ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 227, 2009-12-08 12:00

משה גפני: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר היום מצוקת האשראי וסכנת סגירתו של מפעל תפרון בכרמיאל.

משה גפני: שלום חבר הכנסת בילסקי.

משה גפני: ראיתי בחוברת של הארגונים שהם מכבדים אותך, וגם אני משבח אותך.

זאב בילסקי: אני מודה לך.

זאב בילסקי: השקעתי בזה הרבה מאוד, כדי שתשבח אותי.

משה גפני: יישר כוח.

משה גפני: לפני שחבר הכנסת פיניאן מציג את הנושא הספציפי, אני מבקש להקדים ולומר משהו על ההיבט הכללי של מפעלי הטקסטיל בישראל, בעיקר מפעלי הטקסטיל אבל לא רק.

משה גפני: אנחנו הופכים יותר ויותר להיות מדינה מאוד חומרנית שהמשמעות של העניין היא שבעלי מפעלים, על פי רוב אנשים עשירים – ואני מאוד מכבד אותך וחושב שהתרומה שלהם היא תרומה רבה מאוד – רוכשים מוצרים יותר זולים במדינות אחרות, בעיקר מהמזרח, והעובדים נזרקים לרחוב.

משה גפני: בעלי המפעלים מרוויחים יותר כסף אבל מצוקת העובדים הללו ומצוקת האבטלה הופכת להיות בעיה קריטית במדינת ישראל.

משה גפני: מפעלי הטקסטיל שהיו אבן יסוד לתעסוקה שהייתה בעיקר בפריפריה, בעיר הפיתוח, נסגרים בזה אחר זה.

משה גפני: המציאות הזו שאנחנו כחברה, כמדינה, אנחנו די עומדים מהצד, היא מדיניות שאולי הייתה נכונה בעבר אבל היא לא יכולה להיות נכונה היום וחייבים לתת את הדעת על המצב הזה מאחר שהמצב הזה הופך להיות פשוט בלתי נסבל.

משה גפני: המדינה תצטרך להשקיע הרבה מאוד כסף בדמי אבטלה ובשיקום העובדים הללו שעל פי רוב אינם מוצאים עבודה.

משה גפני: לתת לעובדים רבים להיזרק לרחוב, אני חושב – כבר דיברנו על זה פעמים רבות בוועדה על המשמעות מבחינת כל עובד יחיד ומשפחתו, בוודאי כאשר מדובר על מאות, אלפים ואפילו יותר מכך, המשמעות היא בלתי נסבלת.

משה גפני: אנחנו כחברה לא יכולים להרשות את התופעה הזאת.

משה גפני: אני לא מתעלם מן העובדה שהיו לאחרונה מקרים של מפעלים שאנחנו גם דנו בהם כאן בוועדה כמו למשל הסכנה בסגירת צים או עוף העמק או פרי הגליל, מפעלים בהם המדינה לא התערבה אבל בסופו של דבר במקרה של צים הבעלים הוסיפו כסף וצים המשיכה לעבוד.

משה גפני: במקרה של תדיראן בעפולה, המפעל נסגר ונפתח מפעל אחר ולא כל העובדים חזרו לעבודה.

משה גפני: במקרה של המפעלים הקודמים, רכשו את המפעל והעובדים כן עובדים.

משה גפני: אנחנו נמצאים על החבל הדק בין ההתערבות של המדינה לבין האחריות של הבעלים.

משה גפני: מכיוון שאנחנו מתחילים את הדיון בנושא של מפעל תפרון, אמר לי חבר הכנסת ציון פיניאן שכאן מדובר בהתנהלות שהיא התנהלות גם מול הבנקים וגם מול מצוקת האשראי, שזה עניינה של ועדת הכספים במישרין.

משה גפני: אני מבקש את חבר הכנסת ציון פיניאן, אם אתה יכול בבקשה להציג את הנושא של מצוקת האשראי במפעל תפרון.

ציון פיניאן: תודה רבה ליושב ראש על שנאות וקבע תאריך קרוב מאוד לדיון בנושא הזה.

ציון פיניאן: מדובר במפעל תפרון שהוקם ב-1977 כאשר קווי הייצור שלו הם בירדן, בהודו ובמצרים.

ציון פיניאן: המפעל מעסיק כאלף עובדים והוא נקלע לחובות כאשר חובותיו לבנקים הם כ-33 מיליון דולר – 50 אחוזים לבנק לאומי, 25 אחוזים לבנק דיסקונט ו-25 אחוזים לבנק הפועלים.

ציון פיניאן: אנחנו כל הזמן אומרים שהבנקים הם החמצן של המדינה, אבל לצערי הבנקים החליטו לנתק את החמצן מהצפון ולגזור עליו גזר דין מוות.

ציון פיניאן: הצפון בוער.

ציון פיניאן: מי שלא יודע, נמצא כאן עופר עיני, יושב ראש ההסתדרות, והוא יודע את זה כי הוא קרוב מאוד מאוד לנושא הצפון.

ציון פיניאן: הבנקים עצרו את ניצול מסגרת האשראי, דרשו תוכנית הבראה, אבל גם כאשר תוגש תוכנית ההבראה, הם נתונים לחסדים של הבנקים.

ציון פיניאן: אם יאשרו את התוכנית, מה טובו אוהליך יעקב, אם לא יאשרו אותה, יישארו במשכנותיך ישראל.

ציון פיניאן: זה אומר שהאנשים האלה, אלף עובדים, ילכו הביתה.

ציון פיניאן: למפעל ניתנה אורכה למשך שלושה שבועות בהם הוא צריך להגיש תוכנית הבראה.

ציון פיניאן: אני רוצה לומר משפט ואולי הוא משפט חריף אבל הבנקים הם גורם מספר אחד לאבטלה במדינת ישראל, לפחות כך אני רואה את זה בצפון.

ציון פיניאן: אני רוצה לומר דבר עוד יותר חריף והוא שהם סוחטים ושוחטים ולאחר מכן עושים וידוא הריגה ואפילו בלי ברכה.

ציון פיניאן: אלה הבנקים.

ציון פיניאן: לא ראיתי מפעל שנסגר בצפון ושלא היו לו בעיות עם הבנקים.

ציון פיניאן: הם לא נותנים נשימה, הם לא נותנים חמצן ואפילו לא חושבים פעמיים.

ציון פיניאן: המדינה הקצתה סיוע למפעלים במצוקה בערבות מדינה ואני לפחות מכיר כמה מפעלים שקיבלו את האישור אבל הבנקים לא מאשרים.

ציון פיניאן: בנק אוצר החייל לא רוצה לאשר.

ציון פיניאן: הגישו תוכנית אבל לא מאשרים.

ציון פיניאן: אני לא רוצה לנקוב בשם של מפעל מטבריה – התבקשתי בכל לשון של בקשה לא להזכיר את שמו מסיבות כאלה ואחרות – שהגיע לבנק אוצר החייל – ואגב, אני חושב שגם מפעל תפרון מטופל בבנק אוצר החייל – ולא אושר.

ציון פיניאן: אולי זה בנק אוצר, אבל זה אוצר בלום שקשה למשוך ממנו.

ציון פיניאן: כמה עובדות בנושא ייצור.

ציון פיניאן: היה כאן שר הפנים ואני מצטט את דבריו.

ציון פיניאן: הוא אמר: כל ייצור או מקום עבודה אחד, כדי לייצר מקום עבודה אחד, זה עולה למדינה בין 100 אלף שקלים ל-150 אלף שקלים.

ציון פיניאן: מדובר באלף עובדים, כך שמדובר בין 100 מיליון ל-150 מיליון שקלים וזה לא מסתיים בזה.

ציון פיניאן: יש לנו אלף מפוטרים, זה אומר אלף אנשים שיקבלו באבטחת הכנסה 70 אחוזים הנחה מארנונה, מדובר באלף עובדים שיקבלו אבטחת הכנסה והסכום מגיע ל-24 מיליון שקלים, מדובר באלף עובדים שאני חושב שבממוצע מדובר במשפחה עם שניים-שלושה ילדים ואם זה כך, הרי שאנחנו מדברים על 5,000 אנשים.

ציון פיניאן: זה ישוב שלם בצפון.

ציון פיניאן: זה ברמה של פלוס-מינוס כל חצור.

ציון פיניאן: תארו לכם שכל חצור באבטלה, גם ילדים, גם זקנים, גם טף וגם נשים.

ציון פיניאן: אלה 5,000 אנשים שהולכים הביתה.

ציון פיניאן: פורסמו היום גם כמה נתונים על הצפון.

ציון פיניאן: לזרוק אלף עובדים, היום פורסם באחד העיתונים שעל כל שלושה מובטלים או ארבעה מובטלים, אחד מהם הוא בצפון.

ציון פיניאן: חברים, אנחנו יושבים כאן ותארו לכם שכל מובטל רביעי או שלישי במדינת ישראל הוא מהצפון.

ציון פיניאן: הנתונים האלה לא מדאיגים?

ציון פיניאן: יותר מזה.

ציון פיניאן: בצפון יש 10,5 אחוזים אבטלה.

ציון פיניאן: ברגע שאלה ילכו הביתה, האחוז יעלה ויגיע ל-13 עד 15 אחוזים.

ציון פיניאן: אפשר להכריז על הצפון לא כמוקד אבטלה אלא צריך לפנות לאבן שושן כדי להחליט על המושג המתאים לאבטלה בצפון.

ציון פיניאן: בדקתי והתייעצתי עם מומחים והמפעל הזה יכול להמשיך להתקיים, ואני בטוח שגם ההסתדרות בדקה זאת.

ציון פיניאן: המפעל הזה יכול להמשיך להתקיים ולכן בואו ניתן לו חמצן, נחזיר לו את צינור החמצן דרך הבנקים.

ציון פיניאן: שמעתי היום שהבעלים מוכנים להזרים 15 מיליון שקלים.

ציון פיניאן: נכון שאני מהצפון ויש ניגוד עניינים אבל אני רואה כאן גם את חבר הכנסת אלי אפללו, גם את חבר הכנסת איציק וקנין.

שלי יחימוביץ': כיושבת ראש ועדת האתיקה, אני מודיעה לך רשמית שאין ניגוד עניינים.

ציון פיניאן: אני מודה לגבירתי שניתקה אותי מניגוד העניינים.

שלי יחימוביץ': כאשר מדובר בציבורים גדולים, זה לא ניגוד עניינים.

שלי יחימוביץ': זה שאתה חבר בקופת חולים, זה לא גורם לך לניגוד עניינים.

ציון פיניאן: טמיר מזכיר לי שנשלחתי מהצפון.

ציון פיניאן: הצפון הוא חבל ארץ מוכה והוא מוכה בכל מיני תחומים שאני לא רוצה לומר אותם בחריפות.

ציון פיניאן: בואו נתייחס ובואו נציל את אלף העובדים האלה כי בנוסף למפעל תפרון יש עוד מפעל עם 450 עובדים ועוד מפעל עם 100 עובדים, כך שמתחילים לדבר באלפי עובדים.

ציון פיניאן: בואו נציל את המפעל הזה ביחד עם כל הגורמים וניתן ל-5,000 אנשים להמשיך לחיות כפי שצריך לחיות במדינת ישראל.

ציון פיניאן: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: יושב ראש ההסתדרות, עופר עיני.

עופר עיני: אני מציע שאולי תיתן את רשות הדיבור ליושב ראש המפעל.

משה גפני: אני פשוט רציתי לכבד אותך.

עופר עיני: אין בעיה אבל אני מציע שנשמע אותו.

משה גפני: מבחינת חובת הכבוד, יצאתי ידי חובה.

משה גפני: יושב ראש הדירקטוריון.

יעקב גלברד: מכובדי יושב הראש, חברי כנסת נכבדים, אני מודה על ההזדמנות להגיע לכאן ועל האווירה שיצר חבר הכנסת ציון פיניאן של דחיפות בקבלת החלטות כאשר המטרה של כולנו – גם של הבעלים, בוודאי שלי כמי שמעורב כיושב ראש הדירקטוריון – לעשות את כל מה שניתן לעשות על מנת למנוע את סגירת המפעל ולאפשר למפעל, שמעסיק היום אלף עובדים ישירים – אבל להערכתנו עוד כ-500-600 עובדים סביב המפעל, אלה שנותנים שירותים למפעל, שאם המפעל לא יעבוד, גם הם ייפלטו משוק העבודה – לאפשר לחברה לעבור תוכנית הבראה.

יעקב גלברד: כמה מלים על תפרון כחברה.

יעקב גלברד: תפרון מוגדרת תחת ההגדרה שציין היושב ראש כחברת טקסטיל אבל היא לא חברת טקסטיל קלאסית.

יעקב גלברד: תפרון היא חברת טקסטיל שהייחוד שלה הוא בהיי-טק של הטקסטיל.

יעקב גלברד: כלומר, היא מייצרת מוצרים לרשתות המובילות בעולם, לנייקי, לוויקטוריה סיקרט, ל-לולו למון וכולי.

יעקב גלברד: כלומר, אין מותג בעולם שלא תמצאו על מדפיו את מוצרי תפרון שמיוצרים בכרמיאל.

יעקב גלברד: מדובר כאן בייצור טכנולוגי והוא בטכנולוגיה שונה שהחברה התמחתה בה והמוצרים הם מוצרים ייחודיים שהלקוחות דורשים אותם.

שלי יחימוביץ': שאין לה תחרות בסין או בירדן.

יעקב גלברד: אין לה תחרות בסין, אין לה תחרות במקומות אחרים.

יעקב גלברד: מה כן קרה לחברה, וקרו למעשה שלושה אירועים שחברו להם יחד.

יעקב גלברד: אירוע אחד הוא שער הדולר.

יעקב גלברד: החברה מייצאת לשוק האמריקאי אבל היא משלמת בשקלים.

יעקב גלברד: כלומר, ברגע ששער הדולר ירד מ-4,7 שקלים לדולר ל-3,2 שקלים לדולר, שזאת פחות או יותר הייתה נקודת השפל, המשמעות היא שחיקה של כ-32 אחוזים בהכנסות.

יעקב גלברד: החברה מעולם לא הרוויחה 32 אחוזים.

יעקב גלברד: אני לא מכיר מפעל תעשייתי, של תעשייה קונבנציונאלית, שמפסיד 32 אחוזים.

יעקב גלברד: גם כאשר הנגיד עושה מאמץ עילאי לשמר את שער הדולר ב-3.8 שקלים לדולר, זאת עדיין שחיקה של 20 אחוזים מהנקודה בה החברה הרוויחה והיא הרוויחה יפה והייתה מאוד מאוד יציבה, גם פיננסית, גם תפעולים וגם ברווחים.

יעקב גלברד: אני לא בא לבקש כרגע שוועדת הכספים תשנה את שער הדולר.

יעקב גלברד: אני לא חושב שזה בכוחה של ועדת הכספים אבל אין ספק שלתעשייה הקונבנציונאלית יש קושי להתחרות היום, בעיקר אותה תעשייה שהיא מוטת יצוא.

יעקב גלברד: ציינת את פרי הגליל אבל פרי הגליל משווק לשוק המקומי.

יעקב גלברד: כלומר, אין לו את הבעיה של שערי המטבע.

יעקב גלברד: כל חברה שמייצאת לחוץ לארץ, בעיקר לשוק האמריקאי ופחות לשוק האירופאי – משום ששער היורו הוא פחות חריף והירידה הייתה פחות חריפה – ודאי שיש לו בעיה.

משה גפני: זאת בעיה אחת.

משה גפני: מה הבעיה השנייה?

יעקב גלברד: הבעיה השנייה היא בעיה של האטה בשוק העולמי שגם המשק האמריקאי נקלע אליה.

יעקב גלברד: הייתה איזושהי בעיית ביקושים שמתחילה באיזשהו מקום לתקן את עצמה.

יעקב גלברד: כלומר, אנחנו מדברים עכשיו על ביקושים לשנה הבאה ואנחנו רואים ביקושים שהולכים וגדלים, כך שזו בעיה שאנחנו רואים אותה כבעיה חולפת שתתקן את עצמה.

יעקב גלברד: הבעיה השלישית היא בעיה ניהולית בתוך החברה.

יעקב גלברד: כלומר, החברה החליפה שני מנכ"לים שלא הצליחו לחולל שינוי חיובי, בעיקר בבעיות שנוצרו בצד הטכנולוגי של החברה, משום שאם החברה לא תשמור על האג' הטכנולוגי שלה, מטבע הדברים היא תחזור בחזרה לעולם הטקסטיל הקונבנציונאלי ושם אין לה עתיד.

יעקב גלברד: המנכ"ל האחרון פרש לפני כשבועיים – וכיושב ראש הדירקטוריון לקחתי את המושכות ואני כרגע בונה תוכנית עסקית שהתחייבנו להביא לבנקים ב-27 בחודש.

יעקב גלברד: מה שנדרש, על מנת לממש תוכנית עסקית, טובה ככל שתהיה, זאת היכולת לממש אותה.

יעקב גלברד: היכולת לממש אותה מחייבת תזרים מזומנים, יכולת לרכוש מספקים, יכולת להתחייב לספקים ויכולת לספק ללקוחות ולשלם לשינוע של הלוגיסטיקה של המערכות האלה.

יעקב גלברד: כלומר, בלי מזומנים ובלי תזרים מזומנים, זה לא יעבוד.

יעקב גלברד: אני מבין את שיקול הדעת הקר של הבנקים.

יעקב גלברד: כלומר, יש להם חוב, הם רצו לוודא שהחוק הזה לא מתמסמס להם, שהחברה לא מדממת מעבר לרמה שתבטל את רמת הביטחונות שיש להם בחברה.

משה גפני: כמה חייבים לבנקים?

יעקב גלברד: המסגרת שהייתה טרום האירוע, כ-33 מיליון דולר.

משה גפני: לכמה בנקים?

יעקב גלברד: שלושה בנקים.

יעקב גלברד: עמדנו במסגרות האלה.

משה גפני: איזה בנקים?

משה גפני: <

יעקב גלברד: בנק לאומי, בנק הפועלים ובנק דיסקונט.

משה גפני: מה בנק אוצר החייל בעניין?

יעקב גלברד: הואיל וראינו את 2010 כשנה בה נצטרך מימון נוסף, פנינו אל בנק אוצר החייל במסגרת ההגדרה של מי שמונה על ידי הקרן לסיוע והגשנו תוכנית עסקית אבל התוכנית העסקית לא אושרה.

יעקב גלברד: כלומר, הבנק מסתכל על ה-70 אחוזים שהוא מקבל ואומר שאת זה הוא קיבל מהמדינה וזה בסדר, אבל יש עדיין 30 אחוזים שהוא לוקח על עצמו ואת ה-30 אחוזים האלה הוא לא היה מוכן לקחת על עצמו.

יעקב גלברד: כלומר, 70 אחוזים לא נותנים פתרון לפעמים, במיוחד לחברות במצוקה.

יעקב גלברד: שוב, כאשר מדובר על תוכנית הבראה, תוכנית הבראה היא תוכנית ולפעמים מתייחסים אליה כאל איזשהו גיליון אקסל שמציג נתונים שיהיה בסדר, לא תמיד מאמינים במספרים שמופיעים שם, ולפעמים גם תוכנית הבראה עובדת.

יעקב גלברד: בעבר ניהלתי חברה שקיבלתי אותה עם 500 מיליון שקלים הפסד ותוך שנה-שנתיים העברנו אותה ל-500 מיליון שקלים רווח.

יעקב גלברד: כלומר, תוכניות הבראה גם עובדות והן לא רק לא עובדות.

שלי יחימוביץ': מבחינת הבנקים, זה בעצם 3 מיליון דולר כל בנק.

יעקב גלברד: 11 מיליון שקלים.

שלי יחימוביץ': 70 אחוזים יש לך כסיוע.

יעקב גלברד: בנק אוצר החייל, היכולת לבקש ממנו הייתה של 16 מיליון בלבד משום שזו התקרה.

שלי יחימוביץ': כמה כל בנק היה צריך לשים?

משה גפני: תכף נדבר על הפרטים.

יעקב גלברד: ברשות

יעקב גלברד: כם, אני מבקש לסכם.

משה גפני: לפני שאתה מסכם.

משה גפני: אנחנו מדברים על כך שאתם ביקשתם מבנק אוצר החייל במסגרת הקרן ולא קיבלתם.

משה גפני: יש לכם את מצוקת האשראי כלפי בנק הפועלים, בנק דיסקונט ובנק לאומי.

יעקב גלברד: שגם להם הגשנו אתמול הצעה שמדברת על הזרמה של בעלי המניות.

משה גפני: בעלי המניות מתכוונים להזרים כסף?

יעקב גלברד: מילה אחת על בעלי המניות.

יעקב גלברד: החברה היא חברה ציבורית.

יעקב גלברד: 80 אחוזים מהמניות מוחזקות על ידי הציבור שהוא לא מזוהה.

יעקב גלברד: כלומר, אי אפשר לזהות אותו בשם ולפי מספר תעודת זהות.

יעקב גלברד: 20 אחוזים מהמניות מוחזקות על ידי שני גורמים מזוהים שהתחייבו שבמידה שגם ה-80 אחוזים לא יביאו את חלקם בהזרמה שנדרשת, הם משלימים.

יעקב גלברד: כלומר, ההתחייבות של אותם 4 מיליון דולר שבעלי המניות מוכנים להזרים, צריך לציין שזאת התחייבות של 20 אחוזים מבעלי המניות שמוכנים לכסות 100 אחוזים של בעלי המניות במידה שאחרים לא יצטרפו אליהם.

משה גפני: תודה.

משה גפני: נמצאים כאן נציגי הבנקים?

משה גפני: כן.

נחום מנדל: אדוני, אולי אפשר לדבר ביחד גם על מוליטן.

משה גפני: נדבר גם על מוליטן.

משה גפני: בסיעת יהדות התורה החליטו ברוב קולות שאני יושב ראש ועדת הכספים, כך שאני צריך לנהל את הישיבה.

עופר עיני: אנחנו מברכים על כך.

שלי יחימוביץ': אנחנו אישרנו את זה.

עופר עיני: אני באופן אישי מברך על כך.

משה גפני: יש לי כבר תעודת הכשר מההסתדרות.

משה גפני: נמצאים כאן נציגי הבנקים.

משה גפני: בבקשה.

קריאה: אולי נתחיל עם בנק אוצר החייל.

משה גפני: בנק אוצר החייל נמצא כאן?

ציון פיניאן: לא.

עופר עיני: זה לא רלוונטי.

עופר עיני: אולי אני אתייחס.

משה גפני: אני רוצה קודם לשמוע את נציגי הבנקים.

משה אינגביר: אני קודם כל מוחה על הדברים שנאמרו.

משה גפני: לא חשוב, בסדר, קיבלנו את המחאה.

משה אינגביר: זה לא בסדר כי יושב לידך מר עיני שיודע כמה אנחנו עוזרים.

עופר עיני: אני מפרגן לך אישית.

משה אינגביר: אנחנו ישבנו עם מר גלברד רק ביום חמישי האחרון וסיכמנו מה שסיכמנו.

משה אינגביר: מה שהוא אומר שהוא הציע אתמול לבנקים, זה היה בטלפון בערב כאשר זה עדיין לא היה מגובה בשום דבר.

משה גפני: אם ההצעה תהיה מגובה, זה בסדר?

משה אינגביר: אני לא יודע מה יהיה כתוב שם.

משה גפני: מה הוא אמר לך בטלפון?

משה אינגביר: הוא יאמר לך מה הוא אמר לי בטלפון.

משה גפני: הוא אמר כאן.

משה גפני: בוא ניכנס למסלול מסודר.

משה גפני: אם הוא נותן לך מסמך ובמסמך הזה ייאמר מה שהוא אמר כאן, זה בסדר?

משה אינגביר: לא.

משה אינגביר: צריך לבדוק אותו.

משה אינגביר: מר גלברד יושב ראש פעיל בחברה הזאת מזה תקופה.

משה אינגביר: זה שהוא מאשים עכשיו את המנכ"לים, זה יפה, אבל גם הוא היה יושב ראש פעיל.

משה אינגביר: קרו דברים בחברה והוא צריך להגיש לנו תוכנית חדשה כי קיבלנו רק לפני שבועיים תוכנית מהמנכ"ל שהתפטר ומר גלברד פסל אותה.

משה אינגביר: הוא צריך להגיש לנו תוכנית חדשה ואנחנו צריכים לבדוק אותה.

משה אינגביר: אנחנו לא יודעים מה יהיה כתוב בה.

משה גפני: ממה אתם חוששים?

משה אינגביר: אנחנו לא חוששים מכלום, אבל אנחנו צריכים לדעת.

משה גפני: למה אתם מכניסים אתם למצוקת אשראי?

משה גפני: תאפשרו להם להמשיך לפעול.

משה אינגביר: אנחנו לא מכניסים אותם למצוקת אשראי.

משה אינגביר: החברה הזאת מדממת כל הזמן.

משה אינגביר: מה שקורה לה, להפך.

משה גפני: לפני שנה וחצי החברה הרוויחה.

משה אינגביר: מר גלברד לא ציין כמה כסף הבנקים הפסידו מזה שהרכוש של החברה נשחק בתקופה האחרונה.

משה אינגביר: אם תשאל אותו, הוא יאמר לך שזה מספר רב של מיליוני דולרים.

משה אינגביר: זה שהחברה מדממת, כולם יודעים.

משה אינגביר: הדימום הוא על חשבוננו למעשה ואנחנו שותקים ונותנים לחברה לדמם, דהיינו, נותנים לחברה להשתמש במשהו שהוא משועבד לנו כדי למעשה לממן את ההפסדים.

משה אינגביר: החברה הזאת צריכה להגיע לתוכנית הבראה שבאמת אפשר להפעיל אותה.

משה גפני: בנק דיסקונט.

מאיר בלישה: אני רוצה להעיר לדברים שאמר היושב ראש, ש-4 מיליון דולר לא ניתנים היום אלא הם יינתנו בעתיד כאשר תהיה תוכנית עסקית, ב-27 בחודש, ובתנאי שהתוכנית העסקית תהיה לשביעות רצון הבעלים.

מאיר בלישה: רק אז הם ייתנו.

מאיר בלישה: אנחנו אמרנו אותו הדבר, וזה מה שסוכם ביום חמישי האחרון, שב-27 בחודש נקבל תוכנית עסקית, נבדוק את הנושא הזה ובהחלט עומדות בפנינו כל האפשרויות.

אליהו ברקאי: אני מצטרף לדברים שנאמרו.

אליהו ברקאי: ביום חמישי האחרון סיכמנו שתוגש תוכנית הבראה.

אליהו ברקאי: כאשר תוגש תוכנית ההבראה, היא תיבדק ואם נראה שהיא בסדר, נטפל בה.

אליהו ברקאי: אני חייב להדגיש משהו אחד.

אליהו ברקאי: בעלי המניות העיקריים, אותם בעלים שאמנם הם בעלים של 20 אחוזים, אבל הם בעלי המניות העיקריים, רכשו את תפרון בשנת 2004.

אליהו ברקאי: תפרון הייתה חברה מאוד רווחית בשנת 2006 וב-2007, לפני ההפסדים שלה ב-2008, ובשנת 2006-2007 הבעלים האלה משכו דיבידנדים ודמי ניהול בגובה יותר גבוה מגובה ההשקעה שלהם ב-2004.

אליהו ברקאי: באינטרסים שלנו כבנק מול האינטרסים של הצפון, כדאי לדעת את הכללים ואת המספרים.

מירי רגב: מה שאתה אומר כאן, זה דבר חמור.

מירי רגב: אפשר לקבל מספרים עליהם אתה מדבר?

מירי רגב: זה דבר חמור, כי זה העניין.

עופר עיני: הכל באינטרנט.

משה גפני: נציג מפעל מוליטן.

נחום מנדל: אני מנכ"ל מוליטן מזה חודש ימים לאחר שהצטרפתי לקבוצה – ואולי זה ייחודי בעניין הזה – שבהתנדבות החליטה לנהל את השיקום של מפעל מוליטן לאחר שבבדיקה שעשינו, בדיקה מאוד יסודית, הגענו למסקנה שיש זכות קיום למפעל הזה, גם בשביל התעשייה הישראלית ולא פחות מזה, בשביל העובדים.

נחום מנדל: אלא מה, צריכה להיפתר בעיית החוב.

נחום מנדל: אנחנו הכנו תוכנית עסקית.

נחום מנדל: כולנו אנשי תעשייה ותיקים ומתמחים בתחום הטקסטיל.

נחום מנדל: בהכנת התוכנית עזרו לנו אנשים חיצוניים.

נחום מנדל: על חשבוננו אדם שלנו גם ביקר בשווקים בחוץ לארץ כאשר אנחנו משלמים מכיסנו כדי לאשר ולאמת את הנחות היסוד שהיו בהכנת התוכנית.

נחום מנדל: להכנת התוכנית בשלב מסוים הצטרף משקיע ולאחר שהמשקיע שם את החותמת שלו על התוכנית, אנחנו הצגנו את התוכנית הזאת וצר לי שלא יצא לי להיפגש עם מאיר בלישא, אבל נפגשתי עם אחרים בשלב מוקדם יותר, אולי בשלבים הקלים יותר.

נחום מנדל: התוכנית הוצגה בפני כמה רמות.

נחום מנדל: היא הוצגה בבנק דיסקונט, שהוא הנושה העיקרי.

נחום מנדל: אנחנו חייבים לבנק דיסקונט 30 מיליון שקלים ואנחנו חייבים לבנק לאומי כ-6 מיליון שקלים.

משה גפני: כדי לצאת מהמשבר במפעל שלך, מה הבקשה שלך?

נחום מנדל: קודם כל, אתמול-שלשום הוטל צו.

ציון פיניאן: אני מבין שיש כונס נכסים למפעל.

נחום מנדל: שלשום הוטל צו כינוס.

נחום מנדל: הבנק נקט כאן בפעולה חד צדדית.

משה גפני: איזה בנק?

נחום מנדל: בנק דיסקונט.

נחום מנדל: המשאים והמתנים בינינו התנהלו בצורה ידידותית ונינוחה תוך הבטחה של הבנק שלא יינקטו צעדים חד צדדיים ואני מניח שנציגם יאשר זאת.

נחום מנדל: הבנק בהתחלה קיבל את התוכנית, במידה מסוימת אפילו התלהב ממנה, ובשלבים מאוחרים יותר חזר בו.

נחום מנדל: למעשה שלשום התקבלה החלטה בבנק - אולי בגלל ציבור העובדים החלש, אולי משום שעמדה מולו קבוצה של מתנדבים ולא איזושהי מערכת – שאפשר כאן לעשות כינוס.

נחום מנדל: בקשתי - ואני לא מספיק בקיא בהתנהלות החוקית-משפטי, כי במצבים האלה לשמחתי עוד לא הייתי – לפעול בכל דרך שצו הכינוס הזה יהפוך להקפאת הליכים.

נחום מנדל: מצד אחד לדעתי, לאחר ההתנהלות שלנו ושל מערכות התקשורת בימים האחרונים, הבנק, הנושה העיקרי, לא יסרב לבקשה להקפאת הליכים וצריך להימצא המקום של ארבעה-חמישה מיליוני שקלים על מנת שבית המשפט יאשר.

נחום מנדל: ניתן יהיה לחזור ולהיכנס מיד לעבודה ובתקופת העבודה הראשונה, חמישה-שישה חודשים, צריך יהיה לטפל בהסדרת החוב הישן, צריך יהיה לטפל בהכנסת משקיע וכולי.

זאב בילסקי: כמה עובדים יש לחברה?

משה גפני: מאה עובדים.

נחום מנדל: בחברה יש מאה עובדים בשני אתרים כאשר האתר העיקרי הוא בנהרייה ואתר נוסף בברקן.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: יושב ראש ההסתדרות, עופר עיני, בבקשה.

עופר עיני: בוקר טוב, אדוני היושב ראש, חברי הכנסת.

עופר עיני: אנחנו נתקלים בדיוק באותם דברים שאמרנו כאן

עופר עיני: גם אני וגם ידידי שרגא ברוש על אותם 30 אחוזים-70 אחוזים.

עופר עיני: מדברים על הערבויות.

עופר עיני: שמנו 2.5 מיליארד שקלים, ברגע שהבנק לוקח על עצמו 30 אחוזים, הנה, אתם רואים, כסף לא יוצא החוצה.

עופר עיני: אמרנו את זה בוועדה והיום אנחנו רואים את זה חי.

עופר עיני: ועדת הכספים והכנסת אישרה את הקרן הזאת שהעובדים תרמו לה כסף.

עופר עיני: מאז אושר הנושא בכנסת בחוק ועד היום אנחנו לא מצליחים לסכם עם האוצר תקנון או משהו, כי אם היו לנו את אותו מיליארד-מיליארד וחצי שקלים, תאמינו לי שהיינו יכולים לפתור את בעיית תפרון ואת בעיית כל מפעל בקנה מידה כזה.

עופר עיני: העובדים תרמו למען הצלתם של אותם עובדים אחרים בפריפריה.

עופר עיני: בפגישה האחרונה עם האוצר אפילו הצעתי לוותר על חלק מהסיפור, לוותר על חלקם של המעסיקים ושל אותם עובדים במגזר הפרטי ולהסתפק בכסף של חצי דמי הבראה של אותו כסף שהוא לא תקציבי שיש שם לפחות מיליארד שקלים.

עופר עיני: אמרתי שזאת קרן רק של עובדים ואין קשר לממשלה.

עופר עיני: קרן שיכולה להתנהל על ידי העובדים עם פחות בירוקרטיה ועם פחות עניינים.

עופר עיני: הדבר היחידי הוא שהביטוח הלאומי גובה עבורנו בהתאם לחוק ונשלם אפילו דמי ניהול על הגבייה הזאת, והיינו יכולים היום לפתור את הבעיות האלה.

עופר עיני: אבל לאוצר יש זמן.

עופר עיני: חוקקו חוק, הכסף יושב ואי אפשר להשתמש בו.

חיים אורון: בכל זאת מה הבעיה?

יצחק וקנין: זאת שערורייה.

חיים אורון: מה האוצר אומר?

עופר עיני: האוצר אומר שאם ביטוח לאומי גובה, זה כבר סיפור בעייתי.

עופר עיני: הכנסת יכולה לחוקק, היא חוקקה, אין בעיה.

עופר עיני: הרי ברגע שאין מעסיקים ואין כסף ממשלתי, העובדים תרמו את הכסף וזה כסף של העובדים.

עופר עיני: תן לעובדים לנהל את זה והעובדים יתמכו בעובדים כדי לשמור על פרנסתם.

עופר עיני: זה היה כל הרעיון אבל אי אפשר להתקדם אתם כדי לעשות תקנון כזה או אחר כדי שאם מפעל תפרון בא ואומר שיש לו, אז אין בעיה.

עופר עיני: הבנק לא נותן לו הלוואה עומדת, אנחנו היינו נותנים לו הלוואה עומדת, אולי חלק במענק, ובתנאי שיתחייב שלא יפטר עובדים וכדומה וכדומה.

עופר עיני: לצערי יש לנו את מוליטן, יש את תפרון וכנראה יש עוד רשימה ארוכה דווקא של מפעלי הלאו-טק כי אין לנו הרבה מפעלי היי-טק בפריפריה.

עופר עיני: דרך אגב, רוב המפעלים הם כאלה.

עופר עיני: אין לך ניגוד אינטרסים.

עופר עיני: יש דרום, שם המצב אולי טיפה יותר טוב, אבל גם שם רואים את הניצוצות.

עופר עיני: אני חייב לומר שמשה אינגביר, בשונה מהנציג בבנק דיסקונט, די עזר בסיפור של ויטה פרי הגליל.

עופר עיני: שם הלכו לקראתנו ועובדה, ויטה פרי הגליל עלה על דרך המלך, הצלנו את העובדים, הם יצאו לדרך והבנקים לא יצאו מופסדים אלא להפך.

עופר עיני: אני רוצה לקבוע עובדה ואני אומר כאן באופן חד משמעי ואולי אני בוטה מדיי.

עופר עיני: אין סיכוי שגם הבית הזה, לא רק אנחנו, יאפשר שאלף עובדים בבת אחת ייפלטו ממעגל העבודה בצפון.

עופר עיני: אין סרט כזה.

עופר עיני: אתם יודעים כמה עולה פליטה של אלף עובדים לממשלה, למדינה?

עופר עיני: דמי אבטלה לאלף עובדים, וכמה עולה לייצר מקום עבודה?

עופר עיני: לפי משרד התעשייה, מאה אלף שקלים עולה לייצר מקום עבודה.

עופר עיני: צא ולמד כמה כסף יעלה למדינה.

עופר עיני: מצד שני, נמנעתי מלהתבטא בימים האחרונים כי היה דבר אחד שהוא צודק.

עופר עיני: דרך אגב, נכון, לקחו דיבידנד של 8 מיליון דולרים ב-2008.

עופר עיני: אמרתי שאם אני לא אשמע שהבעלים שמים כסף מכיסם לטובת המערכת, אני אומר בכנות שכל האש שלי לא הייתה על הבנקים אלא על הבעלים.

עופר עיני: הצעד הראשון כבר נעשה ומה שצריך לעשות עכשיו זה דבר מאוד פשוט, דבר מאוד מאוד פשוט.

עופר עיני: אפשר לשבת, גם שר התעשייה, גם שר האוצר שיביא אתו את החשב הכללי, גם נציגי הבנקים, גם הבעלים וכל אחד ייתן את חלקו והחלק הוא לא כזה כבד כדי להציל אלף עובדים.

עופר עיני: צריך לשבת בישיבה אחת, בערב אחד, שעתיים-שלוש-ארבע-חמש, לגמור את העסק כאשר כל אחד שם את חלקו.

עופר עיני: ב-27 תגמרו את תוכנית ההבראה ואפשר ב-28 לחודש לשבת ואין בעיה.

עופר עיני: אם מדינת ישראל במקרה הספציפי הזה תגמיש והיא תיתן לא רק 70 אחוזים אלא היא תיתן 90 אחוזים, אולי מאה אחוזים ביטחונות, מה יקרה?

עופר עיני: זה כדי להציל אלף עובדים.

עופר עיני: על 30 מיליון שקלים, על 40 מיליון שקלים, אז מקסימום המדינה בסוף תפסיד את ה-40 מיליון שקלים, אבל כמה היא תפסיד אם המפעל הזה ייסגר?

עופר עיני: אני אומר בכנות ואני אומר את זה בין השורות.

עופר עיני: אין מצב שאנחנו נאפשר שאלף עובדים במקום מוכה אבטלה ילכו ביום אחד הביתה.

עופר עיני: אין מצב כזה.

עופר עיני: אני מציע גם לבנקים וגם לבעלים – ואני פונה לאוצר ואני מקווה לסיוע של חברי הכנסת וועדת הכספים – כל אחד כאן צריך להטות שכם.

עופר עיני: זה לא משחק שאלף עובדים הולכים הביתה.

עופר עיני: אנחנו לא נשב ונעמוד מנגד וזאת תהיה בעיה רק של תפרון.

יצחק וקנין: אדוני יושב ראש הוועדה, לא היה צריך להיות כאן מנכ"ל משרד האוצר או שר האוצר?

שלי יחימוביץ': או החשב?

שלי יחימוביץ': או הממונה על התקציבים?

מירי רגב: המפעל בסך הכל בפריפריה.

יצחק וקנין: הם ישלחו עוד פעם פקיד שלא יוכל לענות לנו בוודאות.

יצחק וקנין: אני לא מזלזל באף פקיד במשרד האוצר.

עופר עיני: חברים, תאמינו לי, אני הבוקר דיברתי עם שר התעשייה ויש רצון טוב לסייע עם החשב הכללי.

עופר עיני: אני אומר את הדברים בכנות רבה.

עופר עיני: עם החשב הכללי.

עופר עיני: הבנקים והבעלים יושבים ביחד וכל אחד עושה צעד אחד קטן קדימה, לא צעד גדול, אין לי ספק שהמפעל הזה יכול להמשיך לעבוד ונוכל להציל את אלף העובדים.

עופר עיני: בנוסף לאלף העובדים האלה, יש עוד 500-600 עובדים מסביב ואולי יותר.

עופר עיני: אלף עובדים באזור הזה, זאת קטסטרופה.

עופר עיני: דרך אגב, יש בעיה נוספת שחייבים להעלות אותה.

עופר עיני: יש כאן עוד מפעל עם מאה עובדים שהוא לא פחות חשוב ואפילו הוא יותר חשוב כי כמעט רוב העובדות בו נדמה לי שהן חד הוריות.

מירי רגב: כן, אימהות חד הוריות.

עופר עיני: צריך לתת להן את הפרנסה המינימלית הזאת.

עופר עיני: כאן מדובר ב-3-4 מיליון שקלים, סכום שנותן להם אוויר להמשיך לעבוד ואין מי שיפתור את זה.

עופר עיני: זה פשוט לא יאומן.

עופר עיני: אני חייב לומר שניסינו להתנהל מול בנק דיסקונט והייתה התנהלות.

עופר עיני: אולי ניצלו את תום הלב שלנו ועשו לנו תרגיל בלי התרעה.

עופר עיני: אמר את זה המנכ"ל, בלי התרעה הלכו לכונס נכסים אבל אפשר לעשות הקפאת הליכים.

עופר עיני: אני לא משפטן, אבל קצת מצוי בנושא.

עופר עיני: אפשר לעשות הקפאת הליכים ולהעלות גם את המפעל הזה על דרך המלך.

עופר עיני: בשביל 3-4 מיליון שקלים, אין מצב שיסגרו מפעל כזה.

עופר עיני: אני רוצה לדבר על המצב הכללי.

עופר עיני: רבותיי, צריך לעשות מעשה.

עופר עיני: הבעיה היא לא רק בעיה של תפרון, היא לא בעיה של מוליטן אלא היא בעיה קשה של המפלים בפריפריה.

עופר עיני: זה נכון ששער הדולר נמוך.

עופר עיני: נגיד בנק ישראל עשה את המקסימום אבל האוצר לא עשה כלום.

עופר עיני: יש דרכים רבות לעזור ליצואנים מעבר לשער הדולר.

עופר עיני: עושים את זה במדינות אחרות ואפשר לעשות את זה גם כאן.

עופר עיני: אם זה הקלות במיסוי, אם זה סיוע ליצואנים, יש אלף ואחת דרכים.

עופר עיני: שיחפו על הפער של אותם 20 אחוזים עליהם דיבר יעקב גלברד ואפשר לעשות את זה.

עופר עיני: השאלה היא אם רוצים פריפריה.

עופר עיני: אם לא רוצים פריפריה, סגור את הבסטה אבל כנראה שכן רוצים פריפריה, צריך פריפריה וחובה שתהיה פריפריה.

עופר עיני: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ערן, אתה רוצה להשיב בשם משרד האוצר?

משה גפני: איך שאתה רוצה.

מירי רגב: אני חושבת שחשוב שנשמע את האוצר.

אלי אפללו: יש עוד הרבה שלא אמרו את מה שיש להם לומר, ואולי כדאי שנשמע את כולם.

משה גפני: ערן, דיברתי הבוקר לפני הישיבה עם שר האוצר.

משה גפני: מעלה כאן יושב ראש ההסתדרות טענה, ואני רוצה לעשות עם הטענה הזאת סדר יש כאן שלושה מרכיבים שגורמים למשבר הזה: הגורם הראשון הוא הבעלים, צורת ההתנהלות של החברה ואני מדבר על תפרון ולא על מוליטן שם אני פחות בדקתי את הנתונים.

משה גפני: אם כן, בעיה אחת של החלפת מנכ"לים, ניהול החברה וכמובן כאשר היו רווחים, הציבור לא היה שותף לרווחים האלה אלא הבעלים היו שותפים אבל כאשר יש הפסדים, הם צריכים להיות בעניין.

משה גפני: הגורם השני הוא הבנקים.

משה גפני: הבנקים, ברגע שיש רווחים, מרוויחים.

משה גפני: הם צריכים להיות שותפים כאלה ואחרים, בוודאי לא ללכת בקשיחות כאשר מגיעה תקופה שהיא תקופה של הפסדים, ותפרון הוא מפעל שיכול להרוויח והוא לא מפעל, כמו מפעלים אחרים, שאנחנו אומרים שאין לו עתיד.

משה גפני: יש לו עתיד וזה ברור לחלוטין, והבנקים צריכים להיות בעניין הזה גמישים אבל אני עדיין לא רואה את הגמישות.

משה גפני: יש שותף שלישי והשותף השלישי הוא אנחנו, המדינה.

משה גפני: אנחנו סיכמנו כאן ועופר עיני אמר את זה באופן ברור, וזה נכון - גם הקרן למפעלים במצוקה, גם כל מה שנלווה לעניין הזה – למה האוצר לא מגיע לפתרון עם מה שסיכמנו, עם מה שהאוצר הציע, עם מה שאנחנו אישרנו.

משה גפני: למה לא מגיעים לפתרון?

משה גפני: בחלק של האוצר, אתה יכול להתייחס?

ערן פולק: כן.

משה גפני: אני לא תוקף את האוצר.

משה גפני: אני סיכמתי שאני לא תוקף את האוצר למרות שכאשר אני לא תוקף, זה יותר גרוע.

ערן פולק: הדיון הזה, לפני דברי יושב ראש ההסתדרות, היו לו שני מישורים.

ערן פולק: יש מישור של מפעל ספציפי ויש מישור של מצב מפעלי תעשייה או בכלל התעסוקה בצפון לצורך העניין.

ערן פולק: המישור הראשון של מפעל תפרון, גם מי שלא קרא את הדוחות הכספיים באינטרנט והתרשם רק מהדיון הזה, אנחנו עשינו טיפה יותר, מבין שאמר יושב ראש המפעל שהבעיות שלהם הן שער הדולר וניהול.

ערן פולק: אלה הבעיות שמלוות אותם בשנים האחרונות.

יעקב גלברד: ומשבר כלכלי.

ערן פולק: ומשבר כלכלי.

ערן פולק: במקביל, באותן שנים אחרי ירידת שער הדולר, נמשכו 8 מיליון דולר דיבידנד.

ערן פולק: אתה אמרת את זה בפתח דבריך ולכן אין כאן הרבה מה לחדש מכיוון של מדיניות משרד האוצר או הממשלה.

ערן פולק: יש כאן בעלים שהם בעלים של מפעל.

ערן פולק: כאשר המפעל רווחי, הם נהנים מהרווחים, כאשר המפעל פחות רווחי, הבעיה היא בעיה גם שלהם והם נדרשים להעמיד את תוכנית ההבראה, להעמיד את הכספים שנדרשים על מנת שהמפעל ימשיך לעבוד ולפעול מול הבנקים בכל המישורים האפשריים.

ערן פולק: הבעיה הזאת של המפעל הספציפי הזה היא בעיה שהוזכרה כאן ואני חושב שלמדינה כמדיניות, לא כמקרה נקודתי, אין משהו.

אלי אפללו: אין למדינה מה לעשות.

אלי אפללו: אתה מסביר את כל ההסבר ואומר במה הם לא בסדר.

אלי אפללו: מה המדינה צריכה לעשות?

אלי אפללו: מה הם צריכים לעשות?

אלי אפללו: זה מה שאני רוצה לשמוע.

אלי אפללו: אין מדיניות לעזור לפריפריה?

משה גפני: ערן, אני מגן עליך.

ערן פולק: אני באמצע הדברים.

משה גפני: אני מגן עליך.

משה גפני: אני סיכמתי שאני מגן עליך.

ערן פולק: אני לא צריך הגנה, אני רק צריך לדבר.

משה גפני: ערן, בוא נתמקד.

משה גפני: אין לנו הרבה זמן.

ערן פולק: אני מתמקד בנושא הספציפי.

יצחק וקנין: קיימתם דיון מעמיק לגבי המפעל הזה?

יצחק וקנין: כינסתם איזו ישיבה רצינית לנושא אלף העובדים האלה?

יצחק וקנין: מדובר כאן באלף עובדים.

יצחק וקנין: עזוב את כל מה שיש מסביב.

יצחק וקנין: זאת שאלה ספציפית.

יצחק וקנין: זה הזיז משהו למישהו באוצר?

משה גפני: אני רוצה להשלים את השאלה גם של חבר הכנסת אפללו וגם של חבר הכנסת וקנין, ואני אעשה את זה בעדינות.

משה גפני: אומר יושב ראש ההסתדרות שמפעל תפרון עושה תוכנית הבראה.

משה גפני: ב-27 בחודש תהיה לו תוכנית הבראה.

משה גפני: אתם מוכנים לשבת בשולחן העגול כדי שיהיה אפשר לסייע להם מהקרן למפעלים במצוקה?

ערן פולק: אני תכף אתייחס לנושא קרן מפעלים במצוקה.

משה גפני: זה הנושא.

ערן פולק: אני רוצה להשלים את הדברים.

משה גפני: לגבי הדיבידנד של הבעלים, אמרנו.

משה גפני: לגבי הבנקים, אמרנו.

מירי רגב: שיחזירו את הדיבידנד.

יעקב גלברד: הם מחזירים.

יעקב גלברד: כל הבעלים.

אחמד טיבי: אדוני, אני מבקש שנציג האוצר ידבר בלי שתפריעו לו.

אחמד טיבי: אני רוצה לשמוע מה יש לו לומר.

משה גפני: נכון.

משה גפני: טוב שאחמד טיבי הגיע.

משה גפני: עכשיו אף אחד לא יפריע לו.

משה גפני: ערן, אף אחד לא מפריע לך.

משה גפני: תגיד מה שאתה רוצה, אבל את האמת.

ערן פולק: במקרה של המפעל הספציפי הזה, הניתוח שלנו במקרה של המפעל הספציפי הזה, כמו גם ממה שעולה בדיון, שכלי הסיוע שהממשלה מפעילה לתנאים של משבר ותוגברו מאוד באותה עסקת חבילה במשק שיושב ראש ההסתדרות היה שותף לה, כלי הסיוע של הממשלה לתנאי המשבר וגם בתנאים הרגילים, אם זה באשראי, אם זה בהכשרות, אם זה בכל המכשירים הרגילים, אלו הם הכלים שאליהם צריכים לפנות.

ערן פולק: הייתה פנייה מהמפעל הזה לכלי הסיוע, לקרן לעסקים בינוניים וקטנים, הפנייה הזאת נדחתה כי היא לא הייתה מלווה בתוכנית הבראה משמעותית.

ערן פולק: אני מבין מהדברים היום שיש תהליך של בנייה מחודשת של תוכנית הבראה.

ערן פולק: צריך להשלים את הבנייה הזאת ולפנות לכלי הסיוע.

ערן פולק: כלי הסיוע קיימים ופועלים.

ערן פולק: אפשר להתווכח אם זה יותר טוב או פחות טוב אבל אנחנו חושבים שהם טובים מאוד.

ג'מאל זחאלקה: מה עם הקרן לסיוע למפעלים במצוקה?

ערן פולק: עוד כמה דברים ביחס לקרן לסיוע לעסקים במצוקה.

ערן פולק: קרן הסיוע לעסקים במצוקה אושרה כחוק במסגרת עסקת החבילה, במסגרת אישור התקציב הדו-שנתי, עם תנאים מאוד מאוד מפורטים לגבי מה הרכיבים שלה.

ערן פולק: מרגע שאושר החוק הזה התחיל משא ומתן, למרות שבעצם זה לא משא ומתן אלא דיונים משותפים של כל מי שהיה אמור להיות מעורב בנושא הזה, על מנת לגבש את עקרונות הקרן.

ערן פולק: במהלך הדיונים האלה שיושב ראש ההסתדרות מכיר אותם היטב, עלו לא מעט מחלוקות ונקודות שבדיון שהתקיים לפני כשלושה שבועות במשרד האוצר, בהשתתפות יושב ראש ההסתדרות ויושב ראש ארגוני המעסיקים, עלתה יוזמה, לא מכיוון משרד האוצר אלא מכיוון השותפים האחרים, שלאור המחלוקות שמאוד קשה לגשר עליהן, אובייקטיבית ולא מתוך איזושהי התעקשות סתם, הקרן הזאת תשונה ועלו רעיונות.

ערן פולק: המשמעות של השינוי היא שזה שינוי חוק, שינוי עסקת החבילה ושינוי משמעותי בקרן.

ערן פולק: אני לא אומר שהשינוי אפשרי או לא אפשרי.

ערן פולק: השינוי שהוצע, וגם אמרנו, יש בו הרבה מאוד בעיות.

ערן פולק: עצם העניין של סיוע למפעלים במצוקה הוא עניין שנמצא בראש סדר העדיפויות גם של שר האוצר וגם של משרד האוצר כגוף מקצועי ונעשים מאמצים כל הזמן, ועל אחת כמה וכמה עכשיו, למצוא פתרון טוב יותר לצורך העניין אם הקרן לא תתקדם.

משה גפני: אפשר לכנס את השולחן העגול?

ג'מאל זחאלקה: אני לא מבין מה הבעיה.

עופר עיני: אני חוזר על ההצעה שלי.

עופר עיני: ההצעה שלי הייתה שאני מוותר על חלקם של המעסיקים, מוותר על חלקם של העובדים במגזר הפרטי, הכסף כבר קיים וזאת תהיה קרן רק של העובדים.

עופר עיני: אז כל הבירוקרטיה הזאת יורדת.

עופר עיני: עד היום לא קיבלתי תשובה.

יצחק וקנין: האוצר מבין שעומדים לגנוב לו את ההצגה והוא יעשה את ההסדרים בלעדי האוצר.

יצחק וקנין: הם מבינים את זה והם לא מוכנים אלא תוקעים אותו.

אלי אפללו: הם מאבדים את התפקיד שלהם.

משה גפני: ערן, אני אדבר עם שר האוצר אחרי הישיבה אבל יכול להיות שאתה מוסמך.

משה גפני: האם אפשר לכנס את השולחן העגול?

משה גפני: הרי יש כאן מצוקה.

עופר עיני: שר האוצר יאמר לך שהוא ילמד את הנושא.

משה גפני: לא.

משה גפני: שר האוצר הוא שר אוצר.

חיים אורון: האוצר רוצה שקצת יתברברו כאן שלושה-ארבעה שבועות, הם יריבו אחד עם השני, וכאשר יגיעו לסוף, הוא יבוא ויאמר שהוא בעד.

משה גפני: ערן, יש מצוקה, מצוקה שאנחנו כנבחרי הציבור חרדים לה.

משה גפני: אנחנו מבקשים שהשולחן העגול יתכנס בגלל שזה באמת יכול לפתור את הבעיה.

משה גפני: אפשר לקבל את הפגישה הזאת?

משה גפני: אני נגד השולחן העגול ואני כבר לא זוכר למה אני נגד.

עופר עיני: אני רוצה לתקן את אדוני.

עופר עיני: זה לא שולחן עגול.

עופר עיני: אמרתי דיון של הבנקים, הנהלת החברה והחשב הכללי.

משה גפני: אפשר לעשות את זה?

משה גפני: אני לא אומר שהאוצר צריך לבוא ולתת פתאום מענק לבעלים של מפעל תפרון.

משה גפני: אני מקבל את העמדה הזאת, אבל לשבת, שהמדינה לא תעמוד מהצד, זה אפשרי?

משה גפני: ההסתדרות תהיה בעניין, המפעל יהיה בעניין, הבעלים יהיו בעניין, הבעלים שקיבלו דיבידנד, והבנקים יהיו בעניין.

יצחק וקנין: כנס אותם בעצמך.

יצחק וקנין: כנה אותם אתה בעצמך.

יצחק וקנין: תביא את החשב הכללי לכאן.

משה גפני: ערן, ביקש שר האוצר לאשר מחר ערבות מדינה לבנק הפועלים במסגרת הקרן לסיוע לעסקים קטנים.

משה גפני: להביא את זה לדיון מחר?

משה גפני: זה נמצא על סדר היום.

ציון פיניאן: אני מציע לדחות את זה.

ציון פיניאן: בלאו הכי זה לא מגיע לשם.

משה גפני: להביא את זה?

משה גפני: מה לעשות עם זה?

משה גפני: אני קצת מסובך עם זה.

משה גפני: אני כל הזמן הייתי בטוח שהקרן עובדת, עד שקיבלתי מכתב.

משה גפני: חשבתי, מיד כשזה הגיע, לשים את זה על סדר היום ומחר זה על סדר היום, ערבות מדינה לבנק הפועלים, במסגרת הקרן לסיוע לעסקים קטנים.

משה גפני: עכשיו אני שומע שחבל על הזמן, ניקח את הכסף הזה לישיבות או למוסדות להשכלה גבוהה או לניצולי השואה.

ערן פולק: חבר הכנסת גפני, הפנייה הזאת שמונחת לאישורה של ועדת הכספים היא בדיוק ההוכחה לזה שהכלי עובד.

ערן פולק: זה אומר שצריכים עוד.

ערן פולק: זה אומר שהמכסה שהוקצתה עד היום נוצלה ואנחנו נדרשים להקצאה נוספת.

ציון פיניאן: איפה בנק אוצר החייל?

ג'מאל זחאלקה: השורה התחתונה שלך היא שלאוצר אין מה להציע.

ערן פולק: ממש לא.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שאתה אמרת.

ערן פולק: לא, זה לא מה שאמרתי.

ג'מאל זחאלקה: השורה התחתונה כרגע, אתה אומר שאין לך מה להציע.

ערן פולק: אם אפשר, עוד שתי התייחסויות.

ערן פולק: אמרתי שהפתרון שהאוצר מציע – זה לא האוצר אלא זאת הממשלה ומי שמפעל את זה, זה הקרן לעסקים קטנים ובינוניים – הוא מתן אשראי.

ערן פולק: הפתרון הזה קיים.

ערן פולק: אם יש דיון בתהליך של תוכנית הבראה מחודשת, צריך לגשת עם התוצאות שלו בחזרה לקרן, להגיש בקשה ולקבל בהתאם לכללים של הקרן.

ערן פולק: הפתרון הזה קיים.

ערן פולק: אם אפשר, אני רוצה להתייחס לשתי נקודות.

יצחק וקנין: אני מציע, לפני שנעשה את ההעברה מחר, שייתנו לנו פירוט כמה העברתם עד היום ולאיזה מפעלים סייעתם.

ערן פולק: חבר הכנסת גפני, אנחנו יכולים לפרט עכשיו.

משה גפני: לא.

משה גפני: עכשיו זה דיון שאנחנו עושים אותו במהירות והדיון הוא דיון חירום.

ערן פולק: אנחנו יכולים להעביר את הפירוט בכתב.

משה גפני: אנחנו רואים גם בנושא של מוליטן, אבל בעיקר של תפרון, בעיית חירום מיידית ואנחנו מקיימים את הדיון כדיון חירום.

משה גפני: זה לא דיון מסודר כפי שאנחנו נוהגים לעשות כאן אלא הדיון הוא דיון חירום.

משה גפני: במקרה רגיל, הייתה מגיעה בקשת שר האוצר והיינו נוהגים כפי שאנחנו נוהגים, בקשת ערבות על קרן לסיוע למפעלים בינוניים, ואנחנו היינו מאשרים אותה ולא היינו שואלים שאלות כי אנחנו בעד העובדים ובעד הקרן.

משה גפני: מחר יישאלו שאלות.

משה גפני: בעזרת השם זה יהיה על סדר היום.

משה גפני: קחו בחשבון שיישאלו שאלות ויכול להיות שבסוף לא נאשר, למרות שיכול להיות שכן נאשר.

משה גפני: קחו בחשבון.

משה גפני: אנחנו נשאל למי הקרן סייעה, למי היא עזרה ומה היא עשתה.

משה גפני: הדיון הזה לא מתקיים עכשיו אלא הוא יתקיים מחר.

משה גפני: כך לא היינו שואלים שאלות, אבל עכשיו אנחנו מתחילים לשאול שאלות.

ערן פולק: רק להשלים את הדברים.

ערן פולק: לכל דיון אנחנו באים בהנחה שישאלו שאלות.

ערן פולק: ביחס לדברים שנאמרו, לנושא אחד של פריפריה.

ערן פולק: נושא הפריפריה ובפרט התעשייה בפריפריה הוא נושא שקודם בצורה מאוד מאוד משמעותית, דווקא במשרד האוצר, בשנה וחצי האחרונות.

ציון פיניאן: אם כל כך טוב, למה כל כך רע?

ערן פולק: באוגוסט 2008 הממשלה קבעה בהחלטת ממשלה סל מאוד מאוד משמעותי של תמריצים שיכול להינתן למפעלים מרגע שייקבע אזור עדיפות לאומי לפי חוק עידוד השקעות הון שיגדיר פריפריה כפריפריה אמיתית, שכרמיאל, נהרייה, באר שבע וירוחם הן הפריפריה ולא פריפריה שהיא קרובה יותר למרכז.

מירי רגב: בגלל שלא הגדרתם מהי פריפריה, אף אחד לא קיבל את הכסף.

ערן פולק: אני אשלים את הדברים.

עופר עיני: דרך אגב, במפה החדשה כרמיאל בחוץ.

מירי רגב: זה כבר שמונה חודשים ואף אחד לא קיבל כסף.

ערן פולק: כרמיאל בפנים.

אלי אפללו: עפולה בחוץ.

אלי אפללו: מגדל העמק בחוץ.

אלי אפללו: כל המקומות בחוץ.

ערן פולק: התפיסה הזאת אושרה וסוכמה בעסקת החבילה ביוני 2009.

אלי אפללו: היא לא אושרה.

ערן פולק: לפני חודש, הקונספט הזה שמטרתו העיקרית והיחידה היה סיוע לתעשייה בפריפריה נפסל ולמעשה מה שהובא לאישור ועדת הכספים הוא הנצחת המצב הקיים כאשר לדעתנו זאת מכה קשה לעידוד התעשייה בפריפריה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: לגבי הנושא של אזורי עדיפות, אנחנו נדון בעניין הזה.

משה גפני: ככל הנראה אנחנו נאלץ לדון במפה הזאת עוד לפני שהממשלה תקבל החלטה.

משה גפני: אני מבקש שיהיה דיון קצר של חברי הכנסת וכל אחד ידבר מקסימום שלוש דקות.

משה גפני: אני באמת מבקש להצטמצם, מה גם שאנחנו עוד נמשיך לדון בנושא הזה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב ראש, דקה לכל נקודה.

שלי יחימוביץ': קודם כל, אני מצטרפת לחלוטין לדברים שאמר חבר הכנסת ציון פיניאן שהיטיב להגדיר את המצב גם מעשית וגם מבחינת ההשלכות שלו.

שלי יחימוביץ': אני מצטרפת גם לדברים שאמר יושב ראש ההסתדרות עופר עיני.

שלי יחימוביץ': אני רק לא מבינה למה יושב כאן יושב ראש ההסתדרות עופר עיני כאילו זאת הבעיה שלו וכאילו זאת הבעיה של חברי ועדת הכספים ולא בעיה לאומית.

שלי יחימוביץ': מדובר בפיגוע המוני.

שלי יחימוביץ': אם תפרון נסגרת, זה פיגוע המוני בקנה מידה לאומי ולא יכול להיות שישלחו לנו פקיד של האוצר.

שלי יחימוביץ': אני לא אתנצל על זה שאני אומרת את זה.

שלי יחימוביץ': לא יכול להיות שראש הממשלה לא יכנס עכשיו דיון חירום כדי לדון בפתרון הדבר הזה.

שלי יחימוביץ': אני לא מבינה.

שלי יחימוביץ': עופר עיני צריך לשבת כאן ולהתחנן שיפתרו את הבעיות הבירוקרטיות?

עופר עיני: אני כבר אומר לך שאני לא אתחנן.

עופר עיני: אני אתן בראש, אם זה ייסגר.

עופר עיני: תהיי בטוחה שאני לא אהיה במצב של תחנונים.

שלי יחימוביץ': יפה.

שלי יחימוביץ': אני שמחה לשמוע את זה כי אי אפשר לעבור לסדר היום על דבר הזה.

שלי יחימוביץ': זה פיגוע המוני וראש הממשלה, אם היה פיגוע המוני, היה מקים חדר חירום ומטפל בו באופן אישי.

שלי יחימוביץ': לא יכול להיות שהוא יהיה מחוץ לדיון הזה.

שלי יחימוביץ': הוא חייב לקחת את זה על עצמו.

שלי יחימוביץ': זה אינטרס לאומי וזאת לא בעיה של ההסתדרות ולא בעיה של ועדת הכספים.

שלי יחימוביץ': זה ברמה העקרונית.

שלי יחימוביץ': אגב, אם זה פיגוע המוני, אז כאן מדובר בעוד פיגוע, בצד, בעוד מאה עובדים מפוטרים והם שותקים ולא נוקפים אצבע.

שלי יחימוביץ': אני באמת מציעה שגם אנחנו ננקוט אמצעים לא קונבנציונאליים כוועדת כספים ושאנחנו נקפיא כל דיון בכל בקשה של האוצר עד שהדבר הזה ייפתר.

שלי יחימוביץ': אני מציעה שבאמת נפעיל את כל כובד משקלנו.

שלי יחימוביץ': עוד שתי נקודות מעשיות.

שלי יחימוביץ': לצערי אני חייבת ללכת ואני מבקשת שתיתן עליהן את הדעת.

שלי יחימוביץ': מונח על השולחן בהכנה לקריאה שנייה ושלישית חוק הטקסטיל הביטחוני שחתומים עליו גם אני וגם חברי כנסת נוספים מכל סיעות הבית, גם מהקואליציה.

שלי יחימוביץ': זה חוק שיגרום לכך שכוחות הביטחון ירכשו את הטקסטיל שלהם בישראל, כמו באמריקה הקפיטליסטית, לא פחות.

שלי יחימוביץ': זה חוק שהעלות שלו נמוכה ביותר והוא מייצר במיידי מאות מקומות עבודה ועוד מקומות עבודה בגל השני.

שלי יחימוביץ': החוק אמנם לא נדון בוועדה הזאת אבל אני קוראת לכולם להתגייס ולהעביר אותו במהירות.

שלי יחימוביץ': אנחנו שוב עדים כאן לאותו מנגנון וכאן אנחנו צריכים לקיים ישיבה עם יושב ראש הרשות לניירות ערך.

שלי יחימוביץ': שוב פושטים בעלי שליטה ובעלי מניות על מפעל, משקשקים את קופת המזומנים, מושכים דיבידנד שערורייתי ולדעתי זה אמור להיות פלילי, מרוקנים אותו מתוכן, מחלישים אותו, ממוטטים אותו וזה שעכשיו מאיר שמיר וישי דוידי באים ברוב חסדם ואומרים שיחזירו את 2 מיליון השקלים, באמת אני ממש אסירת תודה להם, אבל מלכתחילה לא יכול להיות דבר כזה שמיד אחרי רכישת מפעל, ירוקנו את קופת המזומנים שלו וימשכו דיבידנד.

שלי יחימוביץ': נכון שהם רק 20 אחוזים, ונכון שבש-80 האחוזים האחרים יש את יתר בעלי המניות, אבל עדיין הייתה אסיפת בעלי מניות והייתה ישיבת דירקטוריון והחליטו את ההחלטה הזאת, ואגב, ראינו אותה מתרחשת גם בעבר עם פולגת כאשר גם שם השתלטו על המפעל, פיטרו 1,117 תופרות, רוקנו את קופת המזומנים, משכו את המשכורת והלכו הביתה.

שלי יחימוביץ': לדבר הזה חייבים לשים סייג יחד עם הרשות לניירות ערך.

יצחק וקנין: אני אומר את הדברים כפי שאני רואה אותם.

יצחק וקנין: המצב בצפון הוא קשה מאוד.

יצחק וקנין: אני כתושב הצפון, כמי שגר ממש בקו העימות, אומר לכם שאם לא נעשה מעשה במהירות, אנחנו נמצא את עצמנו בהידרדרות, לא רק בתעסוקה אלא זה משליך על הרשויות, על העיריות, על המצב שיביא אותנו לקטסטרופה בצפון.

יצחק וקנין: אנשי האוצר אדישים.

יצחק וקנין: אני יכול לומר באחריות.

יצחק וקנין: ביום ראשון היינו בסיור, השדולה של השלטון המקומי, וביקרנו במוניטן וראינו את המצב שם.

יצחק וקנין: אני יכול לומר שהיה שם איזה קטע שהאיש התפרץ בבכי.

יצחק וקנין: לא יכולנו לעמוד מול מה שאמרו לנו העובדות במקום.

יצחק וקנין: רבותיי, לא יכול להיות שבזמן שאנחנו מסיירים שם, מאחורי גבם עושים פעולות.

יצחק וקנין: דברים כאלו לא יכולים להיות.

יצחק וקנין: קצת רגישות.

יצחק וקנין: אנחנו בכל זאת מה שנקרא מסגרת קטנה וכל אחד מושך לכיוון ולא איכפת לו מה ההשלכות לאורך ולרוחב.

יצחק וקנין: רבותיי, אני אומר לכם שהמציאות היא קשה מנשוא.

יצחק וקנין: אני אומר כאן, אני הראשון כאן בוועדה הזאת, לאוצר אני אומר את זה, כל מה שאתם תביאו לכאן, אנחנו נזרוק לכם החוצה.

יצחק וקנין: כשאני אתחיל להתפרע כאן בוועדת הכספים – אני מדבר ברצינות - לא ילך לכם כלום מכיוון שאתם אדישים ואתם כנראה עושים עכשיו חשבון עם עופר עיני.

יצחק וקנין: אם הוא ילך למהלך הזה, אתם אומרים שבטח הוא יקטוף את כל הקופה.

יצחק וקנין: או שאתם לוקחים ואתם שותפים, או שאתם רוצים לעמוד בצד, ואז תעמדו בצד.

יצחק וקנין: לפני ארבעה חודשים אישרנו את התוכנית הכלכלית, אישרנו תקציב לשנתיים, ולא יכול להיות שעד לרגע זה אתם מתברברים בנוסחאות.

יצחק וקנין: או שתעשו את התפקיד שלכם או שתלכו הביתה.

יצחק וקנין: תודה.

פניה קירשנבאום: אני אשתדל לא לחזור על הדברים שנאמרו ואהיה מאוד קצרה.

פניה קירשנבאום: אני שמעתי אתמול תוכנית רדיו בה ראיינו את העובדים של תפרון.

פניה קירשנבאום: אני רוצה לומר לכם שאנחנו יכולים לדבר על האחוזים, על אחוזי אבטלה ועל הפריפריה, אבל יש כאן

פניה קירשנבאום: משפחות שפשוט מאבדות את התקווה לעתיד שלהן.

פניה קירשנבאום: ממש כאב לי הלב.

פניה קירשנבאום: במקביל אני שומעת את המבטא.

פניה קירשנבאום: האנשים שדיברו, חלקם הם בטח עולים מחבר העמים.

יצחק וקנין: 50 אחוזים מהם.

פניה קירשנבאום: אנחנו כאן משקיעים כסף בעידוד העלייה, מנסים להביא עולים למדינה, אבל מה יש לנו להציע להם כאן במדינת ישראל אם אנחנו סוגרים את המפעלים בהם הם עובדים?

פניה קירשנבאום: לפעמים אנחנו מדברים כאן על שתי מדינות ולי יש הרגשה – ואני מסכימה עם חבר הכנסת וקנין – שכבר יש לנו שתי מדינות במדינת ישראל.

פניה קירשנבאום: יש לנו מדינת אוצר ויש לנו מדינה של הפועלים שאפשר לעשות מה שרוצים אתם.

פניה קירשנבאום: אני קוראת בעיתון שיש תוכנית חדשה לקירוב פריפריה למרכז הארץ.

פניה קירשנבאום: משקיעים מיליארדים לפיתוח כבישים ורכבות, אבל מה יש לנו לקרב את הפריפריה למרכז?

פניה קירשנבאום: אנחנו עוד מעט נצטרך לסלול כבישים לסין ולירדן כי מדינת ישראל רוכשת מוצרים שם והיא לא רוכשת אותם במדינת ישראל.

פניה קירשנבאום: המדינה הזאת שמנוהלת על ידי רשות אחת, צריכה להחליט איפה העדיפויות שלה.

אלי אפללו: מכובדיי, עופר עיני, יושב ראש ההסתדרות שעושה עבודה נהדרת, וכמובן שרגא ברוש, והשילוב הזה באמת עושה את הדברים הכי טובים שנעשו למשק וצריך להזכיר את זה.

אלי אפללו: מה שאני רואה כאן זה שמדברים על הצפון – ואני מהצפון.

אלי אפללו: אם יש לזה ניגוד אינטרסים, אני לא מכיר.

אלי אפללו: חבר הכנסת פיניאן, אני רוצה לברך אותך על הדיון המהיר אותו ביקשת.

משה גפני: לא, לא דיון מהיר.

משה גפני: הוא ביקש ממני דיון.

משה גפני: מה שמאשרים בדיון מהיר, אני דוחה.

משה גפני: הוא ביקש ממני וקיבל מיד.

אלי אפללו: לגופו של עניין.

אלי אפללו: אני רוצה לומר משהו אחד.

אלי אפללו: אנחנו מתייחסים בכל הדיון הזה כאילו האוצר נמצא בצד ולא מתערב.

אלי אפללו: העובדים עשו קרן, הבנקים צריכים לממן את החלק הנוסף, והאוצר יושב כאן כאילו הוא לא קיים.

אלי אפללו: אדוני היושב ראש, יש כאן מדינה, יש אחריות על הפריפריה?

אלי אפללו: כל המלים הגדולות שאנחנו אומרים על הפריפריה, במקום לקדם אותה וליישם איזושהי תוכנית שתפתור את הבעיה מהיסוד, אנחנו קוראים בעיתונים על הגדלת האבטלה, על כך שמפעלים נסגרים, וכל מה שגרוע, קורה שם.

אלי אפללו: יש שתי מדינות במדינת ישראל, האחת היא הפריפריה והשנייה היא מרכז הארץ.

אלי אפללו: אתם ממרכז הארץ לא מבינים מה קורה בפריפריה.

אלי אפללו: תתעוררו, צאו מהכיסאות ולכו ללמוד את הבעיות.

אלי אפללו: תאמינו לי שברגע שתלכו לראות מה באמת הבעיות, אולי תבינו שעופר עיני באמת רואה את מה שיש ואומר לכם את הדברים ברחל בתכם הקטנה.

אלי אפללו: אני מציע שנפתור את הבעיה הזאת.

אלי אפללו: אני אומר שיש בעיות גם בדרום, אבל מגיעים היום ל-13-14 אחוזי אבטלה ונגיע ל-15 אחוזים ול-16 אחוזים.

אלי אפללו: מה הפתרון שלכם?

אלי אפללו: יש מסלול תעסוקה שאפשר גם לעזור להם דרך המסלול הזה.

אלי אפללו: אני מאמין שאם המפעל הזה יקבל את מסלול התעסוקה, הוא יוכל לעזור במשך חמש שנים לקיים אותו.

אלי אפללו: יש מספיק מסלולים.

אלי אפללו: שרגא, אני בטוח שנוכל למצוא פתרון אם נשב מסביב לשולחן שהוא עגול, משולש או מרובע.

אלי אפללו: שלא יהיה מצב שפקידי האוצר – ואני חושב שהם עושים עבודה נהדרת – יבואו אלא שר האוצר צריך לשבת שם כדי לפתור את הבעיה.

משה גפני: אני אומר לו שאמרת את זה.

אלי אפללו: אתה אמרת.

אלי אפללו: אני ציטטתי אותך.

אלי אפללו: הצטרפתי לדברים שלך.

זאב בילסקי: כמו שאמר חבר הכנסת וקנין, עשינו סיור של שדולת השלטון המקומי ביום ראשון בגליל.

זאב בילסקי: הגענו לשני המפעלים.

זאב בילסקי: תיאר נכון חבר הכנסת וקנין.

זאב בילסקי: הורדתי שם דמעה.

זאב בילסקי: מאז עזבתי את רעננה, אני לא זוכר את עצמי עם כל כך הרבה אמוציות, אבל אומר לכם למה זה קרה לי.

זאב בילסקי: עמדה שם יפה, שהיא יושבת ראש ועד העובדים, ביחד עם בחורות צעירות שכאשר הייתי יושב ראש הסוכנות אמרנו להן לבוא ולעלות לישראל, שיישבו את הגליל, והן אכן הגיעו לשם והן עומדות יחד עם הנציגים שלהן, עם שלטים, ואני מסתכל עליהן ואנחנו מדברים אליהן.

זאב בילסקי: אני רואה אותן עומדות עם שלטים ובוכות.

זאב בילסקי: מה אני יכול לעשות אם לא לבכות אתן במיוחד כאשר אתה שומע את הדיון כאן?

זאב בילסקי: באמת, אין לי מלים לשבח אותך היושב ראש על הניסיונות שלך.

זאב בילסקי: הלא מה מבקשים כאן?

זאב בילסקי: אני אומר לך שאני יושב כאן ואם היה בא לכאן מישהו מכוכב אחר, שומע את עופר עיני אומר שהוא כבר החליט שיותר טוב בלעדיכם, רק כדי שהעסק ילך יותר מהר, גם את זה הוא לא יכול לעשות.

זאב בילסקי: ראיתי את שני המפעלים האלה והתקשרתי למנכ"ל בנק דיסקונט.

זאב בילסקי: אני אומר לך היום בשמו של מנכ"ל בנק דיסקונט שהוא יעזור בעניין הזה.

זאב בילסקי: אני קיבלתי את תוכנית ההבראה שעשו למוליטן.

זאב בילסקי: מפעל תפרון הוא סיפור אחר לגמרי.

משה גפני: מנכ"ל בנק דיסקונט מסכים להקפיא את ההליכים?

זאב בילסקי: הוא מסכים לשמוע ולעזור.

קריאה: הוא נמצא כאן.

זאב בילסקי: מי שנמצא כאן, זה לא המנכ"ל.

זאב בילסקי: לאדוני היושב ראש יש ניסיון אתי ועם הבנקים עד עכשיו.

זאב בילסקי: לכן אני לוקח על עצמי, ברשותך.

משה גפני: אנחנו מסמיכים אותך לזה ואנחנו רוצים תשובה.

זאב בילסקי: אני מודה לך.

משה גפני: אני מבקש לדעת האם הוא מסכים להקפיא הליכים.

זאב בילסקי: אנחנו נביא את בנק דיסקונט כדי לעזור במתווה הזה שעופר עיני הציע.

משה גפני: אתה הוכחת שכאשר אתה מדבר עם הבנקים, אתה משכנע אותם.

משה גפני: אתה אומר להם שאם הם לא יסכימו אתך, אתה תשלח להם את גפני.

זאב בילסקי: נכון מאוד.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תאמר להם את זה גם הפעם.

משה גפני: יגיע גם אשראי לבנק דיסקונט בערבות.

אחמד טיבי: אני אהיה קצר.

אחמד טיבי: המחזה הזה חוזר על עצמו בכל פעם שיש איום לסגור מפעל.

אחמד טיבי: בדרך כלל נציג האוצר הוא לא מהדרג הבכיר והמחליט.

אחמד טיבי: זה מכוון.

אחמד טיבי: בדרך כלל נותנים לאנשי המפעל ולעובדים שבועיים-שלושה-ארבעה למרוט את השערות, להרגיש כמה זה קשה, ולאחר מכן שר האוצר נכנס לתמונה.

אחמד טיבי: זה התהליך הטבעי של כל סגירת מפעל.

אחמד טיבי: אחר כך הוא ישב כאן במקום עופר עיני ועופר עיני ישב שם, זה יצולם ואז תהיה פשרה.

אחמד טיבי: השאלה למה זה תמיד קורה בפריפריה, למה הסגירות האלה מתקיימות שם, ולמה לזרוק עובדים ולפגוע בכבודם האישי, המשפחתי והכלכלי בצורה בוטה כזאת, אבל זאת מדיניות הממשלה.

אחמד טיבי: אתה חבר בקואליציה ועופר עיני תומך בקואליציה.

משה גפני: הוא ממרכיבי הקואליציה.

קריאה: הוא גם עשה דברים נהדרים.

משה גפני: אמרתי שהוא עשה דברים רעים?

אחמד טיבי: כל חברי הכנסת שמלינים כאן, כולם בכירי הקואליציה.

אחמד טיבי: לכן אדוני, בסופו של דבר המפעל הזה, כמו שאמר יושב ראש ההסתדרות, לא ייסגר.

אחמד טיבי: זה אקסיומטי.

אחמד טיבי: לא זורקים אלף עובדים ביום אחד.

עופר עיני: דרך אגב, לתקן אותך במשהו אחר.

עופר עיני: לצערי האוצר בפעמים הקודמות אף פעם לא התערב.

אחמד טיבי: לגבי כמה מפעלים הם באו לכאן והתערבו.

עופר עיני: תאמין לי שלא.

אחמד טיבי: אין ספק שלכם יש את כוח הדחיפה.

עופר עיני: אגב, העבירו לי עכשיו את התגובה של השר שטייניץ באינטרנט והוא כבר אמר שהוא לא מתערב.

משה גפני: חבר הכנסת זחאלקה ואחרונת הדוברים מבחינת חברי הכנסת, חברת הכנסת מירי רגב.

ג'מאל זחאלקה: רבותיי חברי הכנסת, חשוב מאוד ועקרוני שוועדת הכספים, וגם ההסתדרות – שמעתי את דבריו של עופר עיני לעניין האיום המוסווה והישיר – לא ייתנו לסגור את מפעל תפרון ומפעלים אחרים בפריפריה.

ג'מאל זחאלקה: זה חשוב מאוד כי את השפה הזאת מבינים באוצר וגם את השפה שאנחנו לא נאשר.

ג'מאל זחאלקה: את השפה הזאת הם מבינים.

ג'מאל זחאלקה: בלי לחץ, תאמין לי שהמפעלים ייסגרו.

ג'מאל זחאלקה: לכן הלחץ חשוב וצריך אותו.

ג'מאל זחאלקה: יושבים כאן שני אנשים שיש להם השפעה גדולה מאוד ואלה הם עופר עיני ומשה גפני.

משה גפני: ושרגא ברוש.

שרגא ברוש: איזו השפעה?

שרגא ברוש: אני רק משפיע עליך.

ג'מאל זחאלקה: האנשים האלה יכולים להשפיע על הממשלה ולגרום לשינוי מדיניות.

משה גפני: הראיה זה אחוז החסימה.

ג'מאל זחאלקה: נגעת בנקודה רגישה.

ג'מאל זחאלקה: יש משבר כלכלי.

ג'מאל זחאלקה: מדברים על צמיחה במרכז אבל בצפון לא שמעו על זה.

ג'מאל זחאלקה: אני לא מצוי בפרטים אבל יכול להיות שהמשבר הנוכחי של תפרון קשור למשבר הכלכלי.

ג'מאל זחאלקה: אבל גם אם זה לא קשור, במשבר צריך להתנהל כמו משבר.

ג'מאל זחאלקה: כל המדינות בעולם השקיעו מיליארדים ועשרות מיליארדים, ומאות ואלפי מיליארדים, כדי למנוע הידרדרות.

ג'מאל זחאלקה: לכן צריך כאן לטפל בנושא הזה לא בפרוצדורות הרגילות, טחנות שטוחנות לאט, כי זה לא דבר רגיל.

ג'מאל זחאלקה: זאת ישיבת חירום וגם באוצר צריך להיות מצב חירום.

ג'מאל זחאלקה: הוצעו כאן הצעות הוגנות ואכן אפשר להציל את המפעל.

ג'מאל זחאלקה: אני עשיתי חישוב קטן לגבי דמי האבטלה.

משה גפני: עלות סגירת המפעל.

ג'מאל זחאלקה: 4 מיליון שקלים בחודש, רק דמי אבטלה, שלא לדבר על ייצור מקומות עבודה חדשים ושלא לדבר על כך שחלק מאלף העובדים לא יחזרו לעבודה, כי הניסיון מראה, וזה אמור במיוחד לגבי נשים ערביות, שמי שיוצא ממעגל העבודה, לא חוזר אליו כי לא מוצאים עבודה אחרת, ואז הוא מהווה מעמסה על הכלכלה וירידה לעוני.

ג'מאל זחאלקה: ההשפעה היא אדירה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו באים ממניעים חברתיים כאן, אבל כלכלית אסור לסגור את המפעל.

משה גפני: תודה.

מירי רגב: אנחנו מסיימים כאן את הדיון והולכים לדיון שנקרא האם מדינת תל אביב מאיימת על מדינת ישראל.

מירי רגב: כאן בעצם מתחיל העניין.

מירי רגב: השאלה היא האם באמת הממשלה ומשרד האוצר מבינים שמדינת ישראל היא מדן ועד אילת.

מירי רגב: זאת השאלה העיקרית שצריך לשאול אותה, ערן פולק, גם אותך ואתה תעביר את זה לשר האוצר כי לצערי הוא לא מגיע לדיונים.

משה גפני: לא, אל תעביר לו.

משה גפני: אני אעביר לו את זה.

משה גפני: אני אומר לו שמירי רגב אמרה את זה.

משה גפני: אני אגיד לו.

משה גפני: את צודקת.

מירי רגב: אני חושבת שחייבים לקיים בשבוע הבא דיון בעניין מפת העדיפות הלאומית.

משה גפני: לא בשבוע הבא.

מירי רגב: אני רוצה שזה יהיה כבר אתמול.

מירי רגב: אני יודעת שזה לא יהיה בשבוע הבא.

משה גפני: אבל חיכינו עד עכשיו לממשלה.

מירי רגב: אולי צריך לקיים דיון תוך כדי.

משה גפני: אנחנו שנינו בקואליציה.

מירי רגב: אני יודעת.

מירי רגב: לכן אנחנו יכולים להשפיע עליה, בגלל שאנחנו בקואליציה.

מירי רגב: כדאי שנקיים דיון כזה כי בעצם אין פריפריה.

מירי רגב: מדברים פריפריה אבל עושים מרכז.

מירי רגב: זאת הבעיה.

מירי רגב: שאלה שנייה שאני רוצה לשאול אותך היא האם אנחנו יכולים להעביר חוק של ועדת הכספים שמדבר על כך שבעל מפעל לא יכול למשוך דיבידנדים במשך חמש שנים מהקמת המפעל.

מירי רגב: היה חוק כזה, אם אני לא טועה, כך שחמש שנים מיום הנפקת חברה בורסאית יש מיסוי על בעלים שלוקחים דיבידנד.

מירי רגב: צריך לבדוק את השאלה הזאת.

מירי רגב: לוקחים דיבידנדים, קונים עוד נכסים, והמסכנים האחרים צריכים אחר כך לסחוב את זה.

משה גפני: זה לא פשוט.

משה גפני: אנשים לא ישקיעו.

מירי רגב: אני לא יודעת.

מירי רגב: צריך לחשוב על זה.

מירי רגב: יכול להיות שצריך לעשות משהו אחר, אבל צריך לחשוב על זה.

משה גפני: מה את מציעה לעשות עכשיו?

משה גפני: אני תמיד מקבל את ההצעות שלך.

מירי רגב: זאת לא חכמה שרק בדיונים על התקציב אנחנו רואים כאן את מנכ"ל האוצר ואת בכירי האוצר.

מירי רגב: אני חושבת שגם לדיון כזה צריך להגיע מנכ"ל האוצר ויש לך מספיק כוח לוודא שהוא יגיע לדיון עקרוני כזה.

מירי רגב: לדיון עקרוני כזה של סגירת מפעלים בפריפריה, שיגיע הוא בכבודו ובעצמו ויסביר לנו למה זה קורה ולמה קרן מפעלים לא פועלת.

מירי רגב: זה לא יכול להיות שבסוף יגיע ערן פולק, ואני מכירה אותו והוא עושה רבות למען הפריפריה, אבל הוא לא מקבל את ההחלטות שם אלא את ההחלטות מקבל מישהו אחר שלא מגיע לכאן.

מירי רגב: אני מבקשת שאתה תוודא או תבקש היום מבנק דיסקונט שיבטל את הכונס ליום חמישי ונראה איך אנחנו פותרים את העניין בלי כונס נכסים.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני רוצה לומר לך, לפני ששרגא ברוש יתייחס – ואנחנו כבר לפני סיכום – שאני לא צריך להביא לכאן את שר האוצר.

משה גפני: אין מדיניות כזאת של ועדת הכספים.

משה גפני: שר האוצר מגיע לכאן לעתים תכופות.

מירי רגב: גם אנחנו לא נבוא כאשר צריך להצביע.

משה גפני: יש עכשיו מע"מ על פירות וירקות?

מירי רגב: הכל זה על מע"מ על פירות וירקות?

מירי רגב: יש עוד נושאים.

משה גפני: לא צריך להביא את שר האוצר לדיון כזה.

משה גפני: אין הכרח בזה.

משה גפני: אנחנו עושים דיון ממש מהיום למחר.

משה גפני: אני מאוד מכבד גם את עופר עיני וגם את שרגא ברוש שהם באו בהתראה קצרה וזה מראה את האחריות שלהם.

משה גפני: אני הולך לקבל החלטה לפיה אני אדבר עם שר האוצר.

משה גפני: אני קיבלתי את ההצעה הזאת.

משה גפני: אני לא מבקש שהאוצר ייתן כסף, אני לא מבקש שום דבר.

משה גפני: מה ששר האוצר אמר לי בבוקר, הכל בסדר.

משה גפני: אבל אני דורש לשבת כדי לנסות להגיע במסגרת החקיקה הקיימת, במסגרת הנתונים הקיימים, במסגרת הקרן למפעלים במצוקה.

משה גפני: אני דורש לשבת ואת זה נקבל.

משה גפני: אם לא נקבל את זה, אז כל מה שאת אומרת נכון.

משה גפני: נפרוש מהקואליציה.

מירי רגב: את זה לא אמרתי.

משה גפני: שרגא ברוש.

שרגא ברוש: רבותיי, שלום לכולם.

שרגא ברוש: אני מבקש קודם כל להתנצל על האיחור.

שרגא ברוש: הייתי אצל ראש הממשלה בדיוק בנושא הזה ואני גם אעדכן אתכם בעוד דקה ואומר לכם מה הוא חושב על העניין.

שרגא ברוש: צר לי מאוד, אני לא חושב שצריך להביא לכאן לא את מנכ"ל האוצר ולא את ראש אגף התקציבים.

שרגא ברוש: מי שצריך להיות כאן זה שר האוצר בעצמו ובכבודו.

שרגא ברוש: אם שר האוצר יודע להגיב, מה שאני ראיתי כרגע בתקשורת, שהוא לא יעזור למפעל או למפעלים, שיבוא לכאן ויאמר לחברי הכנסת שלא יבלבלו לו את המוח, אבל לומר את זה בתקשורת, זאת לא התמודדות עם בעיה.

שרגא ברוש: לכן אתם צריכים לקרוא לכאן לשר האוצר ואני, אדוני יושב ראש הוועדה, בהתראה הרבה יותר קצרה הייתי בא לכאן, אם מדובר בפיטורים של אלפי אנשים ובסגירה של מפעלים שאם הם ייסגרו, לא ייפתחו מחדש.

שרגא ברוש: אולי לשר האוצר יש פתרון מה יקרה במקום זה, אבל אני אומר לכם שמי שילך הביתה, אין לו תקומה בשנים הקרובות באזור הזה.

שרגא ברוש: לכן הבעיה היא לא רק כלכלית של המפעל אלא היא חברתית, וכאן אני מצטרף, למרות שאני בא מהצד של הקפיטליסטים, אנחנו במדינה אחת.

שרגא ברוש: כאשר נגיע לאחוזי אבטלה של 15 אחוזים ו-18 אחוזים, אז יבוא שר האוצר ואז זה יעלה כסף.

שרגא ברוש: היום זה עוד לא עולה כסף.

שרגא ברוש: היום זה עולה רצון טוב ומחשבות.

שרגא ברוש: עכשיו אני עובר למה שאפשר וצריך לעשות.

שרגא ברוש: רבותיי, יש קרנות בבנקים.

שרגא ברוש: אני כבר שנה שלמה צועק שהקרנות האלה, הן אחיזת עיניים.

שרגא ברוש: אם 70 אחוזים מהפונים מקבלים תשובות שליליות, אם רוב הבנקים לא הסכימו בכלל לגשת למכרז, זה אומר שזה סתם.

שרגא ברוש: רבותיי, נכון להיום, 600 מיליון, מתוך זה קיבלו הלוואות, מתוך 2.5 מיליארד שקלים.

שרגא ברוש: זה אומר שהקרנות לא עובדות.

שרגא ברוש: ארבעה חודשים אני מבקש משר האוצר להביא את ראשי הבנקים ביחד אתנו לאוצר כי אולי אנחנו טועים ואולי הבנקים יאמרו שאין שום בעיה וכי הקרנות מצוינות.

שרגא ברוש: סוף כל סוף קבעו פגישה והיא תהיה ב-16 לחודש, לא בגלל משבר תפרון או מוליטן אלא בגלל שדחו ודחו, וגם ה-16 לחודש הגיע.

משה גפני: איזו פגישה?

שרגא ברוש: של ראשי המערכת הבנקאית עם שר האוצר ואתנו, על מנת שנשים את הדברים על השולחן.

שרגא ברוש: רבותיי, ברגע שהמינוף שהממשלה נתנה לקרנות זה למעשה שרק 20 אחוזים היא לוקחת אחריות על הכסף, אז הבנקים מחליטים למי לתת ולמי לא לתת.

שרגא ברוש: ברגע שהחוזה כפי שנחתם בין האוצר לבין הבנקים הוא כזה שעליו העירו 164 הערות, רבותיי, אין במכרז 164 סעיפים, אז אם העירו 164 הערות, יצא ילד דפקטיבי מהחוזה הזה.

שרגא ברוש: לכן הבנקים לא משוכנעים שיקבלו את הכסף ביום הדין וכאשר הבנקים לא בטוחים שהם יקבלו את הכסף והמינוף הוא כל כך גדול, פשוט מאוד, מי שהבנקים חוששים, לא נותנים לו כסף וערבות המדינה מבחינת הבנקים זה NICE TO HAVE.

שרגא ברוש: זה הכל וזה בסדר שיש ערבות מדינה, אבל זה לא יבטיח את הכסף.

שרגא ברוש: לכן, אדוני היושב ראש, אם רוצים לעזור למפעלים, וזה לא רק תפרון ומוליטן כי לצערי אני יודע על הרבה אחרים, ומטבע הדברים כולם בפריפריה, אם בצפון ואם בדרום, הדבר הראשון והמעשי זה כרגע להתיישב רצוף, יום-יומיים, לשנות את התנאים של הקרנות ופעם אחת לשחרר את הכסף.

שרגא ברוש: דבר שני.

שרגא ברוש: עופר עיני דיבר על הקרן שהחלטנו ביחד להקים אותה.

אחמד טיבי: זה כסף שישנו.

שרגא ברוש: זה כסף שכבר ישנו אלא שהמפעלים האלה שמדברים בהם ניגשו וקיבלו תשובות שליליות.

שרגא ברוש: הם חלק מה-70 אחוזים שקיבלו תשובות שליליות.

שרגא ברוש: דבר שני זה הקרן שהחלטנו בעסקת החבילה והרעיון היה של עופר עיני עוד לפני שקמה הממשלה והסכמנו עליו בהסכמת החבילה אבל זאת בירוקרטיה, רגולציה, הממשלה תהיה שותפה וזה לא כסף של הממשלה אלא זה כסף של העובדים והמעסיקים.

שרגא ברוש: הממשלה תהיה שותפה, היא תחליט מי כן ומי לא, אבל אמרנו: סליחה, אתם יודעים מה?

שרגא ברוש: עזבו, לא רוצים ממשלה, המעסיקים הולכים אחורה, שהקרן תהיה בהסתדרות, יותר מהר נקבל כסף בקרן שתהיה בהסתדרות מאשר עם כל הרגולציות.

שרגא ברוש: תשובה לתת לעופר עיני, אם מסכימים או לא מסכימים, לדעתי כבר יותר מארבעה שבועות מאז הישיבה הזאת.

שרגא ברוש: לאף אחד לא בוער.

שרגא ברוש: הבעיה היא לא רק שניכנס ונציל.

שרגא ברוש: כל יום שעובר, זה עוד לקוח בחוץ לארץ שהמפעל לפני סגירה.

שרגא ברוש: תנו לו כסף אחר כך, תצילו אותו, אבל מה עם הקליינטים?

שרגא ברוש: הם מחכים לכם?

שרגא ברוש: איזה קליינט טיפש מזמין סחורה ממפעל שלא יודע אם הוא יחיה מחר בבוקר?

שרגא ברוש: זאת בעיה להיום.

שרגא ברוש: אתם מתעסקים בשני מפעלים שהבעיה היא לשבוע שעבר, אבל יש מפעלים בדרך.

שרגא ברוש: אדוני היושב ראש, אם רוצים משהו מעשי, תאמין לי, ועדת הכספים צריכה להודיע לאוצר שמרגע זה ואילך עצרנו, אתם תתיישבו, תבואו לכאן תוך יום, תוך שעה, תוך יומיים עם תשובות ופתרונות ונמשיך לעבוד.

שרגא ברוש: אם לא, אנחנו ממתינים.

שרגא ברוש: רק אז זה ילך.

שרגא ברוש: אחרת יש לוחות זמנים אחרים שהם לא מתאימים למפעלים שעומדים בפני קריסה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני רוצה להודות לשרגא ברוש, לעופר עיני ולחבר הכנסת ציון פיניאן שהעלה את הנושא הזה לדיון.

משה גפני: אני מבקש לסכם סיכום ביניים וקודם כל בנושא של תפרון.

משה גפני: אני פונה לבעלי המניות.

משה גפני: מתי שהרווחתם לקחתם את הכסף לעצמכם ואם זה בסדר או לא בסדר, זה לא רלוונטי עכשיו.

משה גפני: בשעה שהמפעל נמצא בקשיים, מפעל טוב, מפעל מצוין עם אלף עובדים, אנחנו מבקשים שאתם תשקיעו במפעל הזה עכשיו כאשר יש הפסדים באופן זמני.

משה גפני: אתם צריכים להשקיע שם כסף.

משה גפני: אתם הראשונים שנושאים באחריות.

משה גפני: לאחר מכן אני פונה אל הבנקים ואני מבקש.

משה גפני: מתי שהמפעל הרוויח, הכל היה בסדר והכסף היה בבנקים.

משה גפני: אתם צריכים לגלות עכשיו את האחריות והבנקים לא מנותקים מהעניין.

משה גפני: הבנקים הם חלק ממערכת חברתית במדינת ישראל.

משה גפני: מתי שיש רווחים, אתם שותפים לרווחים האלה בצורה כזאת או אחרת ואתם צריכים לסייע למפעלים הללו בשעה שהם נמצאים במצוקה ולהיות הרבה יותר גמישים ממה שאתם במצב הנוכחי.

משה גפני: צריך להכין את תוכנית ההבראה, הכל בסדר.

משה גפני: אנחנו נפנה למשרד האוצר.

משה גפני: ערן פולק, אני מודה לך על ההופעה שלך שהייתה מכובדת ואני דוחה כל התקפה שהייתה נגדך.

משה גפני: סיכמנו שאני לא אתן לתקוף את האוצר היום.

משה גפני: אני אפנה לשר האוצר, ואני מבקש גם ממך לפנות.

משה גפני: אני מבקש לשבת עם ההסתדרות ועם התעשיינים.

משה גפני: אני מבקש לשבת באופן דחוף.

משה גפני: העסק לא עובד, הוא פשוט לא עובד.

משה גפני: התרענו על זה בישיבות כאשר הנושא הזה עלה.

משה גפני: אני לא מבקש שהאוצר יזרים כסף, אני לא מבקש את זה, אבל אני מבקש לשבת.

משה גפני: אני לא משתמש בכוחניות, אני לא מקבל את ההצעות שאמרו שאעצור את הכל ואני לא עוצר את הכל.

משה גפני: אני אדם עדין, אני לא הולך למלחמה כוללת, אבל בישיבות הבאות יהיו זמנים שלא יהיה לי זמן.

משה גפני: חס וחלילה, אני לא אעצור כלום, אבל אולי אני אסע למירון כי הרבה זמן לא הייתי שם.

משה גפני: יש הבדל בין זה שהאוצר יזרים מכסף של רווחה, של בריאות ושל חינוך, כפי אומר השר.

משה גפני: בסדר, אני מקבל את זה, אבל לשבת?

משה גפני: אתם הרי המרכז במערכת הזאת של קרן הסיוע למפעלים.

משה גפני: הנה, עכשיו הגענו למקרה.

משה גפני: אתם צריכים לשבת.

אלי אפללו: הם לא רוצים.

משה גפני: הם כן רוצים.

אלי אפללו: הם לא רוצים.

משה גפני: אני מבקש לשבת ומהר.

אלי אפללו: הם רוצים שהתקציב הזה לא ינוצל.

משה גפני: אחרת אני לא עוצר שום דיון בוועדת הכספים אלא אני פשוט יוצא לחופש.

מירי רגב: כל הוועדה יוצאת לגיבושון.

משה גפני: אני לא נוסע אתך.

משה גפני: אסור לי.

אלי אפללו: אתי אתה יכול לנסוע.

משה גפני: אתך, כן.

משה גפני: אני צוחק אבל המצב קשה.

משה גפני: באמת, אני מבקש לשבת.

משה גפני: ועדת הכספים לא מבקשת מהאוצר להזרים כסף אבל ועדת הכספים דורשת לשבת.

משה גפני: מדובר באלף עובדים בתפרון ועל עוד מאה עובדים במוניטן.

אלי אפללו: מדובר בעוד מפעלים.

משה גפני: אני ביקשתי ממנכ"ל בנק דיסקונט וחבר הכנסת זסאב בילסקי בשליחותנו ידבר אתו כדי להקפיא את ההליך.

משה גפני: להקפיא את הכינוס החד צדדי שאני לא מסכים לו ואף אחד מאתנו לא מסכים לו.

קריאה: אני באתי מנהרייה עד לכאן ועוד לא שמעתי שבנק דיסקונט יקפיא את ההליך.

קריאה: בינתיים יש לי מאה עובדים בחוץ ואין להם מה לאכול.

קריאה: עוד לא שמעתי את בנק דיסקונט שהוא מקפיא את ההליכים.

משה גפני: אם אתה תפריע לי, אני לא אוכל להמשיך.

משה גפני: לכן, אני מבקש מבנק דיסקונט להקפיא את ההליך.

משה גפני: ביקשתי מחבר הכנסת בילסקי שיהיה עם הבנק בקשר.

משה גפני: גם אם לא היית צועק, הייתי מבקש את זה.

משה גפני: עם כל הכבוד, צעקות זה המקצוע שלי ולא שלך.

משה גפני: אני מסיים את הדיון הזה שהוא דיון ביניים.

משה גפני: אני מודה לכל המשתתפים.

משה גפני: אנחנו נמשיך להיות צמודים לעניין הזה ואנחנו נמשיך בדיון.

משה גפני: אני מקווה שאני לא אאלץ לצאת לחופש.

משה גפני: תודה רבה.

אלי אפללו: הסיכום של שרגא ברוש עם ראש הממשלה, הוא לא חשוב לך?

משה גפני: כן.

משה גפני: אני הולך על זה.

אלי אפללו: הייתה פגישה עם ראש הממשלה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.