ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 150, 2009-12-08 10:30

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה והרווחה והבריאות, במסגרת היום הבין לאומי לזכויות האדם, והנושא הוא הזכות להתארגנות עובדי חברת HOT.

חיים כץ: כפי שאתם יודעים, ב-15 ביולי חוקקה כנסת ישראל את חוק חופש ההתארגנות.

חיים כץ: בדרכי לירושלים כל יום בבוקר אני שומע רדיו, אני שומע עובדים שמונעים מהם חופש להתארגן, או מאיימים עליהם בפיטורים.

חיים כץ: אני אחר כך אקרא את הסעיפים בחוק.

חיים כץ: אולי אתם לא מבינים למה בדיוק אתם צפויים ב-HOT, אם יתברר שמה שאתם עושים, ואני מקווה שפה בישיבה יתברר שלא כך הוא הדבר.

חיים כץ: .. יש פה את המנהל הכללי של HOT?

חיים כץ: אתה מוכן להגיב, לספר את הסיפור, או שאם אתה רוצה שהעובדים ידברו לפני זה?

חיים כץ: אתה מעדיף שהעובדים ידברו?

הרצל עוזר: לא, לא.

חיים כץ: יש פה נציגי עובדים שמנסים לארגן התארגנות?

בטי מצר-לוי: אני סמנכ"ל אגף לאיגוד מקצועי בהסתדרות העובדים הלאומיים.

חיים כץ: לא, אני רוצה את העובדים.

בטי מצר-לוי: רק אם אפשר שני משפטים?

חיים כץ: לא, אי אפשר.

חיים כץ: אני רוצה לשמוע את העובדים ואחר כך אני אתן לך לדבר.

יוני מנדל: בוקר טוב.

יוני מנדל: אני עובד בחברת HOT מזה כמעט חמש שנים.

יוני מנדל: אני נמצא בתהליך כבר קרוב לשמונה חודשים מול ההסתדרות, וכמובן שיש פרוטוקולים של ישיבות שהיינו כבר שמונה חודשים במשא ומתן, בפגישות, בהיכרות, עם הגב' בטי מצר-לוי.

יוני מנדל: הגעתי להסתדרות מפני שראיתי שקיימים המון ליקויים ועיוותים במערכת שנקראת חברת HOT.

יוני מנדל: חברת HOT הוקמה, אני לא יודע אם אתם יודעים או לא, משלוש חברות, חברת תבל, חברת מטר וחברת ערוצי זהב.

יוני מנדל: במסגרת האיחוד שנעשה, בו הוקמה חברת HOT, כל אחד בא עם שכר שונה.

יוני מנדל: יכולים להיות אותם אנשים באותה הגדרת תפקיד ולכל אחד שכר שונה, כשאין שום משמעות לנושא הוותק ויכול להיות מצב נוסף, שעובד נכנס לאותה הגדרת תפקיד, לאותו תפקיד, בשכר או שווה או לפעמים אפילו יותר גבוה מעובד שנמצא חמש, ארבע או שבע שנים במערכת.

יוני מנדל: אני אחמיר איתך עוד יותר, יכול להיות מצב שיש מנהל ונכנס עובד והעובד מרוויח יותר מהמנהל.

קריאה: כל מה שאתה אומר קורה במשק הישראלי, לא רק ב- HOT, וזה לא דבר חריג.

קריאה: אני לא רואה את זה כדבר חריג.

קריאה: אתה יושב חמש שנים, אתה כבר בפנים, לא תלך הביתה, הוא רוצה לקלוט מישהו אחר, בשביל להכניס אותו פנימה לתוך המערכת, הוא רוצה לשלם יותר ממה שהוא משלם לך.

קריאה: מה שאתה מספר זה דבר סביר, קיים בכל המשק הישראלי.

יוני מנדל: אוקי, יחד עם זאת, עם כל נושא העיוותים שקיימים, אם אני מקבל אותם, או לא מקבל אותם, יש את העניין של הזכות---

חיים כץ: הסדר פה הוא שאני מנהל את הישיבה ואני נותן את רשות הדיבור.

חיים כץ: אני אתן לך גם לדבר.

חיים כץ: הקטע פה הוא לא תנאי ההעסקה, זה בכלל לא חשוב, הקטע פה הוא הזכות להתארגן.

חיים כץ: זה לא אם אתה מרוויח שקל יותר או שקל פחות, זה לא מה שחשוב עכשיו.

חיים כץ: אלה גם הסיבות שהביאו אותך לרצות להתארגן.

חיים כץ: אלה הסיבות שהביאו אותך אולי לרצות להתארגן; להעלות את השכר, לשפר את איכות החיים של העובדים, שלא יעשקו אותך, שלא יפגעו בך, אתה רוצה להיות מאורגן, לשלם ולהיות מאורגן.

יוני מנדל: נכון.

יוני מנדל: אני רוצה שיאפשרו לי את הזכות הלגיטימית, על פי חוק, להתאגד במקום עבודתי.

יוני מנדל: זה הכל.

יוני מנדל: ההנהלה ומי שקיים היום ב- HOT לא מאפשרים את זה.

חיים כץ: ואז מה קורה?

חיים כץ: אתה רוצה להתארגן, פנית---

יוני מנדל: ניסינו לארגן כנס, עשינו כנס במוצאי שבת באשדוד.

יוני מנדל: פנינו לעובדים, דיברנו עם מאות עובדים, היתה היענות, זה הגיע, לא משנה איך, לגורמים כאלה ואחרים בהנהלה, והם פחדו.

חיים כץ: אני רוצה לקדם את העניין.

חיים כץ: איך מתארגנים?

חיים כץ: אתה בא למנהלת כח אדם שלך ואומר 'תשמעי, אני עובד ב- HOT---

יוני מנדל: אני לא בא למנהלת כח אדם.

חיים כץ: אתה בא למנהלת כח אדם שלך, אומר לה 'תשמעי, אני יודע שאני מועסק בחוזה אישי ואני רוצה להיות חבר בהסתדרות העובדים הלאומית.

חיים כץ: אני אבקש ממך להוריד משכרי 0.95% ולהעביר את זה להסתדרות העובדים הלאומית'.

חיים כץ: ניסית לעשות כזה דבר?

יוני מנדל: לא ניסיתי.

חיים כץ: ברגע שאתה נותן לה הוראה שאתה רוצה להיות חבר בהסתדרות העובדים הלאומית, או בכל הסתדרות אחרת, ואתה מבקש להוריד משכרך, הם צריכים להעביר להסתדרות העובדים הלאומית בגינך דמי חבר.

חיים כץ: בוא נתחיל מזה.

חיים כץ: כל עובד צריך למלא טופס, צריך לקחת טופס מסודר ולהגיד 'אני רוצה להצטרף להסתדרות הזאת', 'אני רוצה להצטרף להסתדרות הזאת'.

חיים כץ: בְּרגע.

אריה ביבי: תיאורטית אתה צודק.

חיים כץ: מעשית אני צודק.

אריה ביבי: מעשית יש בעיה.

אריה ביבי: כששמים מאבטח שהולך עם זה שמחלק את הטפסים, מאבטח מלווה אותו, כולם פוחדים לחתום.

חיים כץ: חבר הכנסת אריה ביבי, בעברך אתה באת ממקום שלא ידעת מה זה ועד.

חיים כץ: עכשיו אתה גם נמצא כחבר כנסת חבר בוועדה ואני לא זוכר מתי ביקשת רשות דיבור ולא קיבלת.

חיים כץ: אתה תקבל את רשות הדיבור.

אריה ביבי: אבל מותר לי הערות ביניים, אדוני.

אריה ביבי: למרות שבאתי ממקום שאין בו ועד.

אריה ביבי: אני אפנה לוועד הכנסת.

חיים כץ: אני רוצה לעזור להם.

חיים כץ: זאת הדרך.

חיים כץ: ואז תבוא הנהלת HOT ותגיד לך 'תשמע, אתה מפוטר.

חיים כץ: אנחנו לא מעבירים את הכסף.

חיים כץ: אין אצלנו כאלה דברים', ואז אתה הולך לבית דין לעבודה ואתה תובע אותם ואתה תקבל בין 50,000 ל-200,000 שקל, וזה הרבה מעבר לפיצויים שלך, נכון?

חיים כץ: ואז יבוא החבר שלך ויתבע אותם גם ואז הם יעשו את שיקול הדעת שלהם.

חיים כץ: הם יגידו 'וואלה, יש 700 איש שפנו אלינו', תיכף אני אגע במה שקורה איתם, הם יגישו תביעות אישיות להנהלת HOT ואז נראה אם הנהלת HOT מוכנה לאפשר לך להתאגד, או לא מאפשרת לך להתאגד.

חיים כץ: זאת אומרת, אתה בא וטוען, 'שמע, אני עובד בחברת HOT, אני עובד חמש שנים בחברה, אני רוצה להתאגד, לא נותנים לי'.

חיים כץ: זה מה שאתה אומר.

יוני מנדל: בהחלט.

חיים כץ: בבקשה, המנהל הכללי של HOT.

הרצל עוזר: אני אבקש שקודם תדבר הסגנית מנהל כללי, שמטפלת בזה.

עמליה זרקא: אני סגנית מנהל כללי למשאבי אנוש ב- HOT.

עמליה זרקא: אני רוצה להגיד כמה מלים באופן כללי על החברה שלנו.

עמליה זרקא: אנחנו מעסיקים מעל 5,500 עובדים, רובם מועסקים בפריפריה.

עמליה זרקא: מעבר לאותם 5,500 עובדים אנחנו מפרנסים עוד אלפי משפחות במעגלים נוספים.

עמליה זרקא: אני רוצה להעיר עוד הערה אחת; בשנה האחרונה, שהיתה שנה לא קלה למשק, אנחנו לא פיטרנו ולו עובד אחד, ההיפך הוא הנכון, קלטנו, ואני אחראית במקרה גם על מצבת העובדים, למעלה מאלף עובדים ואני גם שמחה להגיד שבימים האלה, כדי לשפר את השירות ללקוחות, אנחנו בתהליך קליטה מואץ של מאות עובדים, בעיקר באזור באר שבע ונשר.

עמליה זרקא: אז מהבחינה הזאת, לקבל תמונה על HOT ועל מה שהיא עושה בשוק העבודה בארץ.

חיים כץ: אבל עד עכשיו זה לא נגע לעניין.

חיים כץ: אוקי, נתת סרט תדמית ל-HOT, זה בסדר, השירות שלכם טוב---

עמליה זרקא: הכל נכון, אגב.

קריאה: השירות טוב?

קריאה: תנסה לצאת מ HOT-, נראה אותך.

יוני מנדל: סליחה שאני אומר, רק עכשיו פוטרו 100 עובדים, רק בחודש האחרון, ברה-ארגון החדש.

חיים כץ: סלח לי, אדוני, אני מבין שיש פה אמוציות, כל אחד ידבר בצורה מסודרת.

עמליה זרקא: בכל מה שקשור לסוגיית ההתאגדות, אנחנו מודעים לחוק, אנחנו מבינים את העובדים, אנחנו מבינים שיש להם זכות להתאגד, אנחנו יודעים היום מה מותר לנו ומה אסור, הבעיה בכל ההתנהלות שהיתה פה בשלושה הימים האחרונים, מאז הכנס המפורסם, שלא הספקנו אפילו להשיב בצורה מסודרת לפניות שהגיעו אלינו.

חיים כץ: מה יש לכם להשיב?

עמליה זרקא: ביקשו מאיתנו תיאום, לתאם.

חיים כץ: מה זה לתאם?

חיים כץ: אני רוצה להתאגד, אני מביא לך טופס, תעבירי במסלול המשכורת שלי להסתדרות העובדים---

עמליה זרקא: אף אחד לא הביא.

עמליה זרקא: בוא אני אסביר באמת מה היה.

עמליה זרקא: ביום ראשון בבוקר, בלי הודעה מוקדמת, הגיעו אנשי ההסתדרות הלאומית.

עמליה זרקא: אני לא אגזים אם אומר שפרצו לתוך האזורים שלנו, לתוך הלובי, לא ידענו מזה שום דבר, והתחילו בפעילות.

עמליה זרקא: כשהם ראו שאנחנו לא מאפשרים את זה מפני שזה לא היה בתיאום, במקרה ביום הזה גם עולה מערכת מידע מאוד מאוד קריטית לארגון, אבל זה מחוץ לעסק, אנחנו מקבלים מהם פנייה להתחיל לתאם.

עמליה זרקא: אנחנו משיבים להם טלפונית בערב, 'אנחנו מטפלים בפנייה', ביום שני בבוקר הם שוב מופיעים, אבל בפשיטה צבאית.

עמליה זרקא: חבר'ה, זה מבצע, צריך להבין מה היה שם.

עמליה זרקא: יש פה מבצע צבאי של כמה וכמה צוותים בכל השטח, שבעצם מתקיפים אותנו באתרים שלנו, כשאנחנו לא מוכנים.

עמליה זרקא: אנחנו באים ואומרים 'חברים, יש דרך, אנחנו מודעים לזכות להתאגד, אנחנו לא נסכל את זה', אנחנו יודעים מה החוק מטיל עלינו, היום אנחנו כבר יודעים, תבואו, תתאמו, תקבלו פינה מסודרת, תבצעו את הפעילות שלכם, אל תפריעו להתנהלות של החברה.

חיים כץ: גברתי, אנחנו ביום שלישי בשבוע, 8 בדצמבר, באיזה ימים את נותנת לנציגי ארגון הסתדרות העובדים הלאומית להיכנס לאתרים שלכם ולשאול אנשים בצורה מסודרת מי רוצה להצטרף לאיגוד הזה.

חיים כץ: הם יביאו לך טפסים מסודרים, טופס הצטרפות להסתדרות העובדים הלאומית, או לכל הסתדרות אחרת, אני לא מייצג פה את הסתדרות העובדים הלאומית, או לכל הסתדרות אחרת, תגדירי ימים, אני גם לא בעד שזה ייעשה במחשכים ובמחתרת.

חיים כץ: באיזה ימים את רוצה בשבוע הבא, תגידי יום א', ב', ג', בין השעות האלה והאלה, יוכלו להיכנס נציגי ההסתדרות הלאומית ולשאול את העובדים, אם תוכלו אתם ב- HOTלרכז להם את העובדים בצורה מסודרת, בכלל יהיה טוב, אז זה לא יפגע בתכנית העבודה שלכם, ואני אומר לכם, כלקוח של HOT, שאני מקבל מכם שירות נאות ובעלי המקצוע שלכם הם אנשים לפחות מנומסים ובעלי ידע והתייחסות נאותה ללקוחות, אני שגריר שלכם, של HOT, אבל אני חושב שאנחנו לא רוצים שיבואו בכח.

חיים כץ: גם פה בוועדה לא רוצים שיבואו בכח.

חיים כץ: מתי הם יכולים לבוא?

עמליה זרקא: אני רוצה רגע להתייחס לזה.

חיים כץ: אני אתן לך להתייחס, אבל בינתיים תחשבי על התאריכים.

עמליה זרקא: חשוב לי עוד משהו להגיד.

עמליה זרקא: בשום אופן, למרות מה שנאמר בתקשורת, ומה שאנחנו שומעים---

חיים כץ: לא נאמר.

עמליה זרקא: לא, חברים, יש פה אמירה מאוד קשה שמיוחסת לנו ואני רוצה לשים אותה פה על השולחן.

עמליה זרקא: אנחנו לא איימנו על עובדים, אנחנו לא מתנכלים לעובדים.

עמליה זרקא: הודענו למנהלים, וזאת הנחיה שיצאה ממני, 'אף אחד לא מזכיר את המלה איום, או פיטורין, או התנכלות בגין ההתאגדות הזאת'.

עמליה זרקא: חברים, זה מאוד חשוב שזה גם ייאמר לפרוטוקולים.

חיים כץ: יש פרוטוקול וזה מוקלט, כל מלה שאת אומרת מוקלטת.

עמליה זרקא: בשום פנים ואופן אין הנחיית הנהלה למנהלים 'תאיימו' או 'תמנעו בדרך של פיטורים וכדומה'.

עמליה זרקא: זה שגם יהיה ברור.

הרצל עוזר: אני המנהל הכללי של HOT.

הרצל עוזר: אנחנו חברה שומרת חוק, כל המהלכים בכלל, לא רק זה, מלווים על ידי עורכי דין, מבכירי עורכי הדין במדינה, מר נחום פיינברג, ו---

חיים כץ: זה באמת לא רלוונטי לעניין.

חיים כץ: מי ששומר חוק לא צריך עורכי דין.

הרצל עוזר: גם התובעים נגיד, שנעזרים בהם?

הרצל עוזר: אבל לעצם העניין, אף אחד, אם אני עונה לשאלה שלך, לא בא וביקש.

הרצל עוזר: ושימו לב מה נאמר פה, שמונה חודשים של התאגדות, אנחנו לא יודעים מהשמונה חודשים, הכל פתאום בבת אחת התפוצץ ביום ראשון בבוקר?

הרצל עוזר: בבת אחת?

הרצל עוזר: שמונה חודשים?

הרצל עוזר: שום שיחה, שום כלום.

הרצל עוזר: ביום ראשון קיבלנו מכתב.

הרצל עוזר: המכתב הזה הגיע אלינו, כמו שגב' זרקא אמרה, אחרי שאנשים נכנסו בכח.

הרצל עוזר: ונכון, אני גם פגשתי חלק מהאנשים וביקשתי מהם.

הרצל עוזר: ..

הרצל עוזר: אי אפשר להתפרץ לתוך חברה.

הרצל עוזר: גם החוק מחייב לתאם.

הרצל עוזר: גם החוק.

הרצל עוזר: שלא נתבלבל בעניין הזה.

קריאה: שולחים בריונים.

הרצל עוזר: אני לא רוצה להיגרר.

חיים כץ: אתה תדבר אליי.

חיים כץ: אני צריך לשמור על זכותך ואני אשמור.

הרצל עוזר: אני בעד החוק משני הצדדים, דהיינו לכתוב מכתב, לקבל מענה ולפעול בהתאם ולא לעשות פרובוקציות ודברים כאלה.

הרצל עוזר: לעצם העניין, אני רוצה להבהיר את העניין.

הרצל עוזר: רמת השירות של HOT היתה במצב לא פשוט במהלך השנה האחרונה.

הרצל עוזר: עבדנו עליה קשה מאוד, גייסנו מעל 500 עובדים לתגבר את מערך השירות ואני חייב להגיד שעוד לא הגענו לרמה שאנחנו רוצים.

הרצל עוזר: חלק מהפתרון של המהלך הזה זה השקת מערכת חדשה, מערכת CRM, שהיא בעצם כורכת את כל הארגון סביב המערכת הזאת.

הרצל עוזר: זו פעולה שבאמת מחייבת אותנו בצורה אינטנסיבית, אנחנו מוכנים להתחייב, אפילו עכשיו, על חודש, ואני לא מנסה להרוויח זמן, כי באמת אין משמעות לחודש אם שמונה חודשים אתם פועלים---

חיים כץ: אתה כנראה לא מבין את מהות החוק.

חיים כץ: לא מעניין אותי חברת HOT.

חיים כץ: אני, כיושב ראש הוועדה, אומר לך כמנהל כללי, אני נהנה מהשירות שלך, אני שמח שאתה רוצה לשפר את השירות הטוב.

חיים כץ: יחד עם זה, במדינת ישראל אין לך את המנדט למנוע שעה, שעה אחת, אין לך.

חיים כץ: אני אתן לך את החוק מה-15 ביולי, אני אקריא לך אותו: 'מעביד חייב לנהל משא ומתן בעניינים המנויים בסעיף 1 עם ארגון עובדים יציג לפי סעיף 3, בהתארגנות הראשונית אצלו'.

חיים כץ: אחר כך: 'מעביד לא ימנע מנציג של ארגון עובדים להיכנס אל מקום עבודה שבו מועסק עובד'.

חיים כץ: לא ימנע.

חיים כץ: 'לשם קידום הזכות, כאמור בסעיף 33 ולשם קידום ענייני עובדים, וזאת בהתחשב בצרכי העבודה ובצנעת הפרט'.

חיים כץ: '

חיים כץ: מעביד לא יפטר עובד, לא ירע תנאי עבודה של עובד ולא ימנע מקבלה של אדם לעבודה בשל אחד מאלה; חברותו או פעילותו בארגון עובדים, פעילותו לצורך הקמה של ארגון עובדים, הימנעותו מהיותו חבר בארגון עובדים או הפסקת חברותו בארגון עובדים, חברותו בוועד עובדים או פעילותו', וכן הלאה.

חיים כץ: 'מעביד הפר הוראות סעיפים אלה...'.

חיים כץ: אני לא רוצה להקריא לך את הכל, אבל אני רוצה שתבין, אם אחד העובדים יפנה לבית דין לעבודה, ואתם עובדים כל כך טוב ואתם נותנים שירות כל כך טוב ושמכם לא ייצא לטובה, מה ייראה?

חיים כץ: שאתם עושקים אנשים, למרות שאתם לא עושקים אנשים.

חיים כץ: אני לא אומר שאתם עושקים אנשים, אבל כשאתה הולך נגד החוק, אין לך חודש.

חיים כץ: לפנים משורת הדין, אני אומר לך, תגדיר בשבוע הקרוב מתי אתה יכול להיכנס/לא להיכנס.

חיים כץ: מבחינתם הם יכולים היום בלילה, או היום בצהריים ואתה לא יכול למנוע את זה.

חיים כץ: אתה אישית תיתבע, אתה לא יכול למנוע את זה, ואני בא ואני רוצה לעשות את זה בצורה מסודרת.

חיים כץ: אני חושב שבמדינת ישראל נגמר הקטע של התארגנות עובדים.

חיים כץ: אני אגיד לך יותר מזה, אני לא יודע אם אתה יודע או לא יודע, אני יושב ראש ארגון עובדי התעשייה האווירית.

חיים כץ: ארגון אחד לכל העובדים.

חיים כץ: יש לנו 14 טייסים, הם אמרו 'אנחנו לא רוצים להיות חברים בארגון'.

חיים כץ: אני בקשרים מצוינים עם מר עופר עיני, והם אמרו 'אנחנו רוצים להתארגן בארגון נפרד, השכר שלנו גבוה ואני לא חושב שארגון העובדים יכול לייצג אותנו, הוא יראה את הפרשי השכר שלנו והתוספות והוא יקבל חום, אנחנו רוצים ארגון יציג'.

חיים כץ: מר עיני שאל אותי 'מה אתה אומר?' 'תן להם להתארגן'.

חיים כץ: אני אומר לך מתוך הבית, שעשרות שנים אנחנו ארגון אחד שמאגד 17,000 עובדים.

חיים כץ: באו 14 עובדים ואמרו שהם רוצים להתארגן, אמרתי 'בבקשה, תתארגנו' וזה גוף קטן עם שלטר גדול, טייסי ניסוי, לקוחות, עניינים.

חיים כץ: אני בא אליך פה ואני אומר לך שאתה בחברה טובה והעובדים טובים, מניסיון אישי, לפחות ממה שאני ראיתי העובדים הם טובים, הם נותנים יחס, הם נותנים שירות ואין לי טענות.

חיים כץ: כששמעתי שאתם עולים להתארגנות והעובדים לא רוצים כלום, הם רוצים להמשיך ב- HOT, לעבוד ולתת ולהאדיר את שם החברה ואין להם שום דבר נגד HOT.

חיים כץ: הם אומרים 'אנחנו רוצים לעגן את הזכויות שלנו, אנחנו רוצים שמישהו ישמור עלינו ואנחנו רוצים לשלם משכרנו 0.95% ולהיות חברים בארגון עובדים'.

חיים כץ: אתה בא ואומר 'חבר'ה, אין לי בעיה עם התארגנות בארגון עובדים, יחד עם זה יש סדרי עבודה מתוקנים, אני לא רוצה לפגוע בשם של HOT ואני לא רוצה לפגוע בשירות ש-HOT נותן ללקוחות', אתה יודע מה?

חיים כץ: זה עושה שכל.

חיים כץ: קודם כל החברה, החברה זה העובדים בגדול, הלוא חוץ מעובדים אין שם כלום, אז החברה היא העובדים ומתי אנחנו מתאמים את הזמנים?

חיים כץ: שהעובדים יוכלו להתארגן בלי לפגוע בחברה.

חיים כץ: זה הסיפור, זה הקטע.

הרצל עוזר: אני מוכן לחזור חזרה ולבדוק את לוחות הזמנים, ולבדוק את האפשרות לקצר את זה מחודש.

הרצל עוזר: אני אומר באופן חד משמעי---

חיים כץ: אתה לא מבין את החוק.

חיים כץ: אתה לא מבין מה אני אומר לך.

הרצל עוזר: אני לא יכול לשלוף תשובה מהמותן, אני חייב לבדוק, יש לזה משמעויות, באמת שיש לזה משמעויות.

הרצל עוזר: תבינו, אני ראיתי מה קרה אתמול וזה בסדר גמור, נכנסים אנשים, כולם מצטופפים, כולם באים לראות מה קורה, אנחנו צריכים אותם בעמדות העבודה, הם לא יבואו הרי חצי שעה יותר מוקדם.

הרצל עוזר: אם העובד צריך להיכנס ב-8:00---

חיים כץ: אין לך בעיה עם זה, נכון ?

חיים כץ: שיבואו.

הרצל עוזר: שיגיעו קודם.

הרצל עוזר: בסדר.

חיים כץ: אתה אין לך בעיה שביום חמישי בבוקר, בין השעה 7 ל-8 תעמיד את מתקני החברה וכל מי שרוצה להירשם, יירשם.

חיים כץ: אין לך בעיה.

בטי מצר-לוי: אבל יש הסעות מאורגנות למרבית המקומות, זה לא מעשי.

חיים כץ: סליחה, גברת.

חיים כץ: מאחר ואני יודע שהוא רוצה את ההתארגנות הזאת באופן מסודר, הוא יזיז את ההסעות ויביא אותן 20 דקות קדימה.

בטי מצר-לוי: אפשר להתייחס?

בטי מצר-לוי: אני מחכה.

חיים כץ: אני אתן לך רשות דיבור.

הרצל עוזר: רעיון שעלה תוך כדי דיבור, עכשיו, להתחיל קודם, זה מסוג הרעיונות שאני רוצה לחזור חזרה למשרד ואני אתן עד היום בערב תשובה, ואני מבטיח לך שהיא לא תהיה ברמה של חודש.

הרצל עוזר: תראו, אין לנו כוונה להערים קשיים מיותרים, ולא מיותרים, על העובדים.

הרצל עוזר: אני אומר את זה באמת.

חיים כץ: לפני שאני מעביר את רשות הדיבור, אני רוצה להביא את זה בטוב.

חיים כץ: אני לא רוצה לקחת את זה בכח, אני רוצה win-win.

חיים כץ: יום אחד החלטתי שאני הולך להתמודד להסתדרות, שלך, החלטתי שאני הולך להקים סיעה בהסתדרות ולהתמודד להסתדרות כסיעה.

חיים כץ: הלכתי להנהלת החברה ואמרתי 'אני לא רוצה לחבל בעבודה בחברה', כמו שאני אומר לך, החברה יקרה לי, אני מבקש מכם שיום עבודה יתחיל ב-9 וכל האוטובוסים של ההיסעים ייסעו לקלפיות.

חיים כץ: וזה לא חברה של 5,000 עובדים, זו חברה של 17,000, והאוטובוסים נסעו לקלפיות,ומהקלפיות נסעו למקום העבודה.

חיים כץ: אתה לא מבין את העוצמה שיש להנהלה בשיתוף פעולה עם עובדים בחברה שמבוססת רק על עובדים.

חיים כץ: יש לזה עוצמה אדירה, הם לא קמים בבוקר, כשיש ארגון ויש ועד... 20 שנה לא שבתתי, גם אני מבין שהלקוח הוא המשווק, גם אני מבין שבלי לקוח אין לי פרנסה, גם אני מבין שאני לא קם בבוקר וסוגר את החברה ופוגע בלקוחות.

חיים כץ: תאמין לי.

חיים כץ: יחד עם זה, אם יהיה לך ארגון שיבוא מול העובדים, אולי יעלה לך כמה גרושים יותר, אבל יהיה לך הרבה יותר כח, לחברה שלך, אתה תוכל לתת שירות יותר טוב ללקוחות, כמו שאתה רוצה, ולפעמים מה שאתה צריך להגיד, יבוא ארגון עובדים ויגיד 'ככה אנחנו חושבים'.

חיים כץ: אנחנו שומרים על הפרנסה שלכם, אנחנו מביאים את זה, 1, 2, 3, אנחנו נותנים שירות יותר טוב.

חיים כץ: קשה לך להפנים את זה?

חיים כץ: שים לב מה אני אומר לך, התעשייה האווירית הגדולה, שהיא חברה ממשלתית, הזיזה את ההיסעים בשביל לא לפגוע בחברה.

חיים כץ: האוטובוסים של החברה נסעו לקלפיות, הצביעו בקלפיות, חזרו לעבודה, קיבלנו 20% מההסתדרות הכללית, ואני לא אומר לעבור להסתדרות הכללית, 20% ההסתדרות הכללית כארגון, כגוף חיצוני, לא בתוך המפעל.

חיים כץ: באים האנשים 'תן לי אפשרות'.

חיים כץ: תזיז את ההיסעים, תגיד מי שרוצה, יש 20?

חיים כץ: יעלה לך לא יודע כמה, יבואו שעה לפני, אנשים יוכלו להתארגן, מי שרוצה, יקבל טופס מסודר שמוסכם עליך, עם חתימת העובד, עם תעודת הזהות, כשאתה מוריד להם לאיזה הסתדרות שהם רוצים, לאומית?

חיים כץ: לאומית, כללית?

חיים כץ: כללית, כח לעובדים?

חיים כץ: כח לעובדים.

חיים כץ: אני לא נכנס לזה, למי שרוצה אותם.

חיים כץ: הם יתאגדו, אתה תוריד להם, לא עולה לך עלות של שקל, ותיתן להם להתארגן.

הרצל עוזר: יחסי עבודה עם ועדי עובדים זה לא זר לי ואני מכיר את היתרונות שלו.

הרצל עוזר: כל מה שאני אומר באמת, אני מבקש עד מחר מכיוון שאנחנו פרושים בכל הארץ, אני צריך לחזור, לשבת עם המנהלים ולראות מה המשמעויות.

הרצל עוזר: יכול להיות שביקום קל לי לעשות את זה ויותר מהיר, ובנשר יותר לאט, ולכן אני מבקש---

חיים כץ: עד מחר.

חיים כץ: אוקי.

בטי מצר-לוי: אני חייבת להתייחס למספר נקודות.

בטי מצר-לוי: בתחילה אנחנו שמענו מלים כמו---

חיים כץ: את הקשבת למה שהוא אמר?

בטי מצר-לוי: הקשבתי.

חיים כץ: זאת אומרת את לא חוזרת מהתחלה.

חיים כץ: המטרה שלנו לאגד את העובדים, אנחנו לא באים לחיסול חשבונות, ולא לפגוע בחברת HOT.

חיים כץ: אנחנו רוצים לקדם את ההתארגנות.

בטי מצר-לוי: לחלוטין לא.

בטי מצר-לוי: דווקא מי שכתבה שאנחנו רוצים שיתוף פעולה ולקיים דיאלוג, זו היתה אני ואלה לא דברים סתם, אנחנו באמת עומדים מאחורי הדברים.

בטי מצר-לוי: בכנס שהיה במוצאי שבת, עובד עובד אמר שהמטרה שלו זה להישאר בחברה, לתרום לחברה ולא ההיפך.

בטי מצר-לוי: ואלה דברי אמת, יושבים פה עובדים שיגידו לכם את העניין הזה.

בטי מצר-לוי: יחד עם זאת, אני חייבת להתייחס ולהגיד; אני מכירה קצת את תחום יחסי העבודה ויודעת שכשהנהלה, גם בחזות של שיתוף פעולה, רוצה למוסס את האפשרות של ארגון עובדים, ליצור אינטראקציה עם העובדים ולהחתים אותם, יש דרכים מאוד יצירתיות ואני מניחה שכולם פה יכולים לתאר; שעות עבודה, מתי להגיע, לא להגיע.

בטי מצר-לוי: לי זה ברור שאסור למנוע ממני כניסה למקומות עבודה, העובדים שלנו, מזכירי האיגודים המקצועיים, מי שהיה בשטח, עמד בלובי בגשם, או בחוץ בפינת העישון.

בטי מצר-לוי: אנחנו לא מבקשים תיאומים לפני שעות העבודה, אחרי שעות העבודה, ביום העבודה.

בטי מצר-לוי: אני מתחייבת שלא נפריע לסדרי העבודה, לא נפרוץ, אנחנו רוצים להיכנס בהפסקות, אנחנו רוצים לתת לעובדים את האפשרות, שכל עובד יחליט, ירצה, יתאגד, לא ירצה, לא יתאגד.

בטי מצר-לוי: זכות ההתאגדות, כמו שאתה הקראת את החקיקה, זו זכות יסוד חוקתית.

בטי מצר-לוי: לא יכול להיות שאני צריכה לתאם מתי אני אממש את זכות היסוד החוקתית שלי.

הרצל עוזר: אני לא מקבל מה שאת אומרת, את צריכה לתאם.

בטי מצר-לוי: אני לא חלילה אומרת שההנהלה הבכירה העבירה את המסרים, שעברו כל מיני מסרים באס.

בטי מצר-לוי: אמ.

בטי מצר-לוי: אס, אבל התחושה שלנו שיש נתק מוחלט בין ההנהלה הבכירה לבין ההנהלה בשטח.

בטי מצר-לוי: ההנהלה בשטח יוצרת כאוס בקרב העובדים.

חיים כץ: אני רוצה את טובת העובדים.

חיים כץ: את רוצה כנראה לעשות עליהם פוזות, כנראה.

בטי מצר-לוי: ממש לא.

חיים כץ: תקשיבי, הניסיון שלי הוא רב משלך.

חיים כץ: הרבה יותר.

בטי מצר-לוי: אבל אני לא מקבלת את זה שאנחנו עושים פוזות, אנחנו באנו לייצג את הזכות להתאגד.

חיים כץ: אני יודע איך אני הייתי מתנהג ברגע ששמעתי את מה שההנהלה אמרה.

חיים כץ: אני יודע איך הייתי מתנהג אם הייתי אותו אחד מהעובדים שרוצה לארגן את ההתאגדות.

חיים כץ: ברור לי.

חיים כץ: בגלל זה אמרתי לך, אל תלכי לאן שלא צריך ללכת, בואי נתחיל מנקודת המוצא ההתחלתית שלנו.

חיים כץ: יש לנו עכשיו רצפה, עכשיו אנחנו רוצים לעלות לתקרה ולמלא.

דורון דוד אסולין: אני עובד בחברה כבר 11 שנה כמעט.

דורון דוד אסולין: לגבי מה שאת אמרת, עמליה---

חיים כץ: דבר אליי.

דורון דוד אסולין: שלא קיבלו החלטות של ההנהלה הבכירה, לבין מה שקורה בשטח, כי יש מנהלים שבפירוש איימו על אנשים ואדוני, יש לי פה להראות לך את זה, בארבע עיניים.

דורון דוד אסולין: אם תרצה, שמות.

חיים כץ: לא צריך.

דורון דוד אסולין: זה שכן התחלנו להתארגן לפני שמונה חודשים, מהחשש, כי בזמנו של המנהל הכללי של HOT לשעבר, מר רן בלניקוב, היה ניסיון התאגדות וכל 80 הנציגים פוטרו מיידית.

חיים כץ: קרה משהו מאז.

חיים כץ: ב-15 ליולי נחקק חוק.

דורון דוד אסולין: אין ספק, אבל זה מה שאני מנסה להסביר לך, שההתארגנות שלנו היתה בשטח מהחשש של פחד.

חיים כץ: אתה שמעת את דבריו של המנהל הכללי של HOT.

חיים כץ: הוא אומר ככה; אני שומר חוק, אני לא מפר חוק, אני רואה את החברה ואת העובדים שבה, אני לא נגד ההתארגנות, אני רוצה עד מחר לחזור לוועדה ולהודיע לוועדה מתי הם הימים, מתי השעות, במסגרת היום יום, מתי אפשר להתארגן.

חיים כץ: אתה מבין את העניין?

דורון דוד אסולין: אני מבין את העניין, אני שואל, כעובד, כנציג, גם כנציג של ועד העובדים, אם יש לי את הזכות---

חיים כץ: מה זה נציג של ועד עובדים?

חיים כץ: היו בחירות?

דורון דוד אסולין: עשינו כנס ביום שבת ונבחר איזה שהוא גוף זמני, ועד פעולה, מה שנקרא.

דורון דוד אסולין: השאלה אם כנציג בוועד הפעולה אני רשאי לגשת למתקנים---

חיים כץ: אלה שנבחרו לוועד פעולה קיבלו את אישור הסתדרות העובדים הלאומית בבחירות?

בטי מצר-לוי: כן.

דורון דוד אסולין: אני שואל, השאלה אם כנציג, או כחבר ועד הפעולה, אני רשאי להיכנס למתקנים שלנו ב- HOT ולדבר ללא חשש ובלי פחד מול כל הנציגים והעובדים.

חיים כץ: אני רוצה שתקשיב למה שאמר המנהל הכללי של HOT; מחר הוא ייתן לנו, בלי לפגוע, או שהוא יגיד 'אני לא מאפשר', הוא יכול להגיד שהוא לא מאפשר, מבחינתו, או שהוא יגיד 'כל יום בין השעות האלה והאלה אתה יכול להסתובב ולצרף ולהחתים', הכל מסודר.

חיים כץ: הכל מסודר.

חיים כץ: לפי התשובה שלו.

חיים כץ: במסגרת החקיקה.

חיים כץ: אתה מבין את העסק.

חיים כץ: אז כל מה שהיה עד עכשיו לא קיים, מעכשיו אופרה חדשה.

יוני מנדל: דבר הכי פשוט, אני מוכן להרים את הכפפה ולסייע ל- HOTבנושא הזה של המתי ואיך.

יוני מנדל: אנחנו, בעזרת ההסתדרות, מוכנים לקיים את הכנס מחוץ לשעות העבודה, בדיוק כמו שעשינו כנס לפני שבוע, במוצאי שבת.

יוני מנדל: אני חוזר, מחוץ לשעות העבודה, רק שההנהלה של חברת HOT תאפשר לנו להודיע לעובדים, הן באמצעות מייל, או באמצעות אס.

יוני מנדל: אמ.

יוני מנדל: אסים, או באמצעות טלפונים.

יוני מנדל: תאפשר לנו להודיע לעובדים.

חיים כץ: הסתדרות העובדים הלאומית, שרוצה אתכם כל כך, את יכולה לשים מודעה בעיתון, כל יום, ולהגיד 'ביום שלישי, בשעה 12:00 בצהריים, ייערך כנס רישום של עובדי HOT, באולם זה וזה וזה', ויש לה את הכסף לזה, כי אתם תשלמו לה דמי חבר ובדמי חבר הם יכולים בקלות---

יוני מנדל: אבל את הפתק הזה אני גם רוצה לשים במשרדי החברה.

חיים כץ: לא צריך.

יוני מנדל: למה?

יוני מנדל: אני אגיד לאנשים לקרוא עיתון?

חיים כץ: תקשיב רגע.

חיים כץ: ברור לי דבר אחד, כשהמנהל הכללי ייתן את התאריכים, יהיה פרסום בחברה שבין התאריכים האלה, בשעות האלה והאלה, ממחר בבוקר, או ממחרתיים בבוקר, אפשר.

חיים כץ: אתה תהיה בחופש, אתה לא תעשה את זה על חשבון העבודה, כל אלה שיעשו את זה יהיו בחופש וירשמו את העובדים לאיגוד המקצועי.

חיים כץ: כולם.

חיים כץ: מי שירצה, אלה שיעשו את הרישום, זה לא יהיה על חשבון העבודה.

מספר דוברים: ברור.

חיים כץ: שיהיה ברור.

חיים כץ: הם יהיו בחופש וכל עובד שירצה להתאגד, יבוא אליך, בזמן סביר בהפסקות.

חיים כץ: אני גם בטוח שהמנהל הכללי של HOT יגיד שהרישום לוקח 5 דקות, 10 דקות, אנחנו לא נהיה קטנוניים ונתחיל לשחק עם העובדים ונוריד להם 10 דקות בשכר.

חיים כץ: ברור לי שאם הם הולכים, הם ייתנו את ה-10 דקות, לא לך כרושם, שאתה תשב יום שלם, אבל כל עובד שירצה להתאגד, 10 דקות?

חיים כץ: החברה תספוג את זה.

חיים כץ: וברור לי עוד משהו, שאף אחד מאלה שמארגנים לא יפוטר.

חיים כץ: ברור לי שאף אחד מאלה שמארגנים - לא יפוטר.

חיים כץ: זה ברור לי.

חיים כץ: ואני חוזר אליך, אדוני המנהל הכללי של HOT, אני, בשם הוועדה הזו, מקבל את ההצעה שלך.

חיים כץ: מחר בבוקר, או בצהריים, תעביר לי מקומות, תאריכים, שעות שנציגי הסתדרות העובדים הלאומית , או ההסתדרות הכללית, או הכח לעובד, אני לא נכנס לקטע של האיגוד המקצועי, יוכלו לצרף חברים שרוצים.

חיים כץ: הם יצטרכו טופס מצורף שמפנה אותו למערכת כח האדם שלך, כשבמערכת כח האדם שלך מורידים מהעובד, מי שרוצה רק דמי ארגון זה 0.85%, מי שרוצה להיות חבר זה 0.95%, מצרף ומורידים, והוא בשעה טובה.

חיים כץ: .. אני מאוד שמח לנכונות שלכם לארגן את עובדי HOT, למי מהם שרוצה.

חיים כץ: אחרי שתהיה התארגנות, יהיו בחירות לוועד עובדים, יהיה ועד עובדים והם ייצגו את העובדים כמו שצריך.

חיים כץ: זה מקובל עליך?

הרצל עוזר: בהחלט.

חיים כץ: אוקי, זה סיכום הוועדה.

חיים כץ: אתה תפנה לוועדה מחר בבוקר, תיתן לנו תאריכים, שעות, מתי הם יכולים לארגן ואני מודה לכם על הישיבה ואני מודה לכם על ההיענות, ותמשיכו, כ-HOT, לתת את השירות הטוב שאתם נותנים.

חיים כץ: תודה רבה לכם.