ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 145, 2009-12-07 09:30

חיים כץ: בוקר טוב, יום שני בשבוע, כ' בכסלו התש"ע, 7 בדצמבר 2009, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: הנושא הוא הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, התשס"ט-2008, של חבר הכנסת זבולון אורלב – הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

חיים כץ: אדוני, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב ראש, קודם כל, תודה שקידמת את הדיון בחוק הזה.

זבולון אורלב: בכנסת הקודמת עבר הליך חקיקה יחסית מזורז כדי להסדיר את התגמולים של יתומים ששני הוריהם – אני מדגיש שני הוריהם – נהרגו בפעולות איבה.

זבולון אורלב: כיוון שחוק נפגעי איבה נשען על חוק התגמולים של צה"ל, מתברר שיש צורך לעשות התאמות מיוחדות.

זבולון אורלב: בצה"ל אין אח ורע לכך שאבא ואימא מסתערים יחד על הגבעה ונהרגים בפעולת לחימה ונשארים יתומים, אלא זו מציאות שחלה רק בנפגעי איבה, והיו דוגמאות של כעשר משפחות, אם אינני טועה.

זבולון אורלב: מדובר על חמישים יתומים, אולי שתים עשרה משפחות, ששני ההורים נהרגו בפעולת איבה ונשארו יתומים.

זבולון אורלב: שם הסדרנו שורה ארוכה של תגמולים שמסדירים זכאות לגילאים יותר מאוחרים.

זבולון אורלב: אם בדרך רגילה ילד שנפגע בפעולות איבה זכאי לתגמולים עד גיל 21, פה הוא זכאי אפילו עד גיל 37 בדירוג מסוים.

זבולון אורלב: נדמה לי, עד גיל 25 – 100%, ומשם – 80%.

זבולון אורלב: וכן, גם הוסדרו גם יתר המענקים: מענק נישואין, מענק התארגנות, מענק ניידות.

זבולון אורלב: כל הדברים האלה הוסדרו.

זבולון אורלב: במהלך החקיקה התברר שהמצוקה של היתומים שהמצוקה של היתומים משני ההורים היא לא רק אם שני ההורים נהרגו בפעולות איבה, אלא אם הורה נהרג בפעולת איבה, וההורה השני נפטר מאיזושהי סיבה.

זבולון אורלב: בסופו של דבר, זהו אותו יתום.

זבולון אורלב: אבל, מאחר ומשרד הביטחון טען שיש השלכות רוחב, וזה לא אוכלוסייה כל כך מצומצמת אלא אוכלוסייה כבר יותר רחבה, ועל מנת לעמוד בלוח הזמנים של סיום הכנסת הקודמת החלטנו לפצל את החוק.

זבולון אורלב: נשארנו היום לטפל בשני יתומים ששני הוריהם נפטרו.

זבולון אורלב: אחד נהרג בפעולת איבה, והשני הלך לעולמו.

זבולון אורלב: על פי ההצעה כאן לכאורה אין כאילו הבדל בין שניהם.

זבולון אורלב: אני כבר אומר לאדוני היושב ראש, בהידברות גם עם משרד המשפטים וגם עם משרד האוצר אני חושב שצריך לראות לנגד עינינו את ועדת גולדברג.

זבולון אורלב: ועדת גולדברג מונתה על-ידי כשר הרווחה.

זבולון אורלב: מיניתי את הוועדה ביום 26 באפריל 2004 משום שכבר אז עלתה שוועתם השמיימה.

זבולון אורלב: ועדת גולדברג המליצה שורה של המלצות.

זבולון אורלב: מה שהשארנו בחוק לגבי שני יתומים ששני ההורים נהרגו בפעולת איבה זה הרבה מעל ומעבר להמלצות גולדברג.

זבולון אורלב: אנחנו מציעים לשקול אפשרות שלגבי אלה שאחד נהרג בפעולת איבה, והשני לא בפעולת איבה, להחיל עליהם את המלצות ועדת גולדברג.

חיים כץ: ומה אומר האוצר?

דב בארי: האוכלוסייה המדוברת היא באמת אוכלוסייה שנמצאת במצב מאוד מאוד קשה.

דב בארי: האוכלוסייה היא כמובן גם קטנה.

חיים כץ: כמה זה קטנה?

דב בארי: כמה הביטוח הלאומי הגדירו בזמנו של דוח השופט גולדברג?

רון אשכנזי: אני יודע כמה כיום יש.

רון אשכנזי: כיום יש פחות ממאה.

דב בארי: פחות ממאה יתומים.

דב בארי: כמובן שגם מדובר על פחות ממאה משפחות.

דב בארי: בתהליך שנעשה עוד בכנסת הקודמת, כפי שהסביר חבר הכנסת אורלב, עשו באמת איזושהי הבחנה בין שני הסוגים של האוכלוסיות.

דב בארי: ועדת שרים לענייני חקיקה דנה בדין רציפות של הצעת החוק הזאת ב-13 לספטמבר 2009, וקבעה שהממשלה מתנה את התמיכה שלה בכך שהמציע והנוסח יתואם עם משרד האוצר, משרד המשפטים והמוסד לביטוח לאומי.

דב בארי: כרגע כפי שאנחנו רואים את העניין, אנחנו נשמח להיצמד לדוח גולדברג, ועדה שבדקה את הנושא לעומק, וזה מה שאנחנו מציעים.

דב בארי: הוועדה הזאת קיימה שמונה מפגשים בנושא.

דב בארי: היא חקרה את הנושא.

דב בארי: היא מצאה לנכון להפריד בין האוכלוסיות.

חיים כץ: מה אומר בדיוק דוח גולדברג?

דב בארי: כיום התגמול לאוכלוסייה זו ניתן עד גיל 21.

דב בארי: דוח גולדברג מציע להעניק את התגמול הזה עד גיל 25 בגלל הסיטואציה המיוחדת והקשה שהם נמצאים.

דב בארי: זה מקובל עלינו, וגם מקובל על אנשי משרד המשפטים ואנשי המוסד לביטוח לאומי.

חיים כץ: כמה אחוזים הם יקבלו?

דב בארי: 100% מהתגמול.

חיים כץ: ובגיל 25 עוצרים.

חיים כץ: ומה אומר משרד המשפטים?

שי סומך: צריך לציין שיש גם הגדלה משמעותית של התגמול.

שי סומך: זאת אומרת, גם לפני גיל 21, וגם בוודאי בין גיל 21 ל-25.

חיים כץ: זאת אומרת, אתה אומר שהם מקבלים יותר מידיי.

שי סומך: לא, לא.

שי סומך: ממש לא.

שי סומך: אני רוצה להוסיף עובדה נוספת.

שי סומך: זאת אומרת, יש כאן הארכה של הגיל והגדלה של התגמול.

שי סומך: זה נראה הסדר סביר שאנחנו תומכים בו.

חיים כץ: יבוא על הברכה המציע.

שי סומך: כן.

שי סומך: מה שלא אהבנו בהסדר הקודם זה מתן קצבה עד גיל 37.

שי סומך: מתן קצבה עד גיל 37 זה נראה הסדר באמת ממש - -

זבולון אורלב: אפשר להגיש הצעת חוק ממשלתית, עזוב את זה.

שי סומך: - -שהיה מתאים להשאיר אותו לאוכלוסייה שדנו בה בכנסת הקודמת, ולא להרחיב לאוכלוסיות נוספות.

חיים כץ: זה היסטוריה.

חיים כץ: לגבי החוק הזה אין לך הסתייגויות.

חיים כץ: האם יש פה עוד מישהו באולם שרצה להגיד משהו?

רון אשכנזי: אני מהלשכה המשפטית בביטוח הלאומי.

רון אשכנזי: אני רוצה לציין שבאופן עקרוני המינהלה הנוכחית התנגדה לתיקון כפי שהוא היה.

רון אשכנזי: בעבר תמכנו בהיצמדות לדוח גולדברג.

רון אשכנזי: אני מניח, אבל אני לא יכול להביע את עמדת המינהלה בהקשר הזה, כי זה לא משהו שהועלה בפנינו - - -

חיים כץ: יחד עם זה, אתה מקבל את דעתם של משרד האוצר ומשרד המשפטים.

רון אשכנזי: אני מקבל את העמדה, ואני רואה את הדבר באופן חיובי.

דב בארי: במשפט אחרון אני רוצה לציין שמשרד האוצר כמובן חושש הרבה פעמים בהליכי חקיקה כאלו מחשיפת תקציבית.

דב בארי: אנחנו יודעים שהקבוצה פה היא קטנה, ולכן זה לא יעלה הרבה כסף.

חיים כץ: אתם לא צריכים להצטדק.

חיים כץ: אם פעם אחת אתם עושים טוב במדינת ישראל, אתם לא צריכים להצטדק.

דב בארי: אבל, אני חייב לציין שחשוב מאוד שהוועדה תכיר, ואני בטוח שידעו, שאנחנו מדברים פה באמת על אוכלוסייה מאוד מאוד מוגדרת, ואוכלוסייה שבאמת נמצאת בסיטואציה מאוד מאוד קשה, ועל כן ראוי להחיל את זה עליהם.

דב בארי: אבל, לא להרחיב את הנושא.

חיים כץ: אדוני רפרנט משרד האוצר, אני רוצה להגיד לך משהו להיום ולעתיד.

חיים כץ: גם אם אתם עושים משהו טוב, אתם לא צריכים להצטדק ולהסביר למה אתם עושים את זה – בגלל שהאוכלוסייה קטנה, ואם היו יותר אנשים לא היינו נותנים את הכסף, ובגלל שיש מעט אנחנו נותנים.

חיים כץ: מה זה מוסיף לך?

חיים כץ: יש כלל גדול בתורה שזה נהנה, וזה לא חסר.

חיים כץ: בשביל מה אתה מוסיף את זה?

חיים כץ: בשביל מה?

דב בארי: לא, אני לא - - -

חיים כץ: הם כבר יחשבו שאתם אנשים טובים, אז אתה אומר שלא יחשבו, שלא יתעורר דבר שכזה.

נעה בן שבת: רק רציתי לוודא – אתם מדברים על כך שהתגמול שיינתן לו הוא בעד הורה או שנפטר מפגיעת איבה.

נעה בן שבת: אבל, פשוט זה ניתן 100% מהתגמול, ולא לפי מיקומו במשפחה, אלא על כל יתום ויתום 100% מהתגמול.

זבולון אורלב: נכון.

חיים כץ: לפני שנעבור להקראה, אדוני בבקשה.

זבולון אורלב: יש גם השלכה לגבי שלושה נושאים: מענק הנישואין, מענק ההתארגנות ומענק הניידות.

זבולון אורלב: מענק ההתארגנות ומענק הניידות הוא גם היום קשור בגיל, ואם אנחנו מאריכים את זה עד גיל 25 אני מציע כמו שעשינו לגבי היתר, גם פה להאריך את זה עד גיל 25.

זבולון אורלב: וגם לגבי מענק הנישואין, אני לא רואה שיש כאן הגבלה של גיל.

זבולון אורלב: האם את יכולה לעזור לי מה קורה עם מענק הנישואין?

נעה בן שבת: למיטב זכרוני, מענק הנישואין הוא כן מוגבל בגיל – אני מייד אראה.

חיים כץ: מענק הנישואין הוא חד פעמי.

זבולון אורלב: כן.

זבולון אורלב: גם מענק ההתארגנות הוא חד פעמי, וגם מענק הניידות הוא חד פעמי.

נעה בן שבת: ובלבד שטרם מלאו לו 37 שנים.

חיים כץ: מענק הנישואין זה לפני 37.

זבולון אורלב: לכולם.

נעה בן שבת: כן.

זבולון אורלב: זה לא קשור.

זבולון אורלב: אז במענק הנישואין אין לנו שינוי.

זבולון אורלב: אבל, אם את יכולה לבדוק לגבי מענק ההתארגנות ומענק הניידות, כי לפי מה שכתוב בוועדת גולדברג זה היה מוגבל בגיל עד גיל 21.

זבולון אורלב: הוא המליץ להעביר את זה גם לגיל 25.

נעה בן שבת: מענק התארגנות הוא גם עד גיל 37, ומענק ניידות הוא עד גיל 21.

זבולון אורלב: את מענק הניידות אני מציע להעביר ל-25.

זבולון אורלב: זאת אומרת, יש לנו רק דבר אחד להזיז וזה מענק הניידות.

חיים כץ: והשאר אתה משאיר.

זבולון אורלב: והשאר, כן.

זבולון אורלב: לא צריך לשנות.

חיים כץ: 37 זה יותר טוב מ-25.

זבולון אורלב: נעה, אנחנו מדברים על יתום אחד מ- - -

חיים כץ: כן, כן.

זבולון אורלב: זהו - לדעתי, הכול מוסכם.

חיים כץ: אדוני מהביטוח הלאומי, רצית להגיד משהו?

רון אשכנזי: רק רציתי לציין שוועדת גולדברג המליצה להשוות לגבי התגמול החודשי, ולא לגבי המענקים.

חיים כץ: אתה הקשבת למה שנאמר פה בינתיים?

רון אשכנזי: הקשבתי ובדקתי תוך כדי עוד עניין.

חיים כץ: התברר ששני מענקים הם עד גיל 37.

חיים כץ: זאת אומרת, אין לגביהם שינוי.

חיים כץ: יש מענק אחד שהוא עד גיל 21, ורוצים להזיז אותו ל-25.

חיים כץ: זה בטח כסף כל כך קטן אם זה חד פעמי.

זבולון אורלב: זה 25,000 שקלים ל-100 איש, בחייך.

זבולון אורלב: תלך עד גיל 25.

רון אשכנזי: אין לי שיקול דעת לעניין התקציבי.

רון אשכנזי: אני רק מציין שזה לא - - -

דב בארי: אני פשוט מתקשה להבין.

דב בארי: האם המצב הנוכחי של עד גיל 37 קבוע לשני סוגי היתומים או שרק ליתום משני הוריו ששניהם נפגעו בפעולות איבה?

נעה בן שבת: ההסדר הקיים כיום, המענקים האלה הוספו, ההתייחסות למענקים האלה הוספה בחקיקה האחרונה, והיא התייחסה רק ליתום משני הוריו.

דב בארי: משני הוריו ששניהם נפגעו בפעולת איבה.

נעה בן שבת: כי, כל אותה חקיקה התייחסה ליתום משני הוריו.

זבולון אורלב: אז בכל זאת צריך לעשות הבדלה והבחנה.

נעה בן שבת: היום כל המענקים מתייחסים רק ליתום משני הוריו שנפטרו מפגיעת איבה.

זבולון אורלב: ששניהם מפעולות איבה.

נעה בן שבת: ששניהם מפעולות איבה.

זבולון אורלב: לא מתייחסים לאחד בפעולת איבה.

זבולון אורלב: אז אתה צודק, אז צריך להגביל את זה לגיל 25.

חיים כץ: אני חושב שאתה טועה.

חיים כץ: אני אומר לך למה אתה טועה.

חיים כץ: נישואין צריך להשאיר ל-37 כי לא הרבה אנשים מתחתנים היום בגיל 25.

חיים כץ: הדור שלנו הוא דור אחר.

חיים כץ: אם אתה נותן אותו עד גיל 25 אתה מוחק חלק ניכר מהאוכלוסייה.

חיים כץ: השאר אתה יכול 25.

חיים כץ: לצערי, מתחתנים בגיל 30, 32.

זבולון אורלב: אתה חופשי.

זבולון אורלב: אני מחויב בהסכמת האוצר.

חיים כץ: כך אני חושב שצריך לעשות.

אסנת כהן: אני מנהלת אגף נפגעי פעולות איבה.

אסנת כהן: אני רוצה להבהיר לחברים כאן שמענק נישואין ליתום פעולות איבה הוא על פי החוק עד גיל 30, לא עד גיל 25 או גיל 21.

אסנת כהן: כל יתום שנישא עד גיל 30 זכאי לקבל את מענק הנישואין.

חיים כץ: אז נשאיר אותו 30, אז אין בעיה בנישואין.

נעה בן שבת: יתום משני הוריו, יש הוראה חדשה שהוספה בחקיקה האחרונה שיתום משני הוריו - - -

רון אשכנזי: נכון, אבל זה משני הוריו ששניהם נהרגו בפעולות איבה.

נעה בן שבת: כן.

רון אשכנזי: במקור אז זה היה לפי חוק משפחות חיילים – גם הגילאים.

רון אשכנזי: רק לפי חוק משפחות חיילים.

רון אשכנזי: למעשה, התיקון פה שינה את ההתייחסות לפי חוק משפחות חיילים בהקשר הזה.

זבולון אורלב: אני מקבל את מה שאמרה אסנת.

זבולון אורלב: אם זה עד גיל 30 אז גיל 30.

חיים כץ: זה אחד.

חיים כץ: חכה, חסר לנו עד שניים.

זבולון אורלב: היתר זה יהיה עד גיל 25.

זבולון אורלב: האם אפשר להתקדם?

חיים כץ: לא, אנחנו מחכים להם.

חיים כץ: לאן אתה רוצה להתקדם?

חיים כץ: מחכים להידיינות שלהם.

זבולון אורלב: הדוח ניידות, כמו שאמרתי, הוא 25,000 שקלים על פי ההמלצות כאן לאדם - חד פעמי.

חיים כץ: זה יפה.

נעה בן שבת: זאת אומרת, מענק הנישואין נשאר כפי שהוא.

זבולון אורלב: בגיל 30, כן.

נעה בן שבת: במענק הנישואין לא צריך לגעת.

חיים כץ: כמה זמן אתם צריכים בשביל להחליט?

רון אשכנזי: אם אפשר, אני בודק את חוק משפחות חיילים.

נעה בן שבת: אבל, אלה מענקים שהוספו.

רון אשכנזי: לא, מעבר למענקים שהוספו.

זבולון אורלב: נציגי המוסד לביטוח לאומי, האם יש לכם מושג מתוך 100 היתומים שיש, כמה כבר עברו את גיל 25?

רון אשכנזי: אני אציין מראש שאשת המחקר שלנו לא יכלה להגיע בגלל עיצומים שמתקיימים אצלנו במוסד.

חיים כץ: למה יש עיצומים במוסד?

רון אשכנזי: זו שאלה מורכבת.

חיים כץ: ואנחנו פה לא יכולים לדון בדברים מורכבים.

חיים כץ: עד שאילן גילאון נכנס היינו יכולים לדון בדברים מורכבים, מהרגע שהוא נכנס אי אפשר לדון – הבנתי.

רון אשכנזי: חלילה.

זבולון אורלב: אתה יכול בכל זאת להגיד כמה ילדים מעל גיל 25?

רון אשכנזי: הפילוח שלי יש זה עד גיל 17, מ-18 עד 20, ו-21 עד 36, כך שאני לא יודע להגיד.

זבולון אורלב: מ-21 עד 36 כמה יש?

רון אשכנזי: 21 עד 36 יש 47.

זבולון אורלב: אז תוריד מהם נניח לפחות שליש.

זבולון אורלב: יש לך 30 ילדים.

זבולון אורלב: חבר'ה, מה אתם - - -

חיים כץ: לא, אבל יהיו להם ילדים שייכנסו למשחק.

חיים כץ: כל אלה שעד גיל 21 בעתיד ייכנסו.

זבולון אורלב: כמה יש עד גיל 21?

רון אשכנזי: שוב, זה עד גיל 20, ואז מ-20 עד - - -

חיים כץ: לא חשוב - עד גיל 21 כולם, מגיל אפס.

רון אשכנזי: יש לי 13 עד גיל 20, מ-20 עד 21 אינני יודע.

זבולון אורלב: בקיצור, זה מקסימום 50 איש.

דב בארי: אנחנו צריכים קצת להבין מה מקבלים אותם יתומים כיום, ומה הם לא מקבלים.

חיים כץ: זה לא חשוב.

חיים כץ: אנחנו לא נכנסים פה לפירוט מה שווה הורה, ומה שווים זוג הורים, ולא משנה לי מה מקבלים.

חיים כץ: אני לא נכנס לשאלה כמה שווה יום שישי בערב כאשר היתום הוא לבד, וכשההורים שלו אינם.

חיים כץ: אני לא פורט את זה.

חיים כץ: אל תיכנס לזה, לא תצא מזה טוב.

דב בארי: לא.

דב בארי: אני לא מנסה לפרוט, אני רק מנסה להבין מה התהליך שאתם מבקשים.

דב בארי: מה התוספת שאתם מבקשים לעשות – זאת היתה הכוונה.

חיים כץ: או,קיי, זה בסדר.

דב בארי: כיום יתום משני הוריו שאחד מהם נפגע בפעולת איבה, והשני נפטר בצורה אחרת, זכאי למענק נישואין עד גיל 30.

דב בארי: זאת אומרת, בזה אנחנו לא צריכים לגעת.

דב בארי: מעבר לזה, פה ידעו אותי שהוא זכאי גם למענק הכרה.

דב בארי: אם תוכלי להרחיב, בבקשה.

אסנת כהן: הוא זכאי למענק הכרה ראשוני בסך 42,000 שקל.

זבולון אורלב: מה זה מענק הכרה?

אסנת כהן: מענק ראשוני להתארגנות.

נעה בן שבת: מכוח איזה סעיף?

אסנת כהן: אני לא זוכרת.

זבולון אורלב: זה מענק ההתארגנות.

זבולון אורלב: עד איזה גיל?

אסנת כהן: נדמה לי שעד גיל 27, לא בטוחה.

זבולון אורלב: אני יודע על 21.

זבולון אורלב: אגב, זהו מענק ההתארגנות.

זבולון אורלב: אגב, מענק ההתארגנות הוא 80,000 שקל לפי ועדת גולדברג.

נעה בן שבת: הוא 80,000 שקל, והוא משולם היום רק ליתום משני הוריו שנפטרו מפעולת איבה.

זבולון אורלב: נכון.

זבולון אורלב: תבדקו.

חיים כץ: אני נועל את הישיבה לחמש דקות.

חיים כץ: חמש דקות התארגנות, תעשו את כל מה שאתם רוצים, ואנחנו נחדש את הישיבה.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.

חיים כץ: הישיבה הופסקה בשעה 10:00.

חיים כץ: הישיבה חודשה בשעה 10:15.

חיים כץ: בוקר טוב, אני מתכבד לחדש את הישיבה בנושא הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, התשס"ט-2008.

חיים כץ: מאחר ומשרדי האוצר, הביטוח הלאומי והמשפטים העירו כמה הערות שצריכות בדיקה, אנחנו נאפשר להם לערוך את הבדיקה.

חיים כץ: לפני שאנחנו נסגור את הישיבה, ניתן להם את רשות הדיבור.

חיים כץ: מי אדוני?

שי סומך: שי סומך ממשרד המשפטים.

חיים כץ: אתה מדבר בשם כולם.

שי סומך: אני מדבר על ההיבט המשפטי יותר.

שי סומך: נראה שיש קושי לתקן את החוק רק לעניין יתומים שהם נפגעי איבה בלי לתקן את החוק לעניין יתומים שאחד מההורים שלהם היה חלל צה"ל.

חיים כץ: או שירותי הביטחון האחרים.

שי סומך: כן, חוק ה- - - חל גם על שירותי הביטחון האחרים.

נעה בן שבת: אתה מתכוון רק בהיבט של המענקים.

נעה בן שבת: בהיבט של התגמולים אין שום בעיה.

נעה בן שבת: בהיבט של המענקים אתה מתכוון.

שי סומך: לא, בהיבט של התגמולים – בהחלט.

שי סומך: בהיבט של התגמולים יש קושי.

נעה בן שבת: התגמול החודשי?

שי סומך: כן.

שי סומך: יש קושי לתת זכויות לנפגעי איבה שלא ניתנות ליתומים של חללי צה"ל.

שי סומך: ולכן, אנחנו מציעים לקבוע דיון נוסף שבו משרד הביטחון ישתתף, ותידון ההרחבה הזאת.

שי סומך: אתה רוצה להוסיף?

דב בארי: אני רוצה להוסיף – זה לעניין התגמולים.

דב בארי: לעניין המענקים, אנחנו עדיין מציעים להיצמד למסקנות של דוח גולדברג כפי שהצגתי בפתיחת דבריי בישיבה הזאת.

דב בארי: החלטת הממשלה דיברה שוב על זה שתמיכת הממשלה מותנית בזה שהנוסח יתואם עם משרד האוצר, הביטוח הלאומי ומשפטים.

דב בארי: אנחנו פה אחידים בדעה שיש להיצמד לדוח גולדברג, וזה כולל גם את ההתייחסות שלו לגבי מענקים שנתיים.

נעה בן שבת: אדוני, אם אפשר להעיר - דוח גולדברג התייחס לנפגעי פעולות איבה בלבד, והוא הציע לעניין התגמולים להשוות את מעמדם של יתומים משני הורים שאחד מהם נפטר כתוצאה מפעולת איבה, למעמדם של יתומים ששני הוריהם נפטרו מפעולת איבה.

נעה בן שבת: זאת אומרת, אלו מילותיו הברורות של דוח גולדברג.

נעה בן שבת: ולכן, אני חושבת שלעניין התגמולים אין שום בעיה.

נעה בן שבת: לעניין המענקים, אם רוצים לוודא שלא ניתן איזשהו מענק פה בחוק התגמולים שהוא מיוחד ליתום משני הוריו שרק אחד מהם נפטר בפעולת איבה, וזה יכול ליצור איזשהו חוסר התאמה עם מצבים דומים שעשויים להיות מקבילים לגבי משפחות חיילים, אם בעניין הזה אתם רוצים לבדוק, אז אפשר לבדוק.

נעה בן שבת: אבל, התגמולים - אם אנחנו הולכים עם הכוונה, וכל המסר היה ללכת בעקבות דוח גולדברג, דוח גולדברג התייחס לאוכלוסייה הזאת באופן ספציפי, וקבע שיש לאחד את ההוראות לגבי התגמולים החודשיים.

נעה בן שבת: אני חושבת שאין שום בעיה, ואין שום צורך לעשות את הייחוד לגבי התגמולים.

שי סומך: עם כל הכבוד לדוח גולדברג, הוא עסק רק באוכלוסייה של איבה.

שי סומך: אנחנו רואים את התמונה הכללית.

שי סומך: יש שתי אוכלוסיות שהן זהות או כמעט זהות: יתומי צה"ל ויתומי איבה, ובכלל כל האוכלוסייה של צה"ל, ושל איבה.

שי סומך: האוכלוסיות האלה הן כמעט זהות.

שי סומך: בוודאי שאני לא מכיר מצב שמשהו ניתן באיבה והוא לא ניתן בצה"ל.

שי סומך: איבה הולך אחרי צה"ל, ולא להיפך.

נעה בן שבת: אבל, אתה מכיר מצב אחר שהדברים ניתנים בצה"ל, ולא ניתנים באיבה.

נעה בן שבת: אולי גם זה דבר שצריך להיבדק, ואולי צריך גם את זה להשוות.

שי סומך: אני חושב שאם לא ניתן ליתומי צה"ל, הדבר ייצור מרמור, ובסופו של דבר הם יקבלו.

שי סומך: אז במקום ליצור את המרמור הזה ולגרום להליכי חקיקה נוספים, נראה לי שכבר עכשיו ראוי לשקול השוואה של הזכויות גם ליתומי צה"ל.

חיים כץ: או,קי.

חיים כץ: אני מבקש מכם שבשבוע הקרוב תשבו ביניכם, יחד עם היועצת המשפטית של הוועדה, ומציע החוק אם צריך, ותבואו לישיבה מוגמרת.

חיים כץ: כך לא נצטרך להשחית את זמנה של הוועדה בדיונים שהייתם יכולים לעשות אותם לפני, והוועדה תוכל לעסוק ולקדם דברים אחרים שבאים אליה במוכנות יתר לעומת הישיבה הזאת.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.