו שום מקום במערכת החינוך בקרב תלמידים.

מוחמד ברכה: זה דבר מאוד נחוץ שתלמידים ידעו ויהיו מעורבים גם חברתית וגם פדגוגית אבל צורת הביטוי הזאת אין לה מקום.

מוחמד ברכה: יש למנוע את זה עם אפס סובלנות.

מוחמד ברכה: הדבר מסוכן מיוחד מפני שהדברים אמורים לא לגבי שמיניסטים או שביעיסטים אלא מדברים על כיתה ח' עד י"ב ואפילו יש כאלה שאומרים החל מכיתה ז' שהם יכולים להצטרף ליום השכרות.

מוחמד ברכה: על כן אני קובע מראש שאנחנו כוועדה לא מאשרים דבר כזה.

מוחמד ברכה: אם יש אנשים בוגרים שמעורבים בזה, אם זו הבחורה בת ה-25 ומי שלא יהיה, כי שם מדובר להיעזר בבני 18 ומעלה כדי שיקנו את האלכוהול.

מוחמד ברכה: על פי חוק אסור להם.

מוחמד ברכה: כל מי שמעורב ביוזמה הזו והוצאתה לפועל צריך להתרות בו.

מוחמד ברכה: לפני כמה שבועות היה לנו דיון בוועדה הזו בנושא האחריות הפלילית של קטינים ואנחנו הסתייגנו מהטלת אחריות פלילית על קטינים, ואני עדיין מחזיק באותה דעה.

מוחמד ברכה: זה לא אומר שנהיה סלחנים כלפי דברים כאלה.

מוחמד ברכה: אני פונה עכשיו לנציגה מחיפה.

אורית שפירו: הפנייה לבני הנוער היא מאוד משמעותית.

אורית שפירו: העלו את זה למודעות דרך עיתונות מקומית אבל ההיענות והקריאה היא קריאה ארצית.

אורית שפירו: באופן עקרוני הפעילויות שאנחנו מקיימים לבני נוער על ידי אנשי מקצוע.

אורית שפירו: כרגע יש לנו 60 סדנאות למורים, על הקשר בינם לבין הילדים, איך לדבר איתם על נושא של סמים ואלכוהול, מה הסיכונים.

אורית שפירו: הסדנאות האלה מתקיימות בעברית, ערבית, אמהרית ורוסית.

אורית שפירו: זה תהליך שמתמשך.

אורית שפירו: לבני נוער יש אותו מספר של סדנאות.

אורית שפירו: רק שם אנחנו לא נותנים מידע שלא יגידו, וואללה את זה עוד לא ניסיתי, נשמע לי מעניין.

אורית שפירו: אנחנו יותר מדברים על כישורי חיים ועל היכולת לומר לא.

אורית שפירו: על ההשפעה של הקבוצה, איפה האחריות שלי.

אורית שפירו: איך זה משפיע על הבית, על הקהילה, על המשפחה.

אורית שפירו: ואנחנו מנסים דרך הסדנאות האלה לאתר בני נוער שנמצאים בהתנהלות מסוכנת ולהציב כנגד זה עמדות חיוביות ולהעביר אותם לגורמים המקצועיים.

אורית שפירו: מה שאנחנו רואים כרגע זו נקודה אחרת שהיא מאוד קריטית, מאוד משמעותית, נקודת שיא.

אורית שפירו: אבל יש כאלה לאורך כל השנה.

אורית שפירו: הם לא מועלים ל- face book והם לא בכמות כזאת של כמעט קריאה למרד.

אורית שפירו: עבודה ממוקדת ברגע שנודע על זה מה-face book, קודם כל ראש העיר כתב מכתבים אישיים לכל בני הנוער לקחת אחריות, לבדוק מה הם עושים, לא לעשות את זה.

אורית שפירו: הוא עוד דיבר על נושא העדר, ההיסחפות, הליכה בעקבות העדר.

אורית שפירו: ראש מערכת החינוך והתרבות רחל מתוקי כינסה את כל המנהלים בעירייה וביחד הם קבעו כיצד ינהגו ביום הזה בבית ספר בהתאם גם לנוהל שמשרד החינוך הוציא אך ביום ראשון, לעניות דעתי, איך מצופה להתנהג בתוך בתי הספר.

אורית שפירו: היתה ישיבה עם מועצת הנוער בשביל לחדד איתם את המסרים שצריך לחדד לבני נוער בשיחות הפורמאליות והבלתי פורמאליות שהם מקיימים.

אורית שפירו: בנוסף יש לנו מכלול פעילויות שאנחנו עושים במהלך החודש הזה.

אורית שפירו: התחלנו כבר בתחילת החודש ב-7 בתי ספר.

אורית שפירו: נבחרו 150 ילדים כעמיתים שהוכשרו במשך יומיים לעבודה ממוקדת על איך מגיבים להתנהגות כזאת.

אורית שפירו: שהם יצפו גם בתוך המערכת הבית ספרית וגם מחוצה לה.

אורית שפירו: איך לנהל את הדיאלוג עם בני נוער שמתחילים לדבר על נושא של אלכוהול?

אורית שפירו: בערב גם הוזמנו ההורים של העמיתים כ-300 איש ובעצם שוחחנו על נושא האלכוהול והחיזוק של ההורים את העמיתים כי זה תפקיד מאוד קשה כשאתה בעצם אאוטסיידר, מה אכפת לך?

אורית שפירו: כולם שותים, מה אתה בכלל מעיר לנו?

אורית שפירו: בני הנוער עצמם שנטלו את המשימה על שכמם צריכים הרבה כוח.

אורית שפירו: בנוסף ב-8 לחודש הזמנו את כל המורים והמנהלים באשר הם בעיריית חיפה, 4 שעות, שמתוכן היה שעה וחצי הכשרה ממוקדת והעמקה על נושא של השלכות האלכוהול והשפעות של האלכוהול, דברים שהם לא ברורים מאליהם ולא ידועים.

אורית שפירו: ואחר כך הצוותים התכנסו לתת קבוצות בהתאם לגילאים: יסודי, על יסודי, מורים לאנגלית.

אורית שפירו: כל אחד בשיעורים שלו יכול להעלות את הדיון הזה על סדר היום.

אורית שפירו: ב-9 לחודש עשינו אותו דבר עם מורי הספורט.

אורית שפירו: הצגנו להם ערכה שהרשות הלאומית למלחמה בסמים בנתה כדי שהם ישלבו את הנושא הזה בתוך המערך שלהם.

אורית שפירו: זה ברור לכל מי שיושב פה שסמים ואלכוהול משנים מצב תודעה.

אורית שפירו: ב-24 לחודש, השבוע, אנחנו מקיימים מפגש לילה להורים כאשר המפגש מתחיל ב-9:30 בערב והוא יימשך עד השעה 3 לפנות בוקר.

אורית שפירו: אנחנו מתחילים עם הרצאה ולמידה למה בני נוער בעצם פונים לחומרים האלה, מה ההבדלים בין התרבות שלנו, איך אנחנו ואיך הם.

אורית שפירו: הם זה הילדים ואנחנו זה המבוגרים, איפה לפעמים יש קצר במקום הזה ומה צריך לעשות, ללכת על הגשר הזה, איך לצמצם את התופעה.

אורית שפירו: ואחר כך קבוצה של הורים המשיכו למועדון לילה בכדי להיות מחוברים למה שהילדים שלהם חווים.

אורית שפירו: זה לא עוזר שיש הורים בגיל 40 או 50 או 60 שעשרים, שלושים שנה לא היו במועדון לילה, לא מבינים בכלל את התרבות ואת השפה של בני הנוער, מנסים לבוא לדיון עם בני הנוער, ובני הנוער ינפנפו אותם מיד והם יגידו, מה אתם יודעים?

אורית שפירו: בזמנכם זה היה ככה, היום זה אחרת.

אורית שפירו: בשביל שההורים ידעו מה איך זה אחרת היום אנחנו לוקחים אותם למקום האחר שיחוו בדרך בלתי אמצעית ואז הדיאלוג בינם לבין ילדיהם יהיה ממקום של הבנה ומידע מעודכן.

אורית שפירו: ב-27 לחודש יש לנו מפגש עם נאמנים של בתי ספר.

אורית שפירו: בעצם גייסנו פונקציה חדשה שהיא לא ועד ההורים אלא נאמנים בתוך בתי ספר שמתגייסים רק לנושא של סמים ואלכוהול.

אורית שפירו: התפקיד שלהם הוא לגייס כל פעם שאנחנו נקרא להורים את מכלול ההורים בתוך בתי הספר לפעילות.

אורית שפירו: מי כמונו יודעים כהורים לבית הספר לאיזשהו מפגש תמיד אנחנו עסוקים ויש לנו כל כך הרבה דברים אחרים לעשות.

אורית שפירו: אנחנו באים אחרי יום עבודה מתיש ובדרך כלל בכיתה של 30 תלמידים אם יבואו 15 הורים זה ייחשב הצלחה.

אורית שפירו: אנחנו רוצים שכל פעילות שאנחנו מקיימים להורים לא יבואו 30% יבואו 80% מכלל ההורים לדיון הזה.

אורית שפירו: ולכן גייסנו את הנאמנים כנגד בעיית הסמים והאלכוהול.

אורית שפירו: אנחנו מכשירים אותם כיצד לנהל את הדיאלוג עם כלל ההורים.

אורית שפירו: ב-28 לחודש פעילות לכלל ההורים דוברי הרוסית בחיפה עם דיון אחר כך בנושא ההתמכרויות.

אורית שפירו: עם הקשיים של העלייה.

אורית שפירו: רוב ההורים ממוצא רוסי שמגיעים אלינו נמצאים כבר בארץ 10 שנים.

אורית שפירו: העברית שגורה בפיהם.

אורית שפירו: אבל למרות זאת כל הפעילות הזאת תיעשה ברוסית כדי לחבר אותם לתכנים שלהם, לתרבות שלהם, וגם הדיון המקצועי אחר כך יהיה בשפה הרוסית.

אורית שפירו: ב-29 לחודש אנחנו מקיימים פעילות עם 18 קבוצות של מד"צים, מדריכים צעירים.

אורית שפירו: הקבוצות האלה הן קבוצות עם מגוון פעילויות עירוניות.

אורית שפירו: במהלך השבוע הזה שבו אנחנו נמצאים כל הקבוצות האלה, אחד לאחד, עברו הכשרה מקדימה לקראת הפעילות הזאת.

אורית שפירו: ב-29 זה יהיה ערב שיא שבו אנחנו נעלה הצגה שמדברת בצורה ממוקדת על האחריות שלנו, למה בכלל אנחנו רוצים אלכוהול?

אורית שפירו: מאיפה זה בא לנו?

אורית שפירו: איך אנחנו אומרים לא כשמישהו מציע לנו, אם אנחנו רוצים בכלל להגיד לא, אולי אנחנו לא רוצים.

אורית שפירו: אז קצת להתחבר למה שאנחנו רוצים.

אורית שפירו: ואחרי המפגש הזה עוד פעם, כל אחת מ-18 הקבוצות יוצאות לדיון, כל אחד במסגרת הקבוצה שלו.

אורית שפירו: ב-30 לחודש פעילות ממוקדת לכלל ההורים לחטיבה העליונה.

אורית שפירו: אנחנו מעלים את ההצגה "ילדים של אלכוהול" ואחריה אנחנו מביאים מישהי שמתמחה בעבודה מול הורים וילדים בהתמכרויות כאשר התפקיד שלה הוא מאוד ממוקד, עד 3 ימים לפני הפעילות, ושם אנחנו ניתן כלים תכליתיים.

אורית שפירו: גמרתם הרגע פעילות הערב, מה אתם הולכים להגיד לילדים שלכם?

אורית שפירו: הם בוגרים, כיתות י', י"א, י"ב.

אורית שפירו: האם אתם הולכים להתייחס למה שקורה?

אורית שפירו: מה אתם יודעים על ה-3 בחודש?

אורית שפירו: חלק מההורים לא יודעים, שנית אם הם יודעים הם לא יודעים מה זה face book.

אורית שפירו: אם הם כבר יודעים מה זה face book הם לא יודעים איך לדבר עם הילדים שלהם על מה הציפיות שלהם כי העמדה שלהם בכלל לא ברורה.

אורית שפירו: כיתות י"א, אנחנו נותנים לשתות אלכוהול או לא נותנים להם לשתות אלכוהול?

אורית שפירו: כיתות ד' או ה' זה ברור לנו – לא.

אורית שפירו: כיתה י"א, הילד יגיד, סליחה, אימא, אבא, איפה אתם חיים?

אורית שפירו: אני בשליטה מוחלטת.

אורית שפירו: בטח שזה לא טוב.

אורית שפירו: אבל פעם אחת בחודש מה את עושה מזה בכלל סיפור?

אורית שפירו: תעזבי, תרדי מזה.

אורית שפירו: אנחנו נותנים כלים איך להתחיל לדבר דווקא עם הבוגרים על נושא של אלכוהול.

אורית שפירו: אנחנו כל השנים לאורך כל השנה עוסקים בפעילות הזאת.

אורית שפירו: אנחנו לא מאמינים בפעילות שיא.

אורית שפירו: אנחנו חידדנו את כל המפגשים האלה עם הנושא של אלכוהול לקראת ה-3 בחודש.

אורית שפירו: כמובן שהמכתב של יונה הוא ממוקד.

אורית שפירו: כמובן שהפגישה עם המנהלים על זה ממוקדת.

אורית שפירו: הפגישה עם מועצת הנוער ממוקדת.

שמאי גולן: יש לנו התלבטות קשה ברשות למלחמה בסמים ובאלכוהול איך צריך להתייחס לעניין הזה.

שמאי גולן: קיימנו פגישה עם מנכ"ל משרד החינוך לגבש מהלך משותף בעניין הזה.

שמאי גולן: איך אנחנו מתייחסים קונקרטית לאירוע הזה?

שמאי גולן: כי הרי יש שתי אפשרויות.

שמאי גולן: אני יותר פסימי מאחרים.

שמאי גולן: אני טוען שבסופו של דבר ב-3 לחודש, לא ב-3000 בתי ספר אבל ב-10-20 בתי ספר אנחנו נראה את הילדים בהפסקת 10 מוציאים בקבוקי וודקה שהם כבר החביאו אותם שלשום, הם לא יחכו הרי ליום הזה, ונראה בתי ספר ברחבי הארץ שיפתחו ויעשו מזה חגיגה.

שמאי גולן: ונראה שם את התקשורת המקומית או הארצית.

שמאי גולן: הילדים כבר ידאגו להביא אותם.

שמאי גולן: אם אתם חושבים שזה לא יקרה אז אנחנו יכולים כולנו לצאת לחופש מחר.

שמאי גולן: צריך לקחת בחשבון שזה יקרה.

שמאי גולן: בתוך משרד החינוך כבר עושים את המעשים שעשו.

מוחמד ברכה: בשנה שעברה זה היה אבל במימדים קטנים.

שמאי גולן: השאלה שאנחנו צריכים להתלבט בה היא האם אנחנו צריכים להגיב ואיך להגיב.

שמאי גולן: האם אנחנו כמדינה צריכים נניח לצאת עם מודעה בעיתון בקול קורא להורים, הורים שימו לב וכו'.

שמאי גולן: ישנן שתי אפשרויות.

שמאי גולן: אם אתה תצא בקול קורא כזה להורים אתה יכול למנף את האירוע לילדים האלה.

שמאי גולן: והאם פניה כזאת תצליח למנוע את האירוע זה סימן שאלה.

שמאי גולן: נכון להיום העמדה שלנו כרשות היא שמה שעושה משרד החינוך בתיאום איתם זה בסדר גמור.

שמאי גולן: וכלפי חוץ אנחנו לא מציעים לתקוע בשופרות במצלתיים וברעש.

שמאי גולן: לא מציעים את זה כרגע.

שמאי גולן: אנחנו נתכנס עוד פעם בשבוע הבא לקראת האירוע.

שמאי גולן: נכון להיום אנחנו לא מציעים שלא אנחנו, ולא נבחרי ציבור ולא ראשי ערים יצאו ויקראו קול קורא נגד.

שמאי גולן: כי זה לא עשוי למנוע את זה לדעתנו.

שמאי גולן: לא צריך למנף את זה.

שמאי גולן: נקודתית אם מנהל בית ספר יודע, יש לו מודיעין שלו בקרב הילדים, שהולך לקרות אצלו משהו שייכנס בהם בכוח ויזהיר אותם ולא ייתן שזה יקרה בתוך בית ספר.

מוחמד ברכה: אני ארצה לשמוע את נציג המשטרה.

אלון גרוסמן: במידה ויתבצעו עבירות באירוע האמור ובשתיית האלכוהול הם יגיעו למצב של שכרות ננסה להגיע אליהם.

אלון גרוסמן: אבל שתיית אלכוהול אין עבירה.

אלון גרוסמן: זה לא כמו הדחה לסמים.

אלון גרוסמן: הם גם לא עושים את זה בסתר.

אלון גרוסמן: הם יודעים את זה בדיוק שאין פה עבירה ולכן הם לא חוששים לשתות.

שמאי גולן: העבירה היא אם זה נעשה בתוך חצר בית ספר כי אז הם עוברים על הנהלים שהוצאו על ידי משרד החינוך.

מוחמד ברכה: לגבי שתייה בתחום בית ספר זה ברור.

מוחמד ברכה: אבל אין פה חוליה שצריך לטפל בה?

אלון גרוסמן: החוליה היחידה שבה אנחנו צריכים לטפל ואנחנו מטפלים גם במשך כל השנה ונטפל יותר בימים האלה זו אותה חוליה של פיצוציות או כל המקומות שמוכרים את האלכוהול לקטינים.

אלון גרוסמן: שוב, הם יודעים איך לעשות את זה, ומי שראה אתמול בטלוויזיה הם נותנים לבגיר שירכוש עבורם.

אלון גרוסמן: אנחנו מוגבלים רק לפעול לפי החוק.

אלון גרוסמן: כרגע זה עוד לא נחקק אבל זה יהיה חוק בשורות החוקים שעומדת להיות, אז גם מי שירכוש עבור קטין יעבור עבירה ואז נאכוף את החוק כנגדו.

מוחמד ברכה: אתה ודאי מתכוון להצעת החוק בדיון בממשלה, בין 4 חוקים.

מוחמד ברכה: האם צץ בעקבות זה דברים מיוחדים שאתם רוצים?

אלון גרוסמן: לא.

אלון גרוסמן: אני חושב שזה אותם דברים שאנחנו ביקשנו, אותן סמכויות שביקשנו.

אלון גרוסמן: אם אנחנו באמת נקבל את אותן סמכויות שדיברנו עליהן של השמדה והחרמה אז אנחנו נוכל להגיע לאזור ביתי הספר ולראות אותם באמצע אקט השתייה ולהחרים ולהשמיד.

אלון גרוסמן: לגבי כל אותם דברים שביקשנו אם הם ייכנסו לחוק יכולים להקל ואנחנו נוכל לפעול ביתר נחרצות.

שוש צימרמן: אני רוצה להסב את תשומת הלב למשהו שלא עלה כאן עד כה.

שוש צימרמן: זה לא קול אחיד של בני הנוער שמקדם את ההתארגנות הזאת.

שוש צימרמן: חשוב להגיד את זה כי לבני הנוער יש הרבה השפעה על מה שיקרה.

שוש צימרמן: דבר נוסף, אני נכנסתי ל-face book שלשום וראיתי שההודעה האחרונה היתה מה-11 לדצמבר.

שוש צימרמן: זאת אומרת שיש איזושהי ארגעה או ירידה באינטנסיביות של הדברים.

שוש צימרמן: זה לא אומר להתעלם.

שוש צימרמן: הדבר הכי חשוב זה לשמוע את הקולות האחרים.

מוחמד ברכה: אנחנו לא צריכים לטפל בבריאים.

מוחמד ברכה: 90% הם בסדר אבל מדובר באותם 10% שמשתכרים או 5%

נופר סלמן: יש לי שאלה אם כבר.

נופר סלמן: לא קורה שילד מגיע שיכור/עם בקבוק אלכוהול, עכשיו יוצא חוזר מנכ"ל שתהיה אפשרות למנהל בית הספר לעשות חיפושים בתיקים.

נופר סלמן: אבל במידה וחיפשו, מה עושים אם אותו ילד?

נופר סלמן: לאן שולחים אותו?

נופר סלמן: הביתה?

נופר סלמן: מה תעשי איתו?

נופר סלמן: לא תכניסי אותו לבית ספר?

נופר סלמן: זה מה שמטריד אותי בתור ילדה שמגיעה ליום הזה.

נופר סלמן: מה אני אמורה להגיד להם, תלכו הביתה.

נופר סלמן: אל תיכנסו.

שוש צימרמן: יצאו הנחיות ברורות מטעם משרד החינוך שאין לאפשר כניסה של אלכוהול לבית הספר.

שוש צימרמן: באשר לילד שיכור.

שוש צימרמן: יש מגוון של אפשרויות השעיה, להכריז על זה כאירוע חמור, להזמין הורים, לשלוח הביתה.

שוש צימרמן: יש למנהל מספר אפשרויות.

נופר סלמן: פיזית, ילד שיכור, איך שולחים הביתה?

שוש צימרמן: מצלצלים להורים שיבואו לקחת אותו.

שוש צימרמן: בדיוק בגלל זה יש שיקול דעת, ואי אפשר להוציא הוראה שהיא גורפת אלא צריך לראות מה מצב הילד ואם יש עם מי לדבר.

שוש צימרמן: אבל ודאי יש כאן אמירה מאוד ברורה- אלכוהול לא בבית הספר.

שוש צימרמן: זו גם האמירה שמנכ"ל המשרד העביר בישיבת הנהלת המשרד שאנחנו לא משנים כאן את המדיניות, שאלכוהול הוא מחוץ לתחום.

שוש צימרמן: מבחינה זאת המדיניות כאן חודדה.

שוש צימרמן: לגבי השאלה אם לתת פרסום או לא?

שוש צימרמן: האם עושים משהו גורף בכל בתי הספר פועל לפי ראות עיניו.

שוש צימרמן: הוא בוחן איך הדברים מתנהלים בבית ספרו ועל בסיס זה הוא מעלה את הנושא לדיון, מעביר את המסר.

שוש צימרמן: אנחנו גם ראינו את ההתארגנות הזאת כהזדמנות להתחיל לדבר עם בני הנוער על מה מטריד אותם, על מה הם מוחים?

שוש צימרמן: מה אפשר לעשות באופן יותר נורמטיבי כדי לבטא את המחאה הזאת?

שוש צימרמן: במקביל להרתעה צריך לפתוח איזשהו פתח לשיחה ולמשא ומתן ולהציע אלטרנטיבות אחרות למחאה.

מוחמד ברכה: אני רוצה שאנחנו נשאל מה עושים היום לגבי האירוע הזה.

מוחמד ברכה: אנחנו צריכים להוסיף ולשאול, מה יהיה למחרת?

מוחמד ברכה: ברביעי לחודש?

מוחמד ברכה: צפי מסוים שב-10-20 בתי ספר זה יקרה, אני אומר לכם זה בשבילי כישלון גדול.

מוחמד ברכה: האם להערכתך ב-4 לינואר אנחנו נגיד, אוי מה עשינו?

מוחמד ברכה: איפה נכשלנו?

מוחמד ברכה: או שהאמצעים שאנחנו נוקטים בהם הם יכולים להרגיע אותנו היום?

מוחמד ברכה: שלא נבכה אחרי שהחלב נשפך.

שוש צימרמן: יצא מכתב מטעם משרד החינוך לכל מנהלי בתי הספר.

שוש צימרמן: היועצים והפסיכולוגים החינוכיים קיבלו הנחיות איך לעשות את השיח הזה עם המורים כדי שהם יוכלו לדבר על הנושא עם תלמידים.

שוש צימרמן: היתה התארגנות בחינוך הבלתי פורמאלי.

שוש צימרמן: אם יקרו דברים אז ב-4 בחודש צריך לעצור את הלימודים ולקיים פעילות.

מוחמד ברכה: נציגת חיפה אמרה שב-29 מקיימים אסיפות להורים.

מוחמד ברכה: האם ההורים או ועדי ההורים יהיו מעורבים בהתרחשות בבית הספר באותו יום, ה-2 וה-3 לינואר?

שוש צימרמן: אנחנו המלצנו למנהלי בתי הספר לערב הורים, ליידע את ההורים דרך מכתבים במקומות שיש הרגשה שהדבר אכן יקרה.

חמד עמאר: יש לכם מידע כלשהו באיזה בתי ספר זה עלול לקרות?

חמד עמאר: שוש צימרמן: המנהלים קיבלו הנחייה לעשות את הבירור הזה, לדעת פחות או יותר איפה זה יקרה.

שמאי גולן: יכול להיות שמועצות תלמידים יודעים יותר טוב מכולם.

שמאי גולן: העיתון כל העיר פרסם רשימה מסודרת של כל בתי הספר.

הדר שרמן: אני מבאר שבע.

הדר שרמן: אני יושבת ראש מועצת התלמידים הארצית.

הדר שרמן: הקבוצה שנפתחה ב-face book זו בעצם הדלקת נורה אדומה לכולנו.

הדר שרמן: בעצם התלמידים מבקשים פה גבולות.

הדר שרמן: הם דורשים את זה.

הדר שרמן: הם מוחים על משהו שהוא חשוב.

הדר שרמן: הם עושים את זה בדרך לא נכונה אבל זה סוג של מחאה – שאף אחד לא עוצר אותם.

הדר שרמן: אם היום הזה לא היה מקבל את הפרסום שהוא קיבל בעיתון הוא לא היה מגיע לממדים האלה.

הדר שרמן: ניסינו לעשות את זה גם בשנים קודמות וזה לא הצליח.

הדר שרמן: כמו שאמר שאמרו שמאי גולן ואורית שפירו שנפגשו עם המועצה, בישיבה הם החליטו שהם לא יוצאים עם "קול קורא" לנוער כדי שזה לא יתפוס תאוצה.

הדר שרמן: אבל זה כבר תפס תאוצה.

הדר שרמן: אנחנו מרגישים את פעמי ההתרחשות במיוחד באזור המרכז, בכפר סבא, רמת השרון, תל אביב.

שמאי גולן: הליבה זה כפר סבא, רעננה, רמת השרון.

הדר שרמן: הם הוציאו flyer מדהים.

הדר שרמן: ראיתי אותו אתמול.

הדר שרמן: חבל שהוא לא שיתף את המועצה ב-flyer הזה.

הדר שרמן: כל מנהל בבית ספר שלו צריך להוציא מכתב להורים ומכתב אזהרה לתלמידים שהוא לא רק לגבי היום הספציפי הזה.

הדר שרמן: שאם כך, אתם מראים להם שבעצם הם ניצחו, הם שולטים.

הדר שרמן: אלא בכלל לדבר על כך שאלכוהול בבית הספר הוא תופעה לא מקובלת.

הדר שרמן: פנו אלינו הרבה מאוד בתי ספר ושאלו, למה משרד החינוך לא מוציא שום דבר?

הדר שרמן: פנינו למשרד החינוך ואמנם כן יצא איזשהו חוזר.

שוש צימרמן: יצא ב-9 בדצמבר.

הדר שרמן: עד עכשיו דובר על אלכוהול בטיולים שנתיים.

הדר שרמן: לא דובר על מה קורה אם תלמיד לבית ספר שיכור.

הדר שרמן: הם לא עוברים על החוק.

הדר שרמן: הם יגיעו לבית ספר שיכורים.

הדר שרמן: אנחנו לא נוכל לעשות שום דבר.

הדר שרמן: למה לא להקדים רפואה למכה?

הדר שרמן: למה שמנהלי בתי הספר לא יוציאו מכתב ברור שתלמיד שיגיע שיכור לבית ספר עף מהכיתה.

הדר שרמן: נכון באותו רגע הוא שתוי וצריך לטפל בו.

הדר שרמן: אבל צריך להזהיר את התלמידים מראש.

הדר שרמן: וביום עצמו לעצור את הלימודים, לסמן את היום הזה כיום מוקד ולהעביר באותם בתי ספר שמקיימים אותו פעילות בנוגע לאלכוהול שתלמד את התלמידים איזושהי אחריות ואם זה בכיתה י"ב אז אנחנו במועצה מאמינים שאם זה כוס בירה שתלמיד שותה בערב זה לא נורא.

הדר שרמן: אבל אם זה לדפוק בקבוק וודקה זה כבר מסוכן וזה כבר עובר כל גבול ולא מבוקר.

הדר שרמן: המורה יכול לדבר עם התלמידים לא כמטיף שאומר, אסור לשתות אלכוהול כי זה לא בסדר.

הדר שרמן: התלמיד יצחק עליו.

הדר שרמן: צריך למצוא את הדרך הנכונה.

מוחמד ברכה: איך אתם מעורבים כנציגי מועצת התלמידים בנעשה?

הדר שרמן: בחנוכה עברו 1200 נציגי מועצות מכל הארץ סמינרי הכשרות בנוגע לאלכוהול, סמים, אלימות ואחריות כאשר המטרה היא שהם יצאו לשטח ויעבירו את זה לבני נוער אחרים.

הדר שרמן: אנחנו שכאשר נוער מדבר עם נוער אז יש הרבה יותר קשב.

הדר שרמן: כשמורה דובר מתעורר יצר המרדנות בתלמידים אבל ברגע שאני באה לחברים שלי ומדברת איתם זה מתקבל באופן אחר.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת עמאר בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב ראש, קודם כל אני רוצה לברך אותך על העלאת הנושא החשוב הזה לסדר היום.

חמד עמאר: תופעת האלכוהול בקרב בני נוער הולכת ומתפשטת בצורה מדאיגה ביותר.

חמד עמאר: ראינו בטלוויזיה שילדים מכיתה ו' וז' שותים בפארק.

חמד עמאר: זו לא תופעה מצומצמת.

חמד עמאר: 10% ו-15% מבני הנוער שותים.

חמד עמאר: התופעה החדשה במגזר היהודי היא קיוסקים שפתוחים 24 שעות.

חמד עמאר: ושמה המשטרה לא אוכפת את החוק.

חמד עמאר: היא לא בודקת אם הקיוסק הזה מוכר לקטין או שאינו קטין.

חמד עמאר: ילד בן 12 יכול ללכת לקנות משקה וחבר הכנסת ברכה יודע שכל קיוסק במגזר הערבי יודע שאף אחד לא יבדוק אותו, לא יאכוף את החוק עליו, ואני דיברתי על הנושא הזה היום בוועדת פנים ואני חוזר ומדבר על זה גם בוועדה כאן.

חמד עמאר: אני פונה למשטרה שיתריעו את כל אלה שמוכרים משקאות חריפים לקטינים.

חמד עמאר: כתוצאה משתיית אלכוהול יש תאונות דרכים גם במגזר הערבי.

חמד עמאר: מבחינת תושבים אנחנו 20% באוכלוסייה אבל מבחינת נפגעי תאונות דרכים אנחנו עוברים את כולם, פי שתיים, 38%.

חמד עמאר: בנושא החינוך.

חמד עמאר: התלמידים מרוכזים בבתי ספר, בתוך הכיתות.

חמד עמאר: יש בידי המורים הרבה זמן לשעות מחנך ושעות הסבר מיוחדות.

חמד עמאר: הם יכולים להגיע לכל תלמיד ותלמיד.

חמד עמאר: אני לא רוצה שהמשטרה תתערב.

חמד עמאר: אני רוצה שמשרד החינוך יטפל בזה.

חמד עמאר: כי למשרד החינוך יש יותר גישה לילדים מאשר המשטרה.

רויטל אלתי וייסמן: לי קוראים רויטל.

רויטל אלתי וייסמן: אני נציגה של השירות לטיפול בהתמכרויות במשרד הרווחה בירושלים.

רויטל אלתי וייסמן: שאלתי, איך החיבור של משרד החינוך לשירותי טיפול?

רויטל אלתי וייסמן: יש לשירות לטיפול בהתמכרויות מערכות טיפול של יחידות אמבולנטריות שפרושות בכל רחבי הארץ, גם יחידות לטיפול בנוער מכור.

רויטל אלתי וייסמן: שאלתי למשרד החינוך, האם אתם נמצאים בקשר עם היחידות האלה?

רויטל אלתי וייסמן: האם אתם בודקים מי באמת נמצא בסיכון מהותי שזקוק לטיפול מערכתי סביבתי?

מוחמד ברכה: אפשר להרחיב את היריעה.

מוחמד ברכה: זה הטיפול המערכתי הכולל.

מוחמד ברכה: זו שאלה חשובה בהחלט כי זה מתקשר לנושא.

רויטל אלתי וייסמן: כשבא נער שיכור לבית הספר אני רואה בזה גם איזושהי זעקה לעזרה.

רויטל אלתי וייסמן: אני שואלת מה עומד מאחורי זה?

רויטל אלתי וייסמן: כמה כאלה יש לנו בבתי הספר בכל המגזרים?

רויטל אלתי וייסמן: ומה ניתן לעשות?

שוש צימרמן: בוודאי שיש גם את ההיבט של איתור ילדים שמתנהגים התנהגות כזאת כי הם רוצים משהו אחר והם אומרים את זה דרך המשקה.

שוש צימרמן: יש לנו עבודת מניעה על התפר בין ראשונית לשוויונית בקבוצות טיפוליות קוגניטיביות התנהגותיות, הילדים שמשתמשים בסמים או שמגלים התנהגות חוזרת.

שוש צימרמן: אני לא חושבת שזה הסיפור שלנו היום.

שוש צימרמן: הסיפור היום לראות התנהגות מיטיבה לילדים נורמטיביים.

שוש צימרמן: אם הם מצטרפים למחאה זה יותר דיבור של מחאה.

פאולה רושקה: אני מודאגת שיקרה משהו מעין זה, ונחרדתי מהמחשבה שילדים יבואו שיכורים לבית הספר.

פאולה רושקה: מה יהיה עם הילדים האלה?

פאולה רושקה: הם ילדים בסיכון.

פאולה רושקה: אנחנו צריכים לחשוב ביחד שכל המשרדים יהיו מעורבים, כולל משרד הבריאות, כולל משרד הרווחה.

פאולה רושקה: שילד שהוא בסיכון לא יישלח הביתה ואז הוא ילך לשתות עוד יותר?

פאולה רושקה: צריך להגיע להערכה נכונה באיזה מצב הוא נמצא.

פאולה רושקה: ואז זה הגבול.

פאולה רושקה: וגם מענה.

עטאף מועאדי: אני אתמקד יותר במערכת החינוך הערבית.

עטאף מועאדי: יש סמים ויש אלכוהול והבה לא נערבב שמחה בשמחה.

עטאף מועאדי: (קולו נשבר, מתחיל ללחוש)

מוחמד ברכה: יש לכם מידע במערכת החינוך הערבית על העניין הזה שהולך לקרות?

עאטף מועאדי: עד אתמול אני עקבתי אחרי העניין.

עאטף מועאדי: לא גיליתי סימנים אצל התלמידים הערבים שהם מתעתדים "לחגוג" ב-3 בינואר.

עאטף מועאדי: יכול להיות שמערכת החינוך הערבית קל יותר להתמודד עם הבעיה הזאת.

עאטף מועאדי: יכול להיות שם שתצא קריאה.

עאטף מועאדי: אבל בשונה מהמגזר היהודי אין שמירה אצלנו על בתי ספר.

עאטף מועאדי: שומר חמוש שכן יכול למנוע מכל גורם זר להיכנס בשערי בית הספר לא קיים.

עאטף מועאדי: שרת, איש אחזקה לכל היותר פוקח עין.

עאטף מועאדי: דבר נוסף, אנחנו זקוקים ליותר סיוע בנושא הזה כדי למנוע ילדים מלהשתמש בסמים ובאלכוהול.

עאטף מועאדי: גם מהתקציב של משרד החינוך שעומד על מיליארד שקל לשנת 2010ה חברה הערבית מקבלת מזה חצי אחוז.

עאטף מועאדי: אז אם צריך לשנות את הקריטריונים...

עאטף מועאדי: היו"ר מוחמד ברכה: אנחנו צריכים להתמקד בנושא, עם כל הסימפטיה שיש לי למה שאתה אומר.

עאטף מועאדי: גם נוער בסיכון, גם החינוך הבלתי פורמאלי, גם תרבות הפנאי יכולים להיות גורמים לשתייה.

עאטף מועאדי: כן אנחנו מכירים את זה, יש סינתיזה בין שתי החברות.

עאטף מועאדי: אין גבולות בזה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: ועד ההורים הארצי בבקשה.

אבי גור: חשובה תגובתנו, חשובה מהירות התגובה.

אבי גור: יש הבדל בין עיתונות ארצית למקומית.

אבי גור: העיתונות המקומית הרבה יותר קרובה להורים ולתלמידים.

אבי גור: יש עשייה רבה עם העיתונות המקומית והמכתב הזה הוא הוכחה.

אבי גור: אני עובד עם הכתב ועם המערכת וכל שבוע עולה נושא חינוכי שממנף את הנושאים של החינוך.

אבי גור: ילדים בכל הדורות בודקים את המבוגרים.

אבי גור: זה מה שהם עושים לנו היום כאן.

אבי גור: הם בודקים את הגבולות שלהם ועד כמה אנחנו ניתן להם ללכת עם זה.

אבי גור: רוב התלמידים הולכים בתלם אבל יש קבוצות שוליים.

אבי גור: אסור לתת להם לגיטימציה.

אבי גור: צריך לקחת יום כזה ולהפוך אותו למנוף לשיתוף פעולה בין המשטרה, הפיקוח העירוני, משרד הרווחה ושפ"י.

אבי גור: האלכוהול משקף מצוקה מסוימת.

אבי גור: הקיוסק שהיה פעם שילדים היו קונים בו אוכל לבית ספר השתנה לפיצוציה שמוכרת גם אלכוהול.

אבי גור: 60% זה אלכוהול שם, ו-30% אחוז הנותרים זה סיגריות.

אבי גור: 10% הילדים קונים את הממתקים.

אבי גור: צריך לדאוג שביום האלכוהול יהיו מבצעים בכל התחומים.

אבי גור: יהיו מבצעים בפיצוציות, יהיה פקח, יהיה שוטר שיעזרו על מנהל בית ספר.

אבי גור: אין שום סיבה שהמשטרה לא תיערך לזה היערכות מיוחדת.

אבי גור: אני גר ליד בית הספר הריאלי שנחשב יוקרתי ביותר.

אבי גור: הילדים שלי אמרו לי אנחנו לא רוצים ללכת לבית ספר הזה כי יש שם בעיות אלכוהול.

אבי גור: זאת אומרת שגם בבית ספר הריאלי הילדים שם רוצים להתנסות.

אבי גור: אוהבים להתנסות.

אבי גור: אין היום בית ספר שאין בו סמים ואין בו אלכוהול.

אבי גור: אנחנו בתור הורי ם צריכים הדרכה.

אבי גור: שוש צימרמן בישרה לי שראש היחידה לנושא של הדרכת הורים עברה אליהם לאגף.

אבי גור: אני מקווה שזה יהיה מנוף.

אבי גור: בחיפה יש בית ספר להורים הכי גדול בישראל.

אבי גור: יש ערים אחרות שצריכות הדרכה להורים.

גלי דנה: אנחנו בחינוך החוץ בית ספרי, מנהל חינוך, חברה ונוער כמו כל הגופים האחרים שמים לב לתהליכים ממושכים.

גלי דנה: סוף סוף להאיר זרקור על הבעיה.

גלי דנה: אנחנו בקשר עם אלפי בני נוער.

גלי דנה: אנחנו נגיע למנהיגות הנוער, לא רק כדי להעמיד אותם בדילמה כדי להיות אאוטסיידרים, ממש לא.

גלי דנה: אבל לפתח בכל אחד מהם את האחריות האישית והייצוגית.

גלי דנה: אני רוצה להגיד לנציג מהמגזר הערבי שכבר יש תאריכים שנקבעו כדי ליצור מגע עם המגזר, הרצאות בערבית בנושאים האלה.

גלי דנה: לגבי ה-3 בינואר השאלה הנשאלת היא: מי קובע את האג'נדה?

גלי דנה: אם התלמידים קובעים את סדר היום לא טוב.

גלי דנה: אנחנו צריכים לקבוע את סדר היום, אמנם בהידברות, בשיח.

גלי דנה: שימו לב, אנחנו יושבים פה כי הם קבעו את סדר היום.

גלי דנה: מדברים על סמכות הורית, העדר.

גלי דנה: כאן מדובר על סמכות של משרד החינוך.

גלי דנה: סדר היום צריך להיות בידינו תוך שמירה על ערוצי תקשורת בינינו לביניהם.

נופר סלמן: כל הנוער בישראל הוא נוער בסיכוי ולא נוער בסיכון.

נופר סלמן: לכולנו יש את הסיכוי להיכנס למצב סיכון ולכולנו יש גם את הסיכוי הזה לצאת ממצב סיכון.

נופר סלמן: כולנו נמצאים על אותה הסקאלה.

נופר סלמן: ההבדל היחידי ביני שיש לי תפקיד במועצה הארצית ובין נוער אחר שמשתמש בסמים זה שאני מצאתי מקום למצות את היכולת שלי כבת נוער.

נופר סלמן: הנוער לא יודע שאתם יושבים פה ודואגים עליהם.

נופר סלמן: הנוער לא יודע שאתם חושבים על יום האלכוהול.

נופר סלמן: אין לו שמץ של מושג מה קורה מאחורי הקלעים בעולם המבוגרים.

נופר סלמן: אנחנו צריכים גבולות אבל אנחנו צריכים גם מדריכי חיים.

נופר סלמן: אם תתנו לילד אדם שהוא יעריך, יעריץ ויכבד הוא ייקח את זה בשתי ידיים, יחבק את מורה הדרך.

נופר סלמן: עצם העובדה שאנשים יושבים כאן ואכפת להם זה הישג.

נופר סלמן: מה שצריך הוא פתרון עקיף בצד פתרון ישיר.

נופר סלמן: לברר באותו יום מי שותה אלכוהול, לא להכניס לבתי הספר שתויים, לצאת עם הצהרות קיצוניות וחד משמעיות ככל שהמנהל רק יכול.

נופר סלמן: הכי קיצוני מה שהמנהל יכול להגיד, מי שעושה את זה לא נכנס.

נופר סלמן: אבל מי שעושה את זה גם לא ילך הביתה, שילך למרכז נוער לחזור לפיכחות.

נופר סלמן: ושם יחכה להם ועד ההורים העירוני ויסתכל עליהם כשהם שיכורים וישב איתם מהרגע שהם מגיעים לבית ספר עד 3 בצהריים.

נופר סלמן: ישב איתם בדממה.

נופר סלמן: אם הם רוצים לדבר שידברו.

נופר סלמן: אם הם לא רוצים לדבר שלא ידברו.

נופר סלמן: אבל הוא ישב איתם שם ויעביר איתם את השעות האלה.

נופר סלמן: וזה יהיה קשה אבל כך אולי משהו יכול להשתנות באמת.

נופר סלמן: שייקחו את כל הנוער השיכור ישימו אותו באולם ספורט, יביאו להם יועצים ומחנכות.

נופר סלמן: אז נפסיד יום לימודים, לא נורא.

נופר סלמן: זה הפתרון הישיר לאותו.

נופר סלמן: זה חייב לבוא גם עם פתרון עקיף.

ישראל גולומב: אני נציג ממרכז השלטון המקומי.

ישראל גולומב: ישנם חלקים ביום הזה ה-3 בינואר שהשלטון המקומי ודאי ירצה להיות שותף להם.

ישראל גולומב: ניתן את הגיבוי המלא.

ישראל גולומב: אני מצטרף למה שאמרה ד"ר פאולה רושקה שהשלטון המקומי יצטרך לדעת מראש מה התוכניות.

שמאי גולן: אם היום הזה יתקיים בהיבט הפסימי שאני אמרתי אז יש בו משהו אופטימי מאוד כי הוא יזעזע את כל ההורים האדישים.

הדר שרמן: ביום הזה שלא ישלחו את הילד הביתה.

הדר שרמן: כי זה לא עונש זה פרס.

הדר שרמן: אם יתנו לילד עבודות שירות, אם ישלחו אותו למקומות לבית לוין, למקומות היכן שנמצאים נפגעי תאונות דרכים כתוצאה מאלכוהול או מקומות של אלכוהוליסטים, שהוא יראה מה קרה לאנשים מאלכוהול, אז הוא אולי יבין מה באיזה סכנה הוא נמצא.

הדר שרמן: צריכה להיות הסברה, חקיקה ואכיפה.

הדר שרמן: לנו חשוב הנושא של הסברה.

הדר שרמן: היום תלמידים לא יודעים מה ההשפעות של אלכוהול, מה ההבדל בין נשים לגברים וכיצד האלכוהול משפיע על שני המינים באופן שונה, איך אני מבדיל בין טוב לרע, בין פיתוי לשיקוי.

הדר שרמן: זה יוכל להיות קרש קפיצה לגבי דברים אחרים בחיים, איך לבחור מי הם החברים שלי ואפילו איך לבחור מה אני רוצה ללמוד.

שוש צימרמן: השנה שר החינוך הכריז על מאבק באלכוהול כחלק מהחלטת ממשלה.

שוש צימרמן: גם אם אנחנו מתדיינים עכשיו בעיקר על היומיים האלה מדובר על פעילות הסברתית מניעתית, בבוקר ואחר הצהריים ובערב.

שוש צימרמן: הקונטקס פה הוא מאוד רחב.

שוש צימרמן: היום הפנינו את הזרקור על אותם יומיים.

אפרת: אני תלמידת תיכון בבית ספר.

אפרת: אנחנו עושים עבודה לשינוי חוק האלכוהול.

אפרת: הבנו שאין אכיפה מספקת.

אפרת: בשיעורי אזרחות העברנו סקר בין תלמידי כיתות הראשונות של התיכון.

אפרת: אצלי בבית ספר אין מועצת תלמידים, אין פעילות.

אפרת: כן יש לנו הסברה מטעם המורים.

אפרת: אני מכירה אנשים ששותים גם בשכבת הגיל שלי וגם בגיל מבוגר יותר.

אפרת: הנושא של יום האלכוהול לא עלה בבית ספר שלי בצורה ממשית.

אפרת: לא ראיתי על זה מודעות ואולם ראיתי מודעות שהיה שנה שעברה.

אפרת: אלכוהול בשביל בני הנוער נותן הרגשה כאילו אתה שובר משהו.

אפרת: אתה מורד בהורים שלך, לאו דווקא במורים.

אפרת: הרבה בני נוער רוצים לחוש את התחושה הזאת של מרד.

מוחמד ברכה: אני מודה לכל הנוכחים.

מוחמד ברכה: הנושא של סמים ואלכוהול בקרב בני נוער ילווה אותנו במשך כל ימי העבודה כאן.

מוחמד ברכה: הנושא הזה מעניין את הוועדה, הוא בראש מעייניה.

מוחמד ברכה: הישיבה הזו זומנה על רקע הפרסום שהיה ב"כלבו" מקומון בחיפה.

מוחמד ברכה: כאמור זה לא רק בחיפה.

מוחמד ברכה: הכוונה לקיום הדיון היא לנסות לחבר בין הקצוות כדי לראות איך אנחנו מונעים את המחזה הקשה שיכול להתרחב במערכת החינוך.

מוחמד ברכה: אני יכול לצאת בכותרת שעוברת את גבולות הדיון הזה.

מוחמד ברכה: הרושם שלנו הוא שהמערכת נכשלה בכל מה שקשור בטיפול בצרכני אלכוהול בקרב בני נוער.

מוחמד ברכה: ואם להתייחס לדוח האחרון של הרשות למלחמה בסמים אנחנו נראה מספרים מבהילים ולצד זה נראה עליה מדאיגה ביותר בתוך 4 שנים עלייה של 18%.

מוחמד ברכה: זה פשוט דבר שהדעת אינה סובלת.

מוחמד ברכה: אנחנו נידרש לסוגיות האלה בעתיד אבל אני מבקש היום בעקבות הדברים שנאמרו סביב השולחן הזה אנחנו מתרשמים שיש עשייה אם זה במישור הלוקאלי של חיפה ואם זה במישור הכללי של מערכת החינוך.

מוחמד ברכה: אני מציע לשקול אפשרות להקים חדר מצב לקראת ה-3 בינואר.

מוחמד ברכה: גם יש את הבעיה שאם תלמיד מגיע שיכור מה עושים איתו?

מוחמד ברכה: אם רואים שמוכרים לקטינים אלכוהול המשטרה צריכה להיכנס לתמונה.

מוחמד ברכה: גם כן תיאום עם ועדי ההורים באותו יום.

מוחמד ברכה: כל גוף עשה מה שעשה ביוזמתו בקצב שלו.

מוחמד ברכה: עכשיו אנחנו נמצאים במרוץ נגד הזמן.

מוחמד ברכה: השיקול לא לצאת בקול קורא כדי לא לעודד את העניין הזה הוא שיקול נכון אבל אם צריך לצלצל בפעמונים אז נעשה זאת.

מוחמד ברכה: נכון אמרת שהם בודקים אותנו, את הגבולות שלהם, איפה הקו האדום.

מוחמד ברכה: בסופו של דבר אנחנו והילדים שלנו לא נמצאים בשני צדי המתרס.

מוחמד ברכה: אנחנו בעדם.

מוחמד ברכה: לא נגדם.

מוחמד ברכה: ילד כנוע לא נמצא במצב אופטימאלי בסופו של דבר.

מוחמד ברכה: צריך להיות קורטוב של מרד.

מוחמד ברכה: מרד זה מצוין.

מוחמד ברכה: כך היה תמיד בגיל הנעורים, זה לא חדש, בכל דור הצעירים מורדים.

מוחמד ברכה: השאלה היא איך לתעל את זה לכיוונים נכונים ולא להרוס את הבריאות ולהרוס את העתיד.

מוחמד ברכה: לכן חשוב לחבר את הקצוות.

מוחמד ברכה: אני פונה למשרד החינוך לראות מה אפשר לעשות עם משרד הרווחה, משרד הבריאות, מנהל הרשות למלחמה בסמים, מועצת התלמידים.

מוחמד ברכה: ושנגיע ל-4 לינואר ונאנח אנחת רווחה שצלחנו את הקושי הזה.

מוחמד ברכה: תודה רבה לכם.